Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У травні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , в якій заявник просила суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , заповіту, посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 09 липня 1993 року за реєстровим №2-3974 від імені [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявник посилалась на те, що вона є племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] та якою, за життя, 09 липня 1993 року, було складено заповіт на ім`я [PERSON] . З огляду на те, що під час посвідчення заповіту від 09 липня 1993 року, нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної контори, було допущено описку в написанні прізвища та імені заповідача, що є суттєвою перепоною у прийнятті спадщини після смерті тітки, [PERSON] вважала за необхідне звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.06.2023 витребувано докази та залучено до участі у справі заінтересовану особу Територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради. У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. У судовому засіданні представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради, заперечувала щодо заявлених вимог та просила залишити заяву без розгляду з огляду на те, що з її змісту вбачається спір про право. Також зазначила, що міською радою не видавався орден на квартиру, яка за твердженням заявника входить до спадкової маси після смерті [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї №4932 виданої 08.08.2022 уповноваженою особою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, за адресою: м.Дніпро, ж/м Тополя-1, 2/57, рахуються зареєстрованими: [PERSON] (уповноважений власник, [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , у зв`язку з одруженням, змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до копії заповіту посвідченого 09.07.1993 державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №2-3974, [PERSON] заповідала усе своє майно [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії постанови приватного нотаріуса ДМНО Одинцової С.О. від 08.05.2023, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з неможливістю встановити факт ідентичності померлої особи згідно свідоцтва про смерть від 09.04.2022 та особи спадкодавця за заповітом від 09.07.1993. Згідно копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини звернулась лише [PERSON] . Відповідно до ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Частиною 1 статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зі змісту доказів наявних у справі підтверджується те, що [PERSON] , [INFO] , померлій [INFO] , належить заповіт, посвідчений Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 09 липня 1993 року за реєстровим №2-3974 від імені [PERSON] , а з огляду на те, що встановлення даного факту у позасудовому порядку є неможливим, що в свою чергу перешкоджає реалізації права на оформлення спадщини, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Також суд зазначає, що посилання заінтересованої особи щодо необхідності залишення заяви без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право не заслуговує на увагу, оскільки встановлення належності заповіту особі не свідчить про вирішення питання щодо встановлення об`єму спадкової маси спадкодавця.

Outcome: approved