Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

15.03.2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позову зазначив, що він\~є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з ним понад 12 років. Мати дитини [PERSON] мешкає окремо, шлюб між ними розірвано 04.08.2010 року. Відповідно до акту від 25.10.2023 року неповнолітня дитина [PERSON] виховується та мешкає в родині батька за адресою [ADDRESS] з 06.07.2018 року. Крім того, відповідно до характеристики зі школи позивач [PERSON] сам виховує сина, та належно виконує батьківські обов`язки. Згідно висновку від 22.02.2023 року орган опіки та піклування міської ради вважає за доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . У\~зв`язку із\~чим,\~просить суд\~визначити місце\~проживання неповнолітнього\~ [PERSON] , [INFO] ,\~разом з\~батьком [PERSON] , [INFO] . Заяви та клопотання сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20.10.2023 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 13.11.2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі\~Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі„ розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.08.2010 року. Згідно довідки від 06.07.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 06.07.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 30.01.2023 року, [PERSON] навчається в 10 класі Селидівської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 2 Селидівської міської ради Донецької області. Згідно характеристики від 30.01.2023 року, [PERSON] навчається у Селидівській загальноосвітній школі 1-111 ступеня № 2 Селидівської міської ради Донецької області з п`ятого класу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбивий, уважний учень. Володіє учбовим матеріалом на достатньому та середньому рівні. Батько [PERSON] сам виховує сина. Він належно виконує батьківські обов`язки, бере активну участь у громадському житті школи та класу. Згідно акту про проживання від 25.01.2023 року, за адресою: [ADDRESS] проживають переселенці з 06.07.2018 року [PERSON] ,1980 р.н., [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки від 25.01.2023 року, за адресою: [ADDRESS] без реєстрації мешкають [PERSON] , [PERSON] з 07.2018 року. Згідно висновку від 22.02.2023 року виконавчий комітет Селидівської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Згідно заяви від 06.03.2023 року [PERSON] зазначив, що він проживає з батьком [PERSON] з серпня 2010 року. Мати після розлучення з батьком мешкає окремо. Він бажає з батьком мешкати і надалі. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Статтею 51\~Конституції\~України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до\~ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ, що стосуються дітей. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Крім того, суд звертає увагу, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на його взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. З огляду на вищезазначені обставини, приймаючи до уваги надані докази, враховуючи висновок виконавчого комітету Селидівської міської ради від 30.08.2022 року про доцільність визначення місця мешкання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,\~разом з\~батьком [PERSON] , [INFO] , та враховуючи думку та інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки\~\~не суперечать правам та інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені, необхідно з відповідача стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved