Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебуває у шлюбі з відповідачем, мають спільних дорослих дітей. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем, як подружжям, припинені з початку лютого 2022 року. На думку позивача, примирення та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі його участі. Повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8\~ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.\~21,\~24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч. 1\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 19.11.1994 року. Цей факт підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.11.1994 року Ізюмською сільською Радою Борівського району Харківської області, актовий запис №14. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як позивач посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем не висловлено бажання про зміну прізвища. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved