Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася в Виноградівський районний суд із\~ даним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, які мотивовані тим, що в провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області знаходилось кримінальне провадження №12018070080000120 від 27.01.2018р. по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, в якому позивачка є потерпілою. Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 16 грудня 2017 року близько 12 години 45 хвилин [PERSON] , перебуваючи біля будинку [ADDRESS] , грубо порушив громадський порядок, а саме комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно-корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки у суспільному житті і побуті: так, [PERSON] , виражаючи явну неповагу до потерпілої [PERSON] та її матері особи похилого віку [PERSON] , а також інших мешканців смт.Королево та прагнучи продемонструвати свою зневагу до існування загальнообов`язкових норм та правил поведінки в суспільстві, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, у присутності вищевказаних осіб, умисно, з особливою зухвалістю, незважаючи на умовляння потерпілої, супроводжуючи свої дії нецензурними словами в її адресу, із застосуванням фізичної сили, а саме шляхом нанесення ударів ногами, знищив передню частину дерев`яної огорожі вищевказаного дворогосподарства, чим самим грубо порушив громадський порядок.\~ Своїми умисними діями [PERSON] обґрунтовано обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.07.2023р. клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності було задоволено кримінальне провадження №12018070080000120 від 27.01.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а цивільний позов потерпілої до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та клопотання про накладення арешту на майно залишено без розгляду. Вище вказаною ухвалою суду встановлено, що у кримінальному провадженні №12018070080000120 від 27 січня 2018 року, [PERSON] обвинувачується у тому, що він 16 грудня 2017 року близько 12 год. 45 хв. біля будинку [ADDRESS] грубо порушив громадський порядок, а саме комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно-корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки у суспільному житті і побуті: так, [PERSON] , виражаючи явну неповагу до потерпілої [PERSON] та її матері особи похилого віку [PERSON] , а також інших мешканців смт. Королево та прагнучи продемонструвати свою зневагу до існуючих загальнообов`язкових норм та правил поведінки в суспільстві, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, у присутності вищевказаних осіб, умисно, з особливою зухвалістю, незважаючи на умовляння потерпілої, супроводжуючи свої дії нецензурними словами в її адресу, із застосуванням фізичної сили, а саме шляхом нанесення ударів ногами, знищив передню частину дерев`яної огорожі вищевказаного дворогосподарства, чим самим грубо порушив громадський порядок. Діяння кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Звертаючись із позовом позивачка зазначає, що внаслідок злочинних дій [PERSON] , а саме: знищення передньої частини дерев`яної огорожі її дворогосподарства в [ADDRESS] , в якому позивачка проживала разом з батьками особами похилого віку, їй заподіяна матеріальна шкода, а обвинувачений не вживає жодних дій по відшкодуванню матеріальної шкоди. В зв`язку з цим вона змушена була звернутись до спеціаліста з метою визначення вартості заподіяної матеріальної шкоди ФОП [PERSON] , який є інженером-проектувальником замовити локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на загальнобудівельні роботи «Ремонт огорожі по [ADDRESS] », вартість виготовлення якого становила 500 гривень, що підтверджується доданою квитанцією. Згідно виготовлено кошторису вартість ремонту огорожі по місцю\~ проживання позивачки, знищеної обвинуваченим [PERSON] , становить 10 616 гривень. Таким чином, заподіяну матеріальну шкоду вона оцінює в 10 616 гривень + 500 гривень + 294,70 гривень за автобусні квитки на проїзд до апеляційного суду = 11616 гривень. Крім того, обвинуваченим [PERSON] заподіяно позивачці і моральну шкоду, яку вона оцінюю в 80 000,00 гривень, яка полягає в заподіянні морально-психічних страждань, які вона перенесла внаслідок хуліганських дій відповідача, в приниженні честі та гідності в присутності її матері похилого віку та інших осіб, внаслідок чого вона морально страждала боялась реалізації [PERSON] своїх погроз. В подальшому змушена була незліченну кількість разів відлучатись з місця роботи до слідчого, прокурора для проведення слідчих дій, оскільки стороною захисту тривалий час затягувалось досудове слідство та чинились перешкоди у проведенні слідчих дій. Моральна шкода, заподіяна їй, полягає і в тому, що на даний час вже немає в живих її батьків свідків у даному кримінальному провадженні [PERSON] та [PERSON] , які не дожили до суду і позивачка впевнена, що причиною їхньої смерті стали тривалі стреси від переслідування їх родини обвинуваченим [PERSON] , зокрема, внаслідок цих стресів до того міцне здоров`я її батьків похитнулось і навесні 2022р. на протязі одного місяця вони раптово померли один за одним. Майже два роки позивачці необхідно будо оббивати пороги Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури, а також неодноразово відвідувати прийоми громадян керівництвом ГУНП в Закарпатській області, які проводились в м.Ужгород та інших районах Закарпатської області, щоб зухвалий та цинічний злочин було розкрито, але і так не до кінця. Крім того, позивачка змушена була звертатись до Апеляційного суду Закарпатської області та відвідувати даний суд, оскільки тільки цим судом було зобов`язано орган досудового розслідування внести відомості про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань, оскільки її скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення слідчим суддею Виноградівського районного суду Закарпатської області цинічно ігнорувались. Зокрема, 11 листопада 2021р. позивачка змушена була відвідати Закарпатський апеляційний суд в м.Ужгород для участі в розгляді апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду першої інстанції у даній справі, якою обвинувальний акт було повернуто прокурору і на проїзд автобусом з м.Виноградів в м.Ужгород та в зворотньому напрямку нею було витрачено 294,70 гривень. Всі ці знущання з боку обвинуваченого протягом чотирьох місяців починаючи з 16 грудня 2017року і закінчуючи кінцем квітня 2018 року, внаслідок чого позивачка не висипалася, так як з батьками чергували по ночам. Вдень він, очманілий від безкарності, та його родичі, проходячи біля їх зруйнованого будинку, цинічно сміялись від нашої безпорадності, проявляючи таким чином свою фізичну силу, цинізм, оскільки нас нікому захистити, викликані працівники поліції тільки брали від неї пояснення і їхали геть. Все це відбувалось також на очах учнів позивачки, які проживають на їх вулиці, які з жахом спостерігали за цим всім. І по сьогоднішній день обвинувачений не дає позивачці спокою, а відтак позивачка, посилаючись на обставини справи просить суд її позов задоволити повністю та стягнути з відповідача на її користь 11 410,70 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 80 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В судовому засіданні позивачка, яку повністю підтримав її представник, позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави, викладенні в заяві та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання\~ не з`явився, подав до суду Відзив на позовну заяву, в якому вказує, що\~ позовна заява є необгрунтованою та не підкріплена правовими підставами, в частині вимоги про стягнення шкоди завданої майну - повністю, а в частині вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач вважає єдиним та достатнім способом такого відшкодування буде його вибачення, оскільки саме з метою залагодження можливої моральної шкоди [PERSON] просив закрити кримінальне провадження №12018070080000120 від 27.01.2018, тим самим, позначити себе винним, що повинне сприйматись позивачем, як один з способів такого залагодження. На переконання відповідача позовна заява [PERSON] є необгрунтованою, безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки позивач зазначає, що 16.12.2017 [PERSON] знищив передню частину дерев`яної огорожі встановленої біля будинку [ADDRESS] , щодо цих обставин кримінальне провадження №12018070080000120 від 27.01.2018 закрите ухвалою Виноградівського районного суду\~ 07.07.2023 в справі №299/3238/22, отже всі інші обставини не охоплені межами змісту та обсягу зазначеного обвинувачення і позивачем не підтверджені. Відповідач немає відношення до перешкоджання початку досудового розслідування, а відтак позивач безпідставно вимагає стягнення понесених нею витрат на проїзд до міста Ужгорода для участі в судовому засіданні Закарпатського апеляційного суду по відповідному провадженню за скаргою позивача. Вимогу в частині відшкодування шкоди, завданої майну позивач обґрунтовує тим, що вона проживала (та проживає на даний час) в будинку [ADDRESS] , проте в позовній заяві не стверджується та суду не подано доказів права володіння позивача будинком [ADDRESS] . До того ж, позивач не підтверджує розміру шкоди завданої майну, стягнення якої вимагається, та фактичного понесення саме нею фактичних витрат, якими обумовлюється така шкода. З моменту виникнення спірних правовідносин минуло понад 5 років, а в обвинувальному акті по кримінальному провадженню №12018070080000120 від 27.01.2018 не конкретизовано, що саме є передньою частиною огорожі будинку. У локальному кошторисі на ремонт огорожі по [ADDRESS] , без дати, зазначається розрахунок в поточних цінах станом на 2019 рік вартості наступного обсягу робіт: розбирання 13,4 м. дерев`яного штахетного паркану; улаштування воріт з установленням стовпів та з виготовленням ґратчастих полотен висотою понад 1,2 м. до 1,6 м. довжиною 4,6 м.; улаштування хвірток з установленням стовпів та з виготовленням ґратчастих полотен висотою до 1,2 м. довжиною 10,2 м.; улаштування парканів з установленням стовпів та з виготовленням ґратчастих щитів висотою до 1,2 м довжиною 10,2 м. Зміст зазначеного розрахунку наштовхує на думку про намір позивача не тільки профінансувати заміну старої дерев`яної огорожі, але й збагатитись за рахунок відповідача, влаштувати нові ворота з ґратчастих полотен довжиною 4,6 м. та висотою від 1,2 м. до 1,6 м., з установленням нових стовпів, нову хвіртку з ґратчастих полотен довжиною 10,2 м. та висотою від 1,2 м. до 1,6 м. Проте, в обвинувальному акті та в інших матеріалах кримінального провадження, як і у матеріалах поданих разом з поданням позовної заяви у нинішній справі, не фігурують відомості про знищення відповідачем окрім огорожі ще і стовпів, воріт та хвіртки. Також, залишається невідомою конкретна протяжність огорожі, яка знищена відповідачем 16.12.2017. Крім того, на сьогоднішній день огорожа будинку [ADDRESS] відновлена. Ким саме та за чий рахунок проводились роботи по такому відновленню позивач не зазначає, як і не подає доказів, що витрати понесені саме нею. В решті решт, поданий позивачем разом з позовною заявою розрахунок неможливо вважати належним та допустимим доказом, оскільки цей документ не є та не може бути підтвердженням фактичних витрат, як і не може вважатись висновком судового експерта по зрозумілим причинам. Щодо вимоги про стягнення з відповідача 80 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої, як зазначила позивач, кримінальним правопорушенням, тобто, мова йде виключно про одноактну дію 16.12.2017, яка не повторювалась та не була триваючою у часі. За викладених позивачем обставин, в нинішній справі говорити можливо виключно про відшкодування моральної шкоди на підставі частини першої статті 1166 ЦК України, тобто, моральної шкоди завданої особистим немайновим правам позивача внаслідок дій які одноразово мали місце в середині дня 16.12.2017. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Тому, посилання позивача на певну шкоду завдану її батькам не підлягають врахуванню через те, що самі батьки за життя таких вимог не заявляли та така моральна шкода не стягувалась. Більше того, батьки позивача не були та не є потерпілими у кримінальному провадженні, у якому прийнято судом рішення про закриття кримінального провадження. В іншій частині обґрунтувань позову неможливо не відмітити, що вимога про стягнення моральної шкоди є невизначеною настільки, наскільки тільки можливо уявити собі невизначеність таких вимог. Зважаючи на всі вищевикладені обставини, логічним та достатнім вбачається відшкодування моральної шкоди завданої позивачу, якщо припустити її наявність, достатнім буде, як зазначено на початку відзиву, обмежитись повторним вибаченням відповідача, а відтак відповідач, користуючись нагодою, дуже вибачається перед позивачем та виходячи з усього вищевикладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши пояснення позивачки\~ та її представника, заперечення на позов представника відповідача, а також дослідивши\~ докази у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У частинах 1,2,5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 та п.8 і 9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.07.2023р. клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності було задоволено кримінальне провадження №12018070080000120 від 27 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а цивільний позов потерпілої до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду. Вище вказаною ухвалою суду встановлено, що у кримінальному провадженні [PERSON] обвинувачувався у тому, що 16 грудня 2017 року близько 12.45 години біля будинку [ADDRESS] грубо порушив громадський порядок, а саме комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно-корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки у суспільному житті і побуті: так, [PERSON] , виражаючи явну неповагу до потерпілої [PERSON] та її матері особи похилого віку [PERSON] , а також інших мешканців смт. Королево та прагнучи продемонструвати свою зневагу до існуючих загальнообов`язкових норм та правил поведінки в суспільстві, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, у присутності вищевказаних осіб, умисно, з особливою зухвалістю, незважаючи на умовляння потерпілої, супроводжуючи свої дії нецензурними словами в її адресу, із застосуванням фізичної сили, а саме шляхом нанесення ударів ногами, знищив передню частину дерев`яної огорожі вищевказаного дворогосподарства, чим самим грубо порушив громадський порядок. Діяння кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Оскільки суд пересвідчився, що з дня події, зазначеної у обвинувальному акті, минуло більше трьох років, відтак клопотання обвинуваченого\~ в частині закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України було визнано обґрунтованим та були законні підстави для його задоволення, оскільки обвинувачений переконав суд, що не заперечує проти закриття кримінального провадження на цій підставі та наслідки йому зрозумілі. Внаслідок злочинних дій [PERSON] знищення передньої частини дерев`яної огорожі дворогосподарства в [ADDRESS] , в якому позивачка проживала разом з батьками особами похилого віку, їй заподіяна матеріальна шкода, а обвинувачений, як під час розгляду кримінальної справи у суді, так і під час розгляду цивільної справи, не вживає жодних дій по відшкодуванню матеріальної шкоди. Так, позивачка звернулась до спеціаліста з метою визначення вартості заподіяної матеріальної шкоди ФОП [PERSON] , який є інженером-проектувальником і замовила локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на загальнобудівельні роботи «Ремонт огорожі по [ADDRESS] », вартість виготовлення якого становила 500 гривень, що підтверджується доданою квитанцією. Згідно виготовлено кошторису вартість ремонту огорожі по місцю\~ проживання позивачки, знищеної обвинуваченим [PERSON] , становить 10 616 гривень. Таким чином, заподіяну матеріальну шкоду визначена в 10 616 гривень + 500 гривень + 294,70 гривень за автобусні квитки на проїзд до апеляційного суду = 11616 гривень. Факт знищення відповідачем огорожі встановлений і матеріалами кримінального провадження за №12018070080000120 від 27 січня 2018 року, згідно обвинувального акту якого встановлено, що [PERSON] обвинувачується у тому, що 16 грудня 2017 року близько 12.45 годині біля будинку [ADDRESS] грубо порушив громадський порядок, а саме, виражаючи явну неповагу до потерпілої [PERSON] та її матері особи похилого віку [PERSON] , а також інших мешканців смт. Королево та прагнучи продемонструвати свою зневагу до існуючих загальнообов`язкових норм та правил поведінки в суспільстві, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, у присутності вищевказаних осіб, умисно, з особливою зухвалістю, незважаючи на умовляння потерпілої, супроводжуючи свої дії нецензурними словами в її адресу, із застосуванням фізичної сили, а саме шляхом нанесення ударів ногами, знищив передню частину дерев`яної огорожі вищевказаного дворогосподарства. Окрім того, факт спричинення матеріальної шкоди, а саме знищення [PERSON] передньої частину дерев`яної огорожі вищевказаного дворогосподарства позивачки, був підтверджений і в цьому судовому засіданні даними, відображеними на відео файлі (копія речового доказу в кримінальному провадженні по справі №299/3238/23 номер СД-R) на якому відображенні події від 16.12.2017р., де близько 12.45 години біля будинку [ADDRESS] ,\~ обвинувачений- відповідач по справі, у присутності сторонніх осіб, умисно, з особливою зухвалістю, незважаючи на умовляння потерпілої та її матері- жінки похилого віку, супроводжуючи свої дії нецензурними словами в їх адресу, із застосуванням фізичної сили, наносив множині удари ногами та нищив дерев`яну огорожу помешкання потерпілої, розкидавши її по всій вулиці /а.п.17/. Отже, матеріалами справи у їх сукупності доведено, що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілій дійсно були спричиненні матеріальні збитки, які відповідно до Локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 на Загальнобудівельні роботи- ремонт огорожі по [ADDRESS] , складеного ФОП [PERSON] , чеків, становить 11.410,70 грн. /а.п.9-13/. Між тим, відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.07.2023р. вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] , цивільний позов [PERSON] , у зв`язку із закриттям кримінального провадження, залишено без розгляду. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи визначений ч.6 ст.82 ЦПК України принцип обов`язковості ухвали суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності у питанні вини відповідача, позивачка у силу того, що її цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження залишено без розгляду, правомірно звернулася до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме він має нести відповідальність за завдану позивачці майнову та моральну шкоду. Отже, ухвалою суду встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачці заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В силу з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, належить задовольнити повністю, а саме: в частині стягнення з відповідача на користь позивачки грошову суму заподіяних ним матеріальних збитків у розмірі 11.410,70 грн. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивачці протиправними діями відповідача дійсно були заподіянні морально-психічні страждання, які вона перенесла внаслідок хуліганських дій відповідача, в приниженні честі та гідності в присутності її матері похилого віку та інших осіб, внаслідок чого вона морально страждала боялась реалізації [PERSON] своїх погроз. В подальшому змушена була неоодноразово відлучатись з місця роботи до слідчого, прокурора для проведення слідчих дій, оскільки стороною захисту тривалий час затягувалось досудове слідство та чинились перешкоди у проведенні слідчих дій. Зокрема, майже два роки позивачці необхідно було відстоювати свої права потерпілої у Виноградівському ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, Виноградівському відділі Берегівської окружної прокуратури, а також неодноразово відвідувати прийоми громадян керівництвом ГУНП в Закарпатській області, які проводились в м.Ужгород та інших районах Закарпатської області, щоб злочин було розкрито. Крім того, позивачка змушена була звертатись і до Апеляційного суду Закарпатської області та відвідувати даний суд, оскільки тільки цим судом було зобов`язано орган досудового розслідування внести відомості про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань, так як її скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення слідчим суддею Виноградівського районного суду Закарпатської області ігнорувались. Неправомірні дії з боку обвинуваченого тривали неодноразово протягом чотирьох місяців починаючи з 16 грудня 2017року і закінчуючи кінцем квітня 2018р., це відбувалось також на очах учнів позивачки, оскільки на їх вулиці проживають її учні, які з жахом спостерігали за цим всім і по сьогоднішній день обвинувачений не дає їй спокою і проходу на вулиці. Між тим, у відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого [PERSON] правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача на користь позивачки в сумі 20 000 грн. На підставі п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою заяви майнового характеру, судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 1074,60 грн. Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 2684,00 грн., а відтак, оскільки, судом задоволено одна вимога майнового характеру і частково вимога моральної шкоди, то з відповідача на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 3.758,60 грн. судового збору Відповідно до вимог ст.ст.15,16,23,1166,1167, 1177 ЦК України та

Outcome: partial