Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 10.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу. Відповідно до умов попереднього договору сторони зобов`язувалися у строк до 25 січня 2022 укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за [ADDRESS] на умовах і в порядку, встановлених попереднім договором. Згідно п. 3 попереднього договору позивач передав відповідачам аванс в сумі 270300 грн., що еквівалентно 10000 доларів США, який мав бути врахований при здійсненні розрахунку при укладенні основного договору як частина коштів, що сплачена попередньо за об`єкти купівлі-продажу. Основний договір не був укладений сторонами у погоджений строк. 04.05.2022 позивач звернувся до відповідачів з листом-претензією, в якому зазначив, що аванс при виконанні зобов`язання зараховується до основного платежу, а у разі невиконання зобов`язання - підлягає поверненню в тому розмірі, в якому він надавався та незалежно від того, з вини якої сторони таке зобов`язання не виконано. Позивач зазначає, що станом на дату подання позовної заяви сплачена сума авансу позивачу так і не повернута. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму сплаченого авансу за попереднім договором від 10.12.2021, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. за реєстровим № 1238, у розмірі 182500 грн., що становить еквівалент 5000 доларів США; стягнути з [PERSON] на користь позивача суму сплаченого авансу за попереднім договором від 10.12.2021, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. за реєстровим № 1238, у розмірі 182500 грн., що становить еквівалент 5000 доларів США; судові витрати позивач прость покласти на відповідачів. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.08.2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів до судового розгляду по суті. У жовтні 2022 представник [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив: зобов?язати [PERSON] укласти з [PERSON] , [PERSON] основний договір купівлі-продажу щодо: житлового будинку за [ADDRESS] , який належить продавцям (по частці кожному) на підставі рішення третейського суду від 06.07.2008 та ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 29.10.2007, право власності зареєстроване у КП «Київське міськуе бюро технічних інветицій та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» 03.09.2008 у реєстровій книзі 417-242, за реєстром № 44373; земельної ділянкиплощею 0,0477 га, кадастровий номер: 8000000000:72:266:0027, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить продавцям (по частці кожному) на підставі акту ЯД № 916935, виданного 27.04.2007 Київською міською радою; судові витрати покласти на [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 31.01.2023 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в встановленому законом порядку. Представник позивача наддала до суду заяву, в якій зазначила, що представник відповідачів зловживаючи своїми процесуальними правами постійно надає клопотання про неможливість зявитися в судове засідання та необхідність відкладення розгляду справи. Зазначила в заяві, що просить провести розгляд справи за її відсутності, протии ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в встановленому законом порядку. Представник відповідачів наддав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Разом з цим, суд не бере до уваги подане представником відповідачів клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки систематичне відкладення розгляду справи призводить до порушення розумного строку розгляду справи. Враховуючи, неявку повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідачів та їх представника, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 10.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І., за реєстровим № 1238. Відповідно до умов попереднього договору сторони зобов`язувалися у строк до 25 січня 2022 укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за [ADDRESS] на умовах і в порядку, встановлених попереднім договором. Згідно п. 3 попереднього договору позивач передав відповідачам аванс в сумі 270300 грн., що еквівалентно 10000 доларів США, який мав бути врахований при здійсненні розрахунку при укладенні основного договору як частина коштів, що сплачена попередньо за об`єкти купівлі-продажу. Основний договір не був укладений сторонами у погоджений строк. 04.05.2022 позивач звернувся до відповідачів з листом-претензією, в якому зазначив, що аванс при виконанні зобов`язання зараховується до основного платежу. А у разі невиконання зобов`язання - підлягає поверненню в тому розмірі, в якому він надавався та незалежно від того, з вини якої сторони таке зобов`язання не виконано. Позивач зазначає, що станом на дату подання позовної заяви сплачена сума авансу позивачу так і не повернута, що не спростовано відповідачами. Згідно із частиною 1, 3 статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов?язання встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. 04.05.2022 позивач звернувся до відповідачів з листом-претензією, в якому зазначив, що аванс при виконанні зобов`язання зараховується до основного платежу, а у разі невиконання зобов`язання - підлягає поверненню в тому розмірі, в якому він надавався та незалежно від того, з вини якої сторони таке зобов`язання не виконано. Позивач зазначає, що сплачена сума авансу позивачу так і не повернута, що не спростовано відповідачами. Положеннями статті 610 ЦК України встановлено, що орушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч. 4 ст. 263 ЦК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Крім того, аналогічний правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-17цс12. Зокрема, Судова палата в цивільних справах Верховного Суду України зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника за попереднім договором платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші авансом, який підлягає поверненню позивачу. Згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Положеннями частини 1 статті 533 ЦК України встановлено грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів, - підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved