Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Виконавчий комітет Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області як орган опіки та піклування, який діє в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу служби у справах дітей Чопської міської ради від 05.08.2022 № 23 дитина [PERSON] перебуває на обліку, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. 30.05.2023 під час проведення профілактичного візиту до сім`ї [PERSON] було виявлено, що дитина знаходиться одна в закритій квартирі і плаче. Зв`язку із матір`ю не було. Оскільки за дитиною часто вела догляд також прабаба [PERSON] , то було повідомлено про випадок їй та викликано за місцем події. Вона мала ключі від помешкання, відкривши яке, було зафіксовано, що дитина знаходиться без супроводу дорослих. Було вирішено тимчасово влаштувати дитину до [PERSON] до виявлення обставин за яких мати була відсутня. Станом на 31.05.2023 мати вдома не з`явилася, місце перебування не було відоме. Вказує, що 31.05.2023 проведено комісію з питань захисту прав дитини, де розглянуто даний випадок і рекомендовано службі у справах дітей спільно з працівниками поліції провести негайне вилучення дитини [PERSON] із умов, які є загрозливими для життя та здоров`я та влаштувати до медичного закладу і подати до суду позовну заяву про відібрання дитини [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] рівень безпеки визначений як дуже небезпечний. Тому, працівниками служби у справах дітей, представниками поліції та Центру соціальних служб на підставі розпорядження Чопського міського голови від 01.06.2023 № 92 було вилучено дитину та доставлено під супроводом до КНП «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня» для надання медичних послуг. Під час проведення обстеження дитини, лікарем виявлено, що дитина має тривалий бронхіт та потребує належного лікування в стаціонарі. Враховуючи наведене, орган опіки та піклування Чопської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, позивач просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; стягувати на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.202року 3 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2023року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. У судовому засідані представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задоволити такі з підстав викладених у позовній заяві. Зазначила, що відповідач [PERSON] своєю маленькою дитиною не цікавиться, за весь час перебування [PERSON] у медичному закладі "Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня" мати на з`являлася жодного разу , дитиною не цікавилась, на виклики в орган опіки та піклування не приходила , тобто , повнісю усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини [PERSON] та веде непристойний спосіб життя за своїм місцем проживання в м.Чоп. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву [PERSON] не подано. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 20.09.2021 № 971 [PERSON] разом з дитиною зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У серпні 2022 року до служби у справах дітей Чопської міської ради надійшло анонімне усне повідомлення про неналежне виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , 2021 року народження, з боку матері [PERSON] . У повідомленні йшлося про те, що [PERSON] годує малолітнього не відповідно до віку, не виводить на прогулянки та залишає дитину вдома без нагляду. Службою у справах дітей спільно з міським Центром соціальних служб неодноразово здійснювалися візити за місцем проживання сім`ї, про що складені відповідні акти. Дана сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] . У приміщенні брудно, «тяжке» повітря, чути запах сигаретного диму. Речі розкидані. З продуктів харчування у наявності була лише дитяча суміш. Відсутні дитячі іграшки, необлаштоване місце для гри та розвитку. На зауваження спеціалістів [PERSON] реагувала агресивно, не дослухалася до порад із догляду та виховання дитини. Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 03.08.2022 (протокол №8). Було запрошено [PERSON] , заслухано її думку і пояснення щодо даної ситуації, однак мати все заперечувала, стверджуючи, що любить дитину і піклується про неї. Мати була ознайомлена із рішенням комісії про взяття дитини на облік, як такої, що опинилася в складних життєвих обставинах та зобов`язалася дотримуватися вимог щодо належного виконання батьківських обов`язків. Відповідно до наказу служби у справах дітей Чопської міської ради від 05.08.2022 № 23 дитина [PERSON] перебуває на обліку, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. За час перебування дитини на відповідному обліку службою у справах дітей Чопської міської ради та Центром соціальних служб постійно проводилася робота з матір`ю [PERSON] . Проведені численні обстеження умов проживання дитини, про що складені відповідні акти. Проводилися бесіди, надавалися різноманітні консультації, пропонувалися проходження навчання з підвищенням батьківського потенціалу, під час якого спеціалісти могли би надати допомогу в освоєнні навичок відповідального батьківства, вікових особливостях дітей, а також пропрацювати можливі психологічні травми, які можуть бути причиною даної поведінки матері. Проте мати, [PERSON] , відмовилася всілякої допомоги, часто поводила себе агресивно по відношенню до працівників соціальної сфери. Продовжувала залишати дитину на деякий час саму, неналежно її годувати, не надавала медичної допомоги, від психологічної допомоги [PERSON] також відмовилася, пояснюючи тим, що вона веде нормальний спосіб життя і допомога працівників соціальної сфери та психологів її не потрібна. Відповідно до листа Центру соціальних служб Чопської міської ради від 21.04.2023 № 38/01-18 сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом центру соціальних служб з 24.03.2022 по 24.03.2023. У ході роботи з одинокою матір`ю під час візитів багаторазово проводилася консультативна та профілактична робота, велися інформаційні бесіди щодо виховання та догляду за дитиною, надавалися консультації щодо оформлення соціальних виплат, надавалася гуманітарна допомога, також до роботи залучалися спеціалісти мобільної бригади соціально-психологічної допомоги (м. Ужгород). Проте, [PERSON] не бажала співпрацювати ні зі спеціалістами центру, ні з фахівцями МБСПД (психологами), часто поводилася агресивно, не впускала до квартири, лаялася та погрожувала. Попри неодноразові запрошення, жодного разу не звернулася по допомогу фахівців із власної ініціативи. Через систематичне невиконання умов договору, що складається під час оформлення соціального супроводу, з незадовільним результатом наказом директора МЦСС ЧМР від 15.03.2023 сім`ю [PERSON] знято з соціального супроводу. Відповідно до листа відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 01.03.2023 № 2742/106/25-1-2023 [PERSON] неодноразово потрапляла в поле зору поліції, була попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Протягом 2022-2023 років [PERSON] три рази притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Відповідно до листа від КНП «Чопський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чопської міської ради від 09.02.2023 № 60 дитина [PERSON] перебуває на медичному спостереженні у дільничного педіатра з 17.09.2021. Мати дитини проінформована про потребу огляду дитини медичному закладі один раз на місяць протягом першого року життя та в подальшому два рази на рік. При попередньому патронажному відвідуванні дитини в помешканні завжди був безлад. Дитина була на огляді у лікаря у медичному закладі 4 рази. Після цього неодноразово телефонували матері дитини, але вона не відповідала на дзвінки. При відвідуванні патронажною медичною сестрою та лікарем на дому, завжди нікого не було вдома. 30.05.2023 під час проведення профілактичного візиту до сім`ї [PERSON] було виявлено, що дитина знаходиться одна в закритій квартирі і плаче. Зв`язку із матір`ю не було. Оскільки за дитиною часто вела догляд також прабаба [PERSON] , то було повідомлено про випадок їй та викликано за місцем події. Вона мала ключі від помешкання, відкривши яке, було зафіксовано, що дитина знаходиться без супроводу дорослих. Було вирішено тимчасово влаштувати дитину до [PERSON] до виявлення обставин за яких мати була відсутня. Станом на 31.05.2023 мати вдома не з`явилася, місце перебування не було відоме. 31.05.2023 було проведено комісію з питань захисту прав дитини, де розглянуто даний випадок і рекомендовано відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України службі у справах дітей спільно з працівниками поліції провести негайне вилучення дитини [PERSON] , 2021 року народження, із умов, які є загрозливими для життя та здоров`я та влаштувати до медичного закладу і подати до суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , 2021 року народження. З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] вбачається, що рівень безпеки визначений як дуже небезпечний. Працівниками служби у справах дітей, представниками поліції та Центру соціальних служб на підставі розпорядження Чопського міського голови від 01.06.2023 № 92 було вилучено дитину та доставлено під супроводом до КНП «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня» для надання медичних послуг. Під час проведення обстеження дитини, лікарем виявлено що дитина має тривалий бронхіт та потребує належного лікування в стаціонарі. 01.06.2023 року Чопським міським головою Ужгородського району Закарпатської області винесено розпорядження № 92 про проведення термінового відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка опинилася в умовах, які є загрозливими для її життя та здоров`я, а також про влаштування дитини [PERSON] , [INFO] , на повне державне утримання до [PERSON] будинку дитини м. Свалява. 06.06.2023року виконавчим комітетом Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області як органом опіки та піклування складено висновок № 03-15/1634, згідно з яким орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р. № 780-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і протягом тривалого часу, а саме з червня 2023 року, жодної участі у вихованні дитини не приймає, фізичним, духовним та моральним розвитком сина не цікавиться та не займається взагалі. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина та не піклується про нього. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Враховуючи наведене вище, висновок виконавчого комітету Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області як органу опіки та піклування, в інтересах майбутнього малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною другою цієї статті визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вимогами ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком до 6 років: з 1\~січня 2023\~року \~ 2272 гривні. Відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на неї покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України та беручи до уваги відсутність будь-яких доказів зі сторони відповідача на спростування обставин, викладених позивачем, приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 07.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, з відповідача на користь на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved