Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та відповідачем 04.11.2010 року було розірвано. На даний час син навчається у ВСП Чернівецькому фаховому коледжі ЛНУП на 3 курсі денної форми навчання, плановий термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Син перебуває на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач не офіційно працює на СТО та має регулярний заробіток, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина на період навчання. Окрім того, [PERSON] є здоровою, працездатною, матеріально забезпеченою людиною, інших утриманців у нього немає, стягнення за виконавчими документами не проводиться. На підставі викладеного просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання щомісячно, але не більше як до досягнення ним 23 - річного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи та не повідомив суд про причину своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 19.04.2018 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . Згідно довідки №207 від 09.08.2023 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Чернівецький фаховий коледж» Львіського національного університету природокористування», [PERSON] навчається у ВСП «Чернівецький фаховий коледж ЛНУП» на 4 курсі денної форми навчання зі спеціальності 192 «Будівництво та цивільна інженерія». Плановий термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Відповідно інформації про доходи від підприємницької діяльності, [PERSON] перебуває на обліку в ДПІ як фізична особа - підприємець з 30.05.2017 року. Сума доходу за звітний період 2022 року становить 38028,26 грн. Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ч.3 ст. 199 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина сторін [PERSON] суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, наявність доходу у позивачки та відповідача, розмір таких доходів, стан здоров`я повнолітнього [PERSON] та відповідача, можливість отримання студентом [PERSON] самостійних доходів, а також відсутність на утриманні відповідача інших осіб. За таких обставин суд дійшов висновку визначити розмір аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку. При цьому суд бере до уваги, що позовні вимоги стосуються аліментів на утримання повнолітнього сина, а тому положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України застосуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial