Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Миргородської міської ради, служба у справах дітей Глобинської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Свій позов мотивувала тим, що з 17 серпня 2013 року до 15 лютоґо 2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , і доньку - [PERSON] , [INFO] . Діти постійно проживають з нею і перебувають на її повному утриманні. 06 січня 2017 року рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення. Враховуючи розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 02.08.2023 року борг [PERSON] становить - 124245,74грн. Відповідач не тільки не виконує, взагалі, свої обов`язки по утриманню дітей, він не виконує і будь які інші батьківські обов`язки і по спілкуванню. Вважає, що сума по стягненню аліментів на утримання дітей повинна бути збільшена, враховуючи що зараз відповідач іноді виїжджає за кордон на заробітки і отримує дохід більше, ніж мінімальний в Україні, тому виникла потреба збільшити розмір аліментів з 1/3 частини на двох дітей, до 1/2 частини на двох дітей, враховуючи, що відповідач і так дуже багато завинив перед дітьми. Зазначила, що відповідач свідомо нехтував батьківськими обов`язками, це прояв не тільки в несплаті аліментів на утримання дітей, він просив у неї зняти заборону виїзду за межі України, щоб заробити грошей на погашення боргу по аліментах, а сам знову ввів її в оману, знову зрадив дітей і жодної копійки не сплачує на їх утримання. Також відповідач, як не бажав спілкуватись із дітьми, і продовжує так себе поводити, іноді коли син йому дзвонив, він просто не брав слухавку і ніколи не намагався йому перетелефонувати, потім і в сина бажання спілкуватись також пропало. Відсутність будь-якого бажання приймати участь в житті дітей, піклуватись про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку їх природних здібностей. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на її користь на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , і доньку - [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини всіх видів заробітку до 1/2 частини до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] , і доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.10.2023р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 15.11.2023р. прийнято відмову представника позивача від позовної вимоги щодо збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Миргородської міської ради, служба у справах дітей Глобинської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів - закрите в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів, в зв`язку з відмовою позивача від цієї позовної вимоги. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Яресько Н.В. позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб до початку судового засідання подали заяву про розгляд справи за відсутності їх представників, також просили долучити до матеріалів справи висновки про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивачку знає років 5-6, у них дружні відносини. За час спілкування та дружби з позивачкою, остання неодноразово просила проконсультувати щодо стягнення аліментів з відповідача, часто зверталась з проханням позичити гроші, бо їй важко було одній утримувати дітей. Позивачка розповідала, що батько не контактує з дітьми. Відповідача за цей час він бачив один раз, коли відвозив позивачку в м. Глобине, вони там спілкувались з відповідачем більше години, після цього покращення стосунків з дітьми не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є її донькою, відповідач є її колишнім зятем, батьком онуків. Відповідач не спілкується і не хоче спілкуватися з дітьми, у житті дітей не приймає участі, навіть не вітає з днем народження, діти його не знають взагалі. Відповідач виїхав за кордон, щоб позбавитись боргів по аліментах. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з позивачкою в неї дружні відносини, відповідача не знає взагалі. З позивачкою познайомилися на роботі, підтримують зв`язок, в них сини одного віку, разом їх водили на гуртки. За час дружби ніколи не чула, щоб батько допомагав чи фінансово, чи телефонував, чи привітав, чи дарував подарунки. Батька не має в житті дітей. Вони разом святкували дні народження, подарунків від батька ніколи не було, він не цікавився за дітей навіть у війну. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 06.11.2015р., копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.02.2014р. (а.с. 4,5). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №541/2712/16-ц від 15.02.2017р., яке набрало законної сили 06 березня 2017 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6-7). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №541/2711/16-ц від 06.01.2017р., стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] , аліменти, в розмірі 1/3 частини з всіх видів його заробітків (доходів), щомісяця, починаючи з 25 листопада 2016 року до досягнення дітьми повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення (а.с.10-11). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного заступником начальника Глобинського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.08.2023р., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] станом на 01.08.2023р. складає 124245,74 грн. (а.с.8-9). Крім того, як встановлено під час судового розгляду, діти [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1015 від 07.08.2023р. (а.с.12). Так, відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 11.08.2023р. спеціалістами відділу Служби у справах дітей виконавчого комітету Миргородської міської ради, матір`ю створені всі умови для повноцінного життя та розвитку дітей. Зі слів матері, батько дітей близько 3 років проживає в Польщі, до дітей не приїздить, не телефонує, аліменти сплачує вкрай рідко (а.с.33). Як вбачається із довідок ЗДО № «Оленка» №106 від 02.08.2023р. та №107 від 02.08.2023р., діти: [PERSON] відвідувала заклад з 2019р. по 2022р., [PERSON] відвідував заклад з 2018р. по 2021р. Батько дітей [PERSON] контакту із садочком не підтримував, із вихователями не спілкувався, не цікавився життям дітей, не відвідував батьківські збори, участі у вихованні дітей не приймав (а.с.34,35). Згідно з довідкою ОСББ «П.Мирного-14» №6 від 07.08.2023р., [PERSON] проживає з дітьми: [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей з ними не проживає та дітей не відвідує (а.с.36). Відповідно до довідок Миргородського ліцею імені Т.Г. Шевченка ММР Полтавської області від 02.08.2023р., діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у ліцею, вихованням дітей займається їх мати, батько дітей не бере участі у вихованні дітей, у різних класних та ліцейних заходах, не спілкується з класними керівниками, учителями ліцею (а.с.37). Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, надав висновок №405/15.1-15 від 18.10.2023 року, про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дітей [PERSON] та [PERSON] . Свій висновок обґрунтували тим, що працівникам відділу «Служба у справах дітей» вдалось поспілкуватися з [PERSON] за допомогою додатку Месенджер, та який повідомив у заяві, що категорично не згоден з позбавленням його батьківських прав, останні два роки перебуває у Польщі та не має змоги бачитись з дітьми, а мати дітей перешкоджає їх спілкуванню, заблокувала його номер, по можливості він сплачує аліменти (а.с.59). Крім того, виконавчий комітет Глобинської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, надав висновок, затверджений рішенням №314 від 29.09.2023р., про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дітей [PERSON] та [PERSON] . Висновок обґрунтовано тим, що під час виїзду до місця проживання батька дітей - [PERSON] , останнього за місцем проживання не було, згідно письмового пояснення його матері - [PERSON] , син вже два роки перебуває за межами України, стосунки між батьком і дітьми добрі, вин допомагав дітям додатковими коштами, понад призначені судом аліменти. Згідно письмового пояснення [PERSON] , яке він надав через застосунок Вайбер, він проживає останні два роки в Польщі, не має змоги бачитись з дітьми, бо вони проживають з матір`ю в Данії, мати дітей перешкоджає їх спілкуванню, заблокувала його номер, він сплачує аліменти та додатково висилає кошти на потреби дітей (а.с.79). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд вважає, що висновки виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування, та виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування, про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дітей, є недостатньо обґрунтованим, не містять відомостей про з`ясування органом опіки та піклування реального відношення батька до виховання дітей, посилань на наявність достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість батька, а також установлення факту саме ухилення або неухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків; формально поставилися до вирішення питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зокрема, при з`ясуванні питання щодо перешкоджання спілкуванню батька з дитиною пославшись однобічно лише на позицію батька дітей. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітніх дітей. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved