Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2023 року позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» (надалі - АТ «Таскомбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 17 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6064928594. Відповідно до паспорту кредиту № 4928594 та кредитного договору № 6064928594 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 119 532,19 грн, строк користування - 36 місяців, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 1,50 % від суми кредиту. 20 вересня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі Договору факторингу № 200921. Умови кредитного договору [PERSON] не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, у зв`язку з чим станом на 07 серпня 2023 року заборгованість становить 120 577, 89 грн та складається з наступного: 90 573, 54 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 11,79 грн - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена); 29 992,56 грн - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 31 жовтня 2023 року о 10.00 год. В судове засідання призначене на 31 жовтня 2023 року сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Розгляд справи відкладено на 20 листопада 2023 року о 11.00 год. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В позовній заяви представник позивача просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. 20 листопада 2023 року надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без її участі. В заяві також зазначила, що через важкий майновий стан сплатити наразі заборгованість не має можливості та просить зменшити розмір судового збору. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ «Таскомбанк» підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено та підписано кредитний договір № 6064928594, паспорт споживчого кредиту № 4928594, заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг (а.с. 7-10) Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно із п. 1.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 4928594, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до умов паспорту кредиту та кредитного договору позичальнику надано грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 119 530,19 грн, строк користування - 36 місяців, річні проценти - 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 1,50 % від суми кредиту. За умовами договору відповідач зобов`язався щомісячно, у граничний термін, повернути чергову частину кредиту та сплатити щомісячні і річні проценти. Відповідачем було отримано кредит та позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 20 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено договір факторингу № 200921, за умовами якого АТ «Таскомбанк» став новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №6064928594 від 17 вересня 2020 року. Відповідача було письмово повідомлено про те, що права вимоги за кредитним договором відступленні АТ «Таскомбанк». Факт передачі права вимоги за договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, та розрахунком заборгованості. Позивач вказує, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, в зв`язку з чим у відповідача [PERSON] перед позивачем наявна заборгованість, яка станом на 07 серпня 2023 року становить 120 577, 89 грн, яка складається з: 90 573, 54 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 11,79 грн - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена); 29 992,56 грн - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). На підтвердження наявної заборгованості представником позивача надано розрахунок заборгованості. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Між сторонами виникли правовідносини, щодо належного виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за кредитними коштами знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню із [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 6064928594 від 17 вересня 2020 року, яка утворилася станом на 07 серпня 2023 року в загальному розмірі 120 577, 89 грн. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнала позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1342,00 грн, а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 1342,00 рн.

Outcome: approved