Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач 13.07.2023 р. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, який обґрунтовує наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2017 р. шлюб між сторонами розірваний та присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання зазначених вище дітей у розмірі по 1/6 на кожну дитину. Позивач зазначає, що з травня 2022 р. їх малолітній син [PERSON] не мешкає з матір`ю, а мешкає з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка продовжує отримувати аліменти на двох дітей, при цьому не надає матеріальної допомоги на утримання їх малолітнього сина. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання їх сина [PERSON] , та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання їх сина [PERSON] , 2010 р.н., у твердій грошовій сумі 3000,00 грн., щомісяця, до досягнення дитиною аліментів. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2023 р. відкрито провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, також встановлений строк для надання сторонами заяв по суті справи. Відповідачкою [PERSON] в особі представника адвоката Фельського С.Л., наданий відзив на дану позовну заяву, в якому вона частково визнає позовні вимоги. Не заперечує відносно зазначеної позивачем обставини, що з травня 2022 р. їх малолітній син [PERSON] , 2010 р.н., мешкає постійно з батьком позивачем по справі, тому визнає вимоги в частині звільнення позивача від сплати аліментів на утримання їх сина [PERSON] , при цьому вважає, що заявлений розмір аліментів, які він просить стягнути з неї на утримання сина, завищеним, не заперечує відносно стягнення з неї аліментів на утримання сина в розмірі 2000,00 грн., щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав вимоги з підстав зазначених у відзиві на позов. Суд, вислухав пояснення позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2017 р. по справі №333/614/17, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки у вищевказаному судовому рішенні від 08.09.2017 р., вбачається, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вищевказаним судовим рішенням шлюб між сторонами розірваний та присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання зазначених вище їх дітей, у розмірі по 1/6 частки доходів платника аліментів на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. З травня 2022 р. малолітній син сторін по справі - [PERSON] , 2010 р.н., став мешкати з батьком позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , з яким мешкає і по теперішній час. Дана обставина визнана відповідачем по справі, тому не підлягає доказуванню. Позивач, окрім вищевказаних дітей, має на утриманні малолітню дитину від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження. З пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні, які не оспорювалися представником відповідача, вбачається, що він працює слідчим у відділі поліції, отримує зарплатню близько 60\~000,00 грн., з нього щомісячно стягуються аліменти на утримання сина близько 8000,00 грн. Відповідач останнім часом повертала йому перераховані на утримання сина аліменти. Відповідачка має інвалідність 2 групи, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК. Зі слів представника відповідача, що не оспорювалося позивачем, вона окрім пенсії по інвалідності, інколи отримує додатковий дохід від надання послуг з манікюру. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Порядок реалізації даного обов`язку батьків регулюється ст.ст. 180-197 СК України. Частинами 1-3 ст.181СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~від доходу\~її матері,\~батька і\~(або)\~у твердій\~грошовій сумі за вибором того з батьків, з ким проживає дитина. Згідно зі ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Такі висновки відповідають висновкам висловленим Верховним Судом у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21. З досліджених судом доказів вбачається, що з травня 2022 р. між сторонами по справі та батьками малолітнього [PERSON] , 2010 р.н., змінилися обставини, що впливають на стягнення аліментів на цю дитину, оскільки він, за згодою матері дитини, став постійно мешкати з батьком платником аліментів, який повністю сам утримує цю дитину. Інша дитина сторін по справі продовжує мешкати з матір`ю відповідачкою по справі. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про припинення стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В зв`язку з вищенаведеним, в позивача виникло право на стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання сина [PERSON] , 2010 р., при цьому з урахуванням стану здоров`я відповідачки, майнового стану сторін, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідачки, є завищеним, тому в цій частині заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З урахуванням вище наведених обставин, суд дійшов висновку про присудження стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання їх сина [PERSON] , 2010 р.н., у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, починаючи з дня пред`явлення цього позову, а саме, з 13.07.2023 р., з щорічною індексацією відповідно до закону. З урахуванням суті позовних вимог [PERSON] та їх часткового задоволення, звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позовних вимог про стягнення аліментів, звільнення відповідачки від сплати судового збору, як особи, яка має інвалідність 2 групи, відсутність вимог позивача про стягнення понесених ним витрат, судові витрати в даному випадку не стягуються зі сторін.

Outcome: partial