Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: ХАРКІВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРТВА ЮСТИЦІЇ, про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З 2013 року позивач проживала разом із відповідачем без реєстрації шлюбу. У сторін народились спільні діти: [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2017 року народження. 21 жовтня 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що НОВОВОДОЛАЗЬКИМ ВІДДІЛОМ ДРАЦС У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СМУЮ (М. ХАРКІВ) видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В жовтні 2021 позивач завагітніла від відповідача. В березні місяці 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, [PERSON] виїхала до республіки Польща, де [INFO] в м. Гнезно (Польща) народила хлопчика на ім`я [PERSON] . Відповідача не було зазначено у якості батька у Записі про народження дитини, вчиненого в республіці Польща, оскільки потрібна була його фізична присутність, а [PERSON] перебував на території України та проходив службу в лавах ЗСУ. В червні 2023 року [PERSON] повернулась до України та звернулась до ХАРКІВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДРАЦС СХ МРУМЮ щодо виготовлення свідоцтва про народження дитини українського зразка, де її повідомили, що відсутні документи, які надавали би право видати свідоцтво про народження, та порадили вирішувати питання в судовому порядку. Просила визнати [PERSON] батьком [PERSON] , який народився [INFO] у місті Гнезно республіки Польща (свідоцтво про народження № 3003011/00/АU/2022/318922 від 12 липня 2022 року видане в республіці Польща органом реєстрації актів цивільного стану м. Гнезно, Великопольське воєводство) та внести зміни до актового запису цивільного стану про народження [PERSON] № 3003011/00/АU/2022/318922, складеного 12 липня 2022 року органом реєстрації актів цивільного стану м. Гнезно, Великопольське воєводство, Республіка Польща, а саме: у розділі «Дані дитини» у графі «Прізвище» зазначити « [PERSON] » та у розділі «Дані батьків», підрозділ «Батько», у графі «ім`я» зазначити « [PERSON] », у графі «Прізвище» зазначити « [PERSON] », у графі «Родове прізвище» зазначити « [PERSON] », у графі «Дата народження» зазначити « [INFO] » у графі «Місце народження» зазначити «Україна. Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіне». Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження (ар. 38-39). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні (ар. 52). Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду за вхідним № 5156/23-вх. надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Третя особа ХАРКІВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРТВА ЮСТИЦІЇ не направила свого представника для участі у судовому засіданні. Через канцелярію суду за вхідним № 5413/23-вх представник надав пояснення по справі, відповідно до яких просив розглядати справу за відсутності представника. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 21 жовтня 2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що 21 жовтня 2022 року НОВОВОДОЛАЗЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) складено відповідний актовий запис № 336 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (ар. 12). Сторони мають спільних неповнолітніх дітей. [PERSON] народилася [INFO] , про що КОМІНТЕРНІВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ РЕЄСТРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ ХАРКІВСЬКОГО МІСЬКОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ складено відповідний актовий запис № 428 та 30 червня 2023 року ТРЕТІМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ ХАРКОВІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , у якому батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] (ар. 11). [PERSON] народився [INFO] про що ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО СЛОБІДСЬКОМУ ТА ОСНОВ`ЯНСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ ХАРКОВІ ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, складено відповідний актовий запис № 53 та 30 червня 2023 року ТРЕТІМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ ХАРКОВІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] (ар. 10). [INFO] в м. Гнезно (Польща) [PERSON] народила дитину - хлопчика на ім`я [PERSON] , що вбачається з копії офіційних перекладів повного витягу зі свідоцтва про народження № 3003011/00/АU/2022/318922 від 12 липня 2022 року, видане в республіці Польща. [PERSON] народився [INFO] у місці Гнезно республіка Польща. Батьками дитини зазначені: батько [PERSON] , мати дитини [PERSON] , [INFO] . У примітках зазначено, що на підставі ст. 61, п. 2 закону від 28 листопада 2014 - «Про акти цивільного стану» (законодавчий вісник позиція 1741, з подальшими змінами) вписано прізвище « [PERSON] » як прізвище батька та його родове прізвище і на прохання заявника народження ім`я « [PERSON] » як ім`я батька дитини. (ар. 18-26). Відповідно Індивідуальної карти вагітної та породіллі № 328/42 до копії форми №111/о, затвердженої наказом МОЗ України № 302 від 27 грудня 1999 року [PERSON] , [INFO] , стала на облік як вагітна, 09 грудня 2021 року. Батьком дитини зазначено [PERSON] (ар. 14). Також на підтвердження позовних вимог позивач надала світлини, на яких вона зображена разом з відповідачем (ар. 7-9). Відповідно до копії довідки про реєстрацію № 26-31/164 від 01 квітня 2021 року та копії витягу з реєстру територіальної громади № 2023/005174449 від 10 липня 2023 року [PERSON] [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (ар. 5-6). 24 травня 1993 року між Україною і Республікою Польща було укладено Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який ратифіковано Постановою ВР N 3941-XII 04 лютого 1994 року. Дата набуття чинності 04 серпня 1994 року. Частинами 1, 2 ст. 1 Розділу I зазначеного Договору встановлено, що громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території іншої Договірної Сторони у відношенні своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, які і громадяни цієї Договірної Сторони . Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися до органів іншої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови, а також здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни цієї Договірної Сторони. Розділ II Договору регулює питання щодо справ у галузі сімейного права. Згідно з ч. 2 ст. 28 Договору встановлення і оспорювання походження дитини від певної особи регулюється законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є мати дитини в момент народження дитини. Але достатнім є дотримання форми визнання дитини, що передбачена законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої визнання має бути або було здійснене. Судом встановлено що мати дитини є громадянином України, як у момент народження [PERSON] , так і на теперішній час, що вбачається з паспорту громадянина України, дослідженого у судовому засіданні. Таким чином, при вирішенні спору між сторонами застосуванню підлягає законодавство України. Одночасно, відповідно до ч. 2 ст. 28 Договору в справах, зазначених в пунктах 1 і 2, компетентними є органи тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина, а також органи тієї Договірної Сторони, на території якої дитина має місце проживання. Громадянство дитини [PERSON] зазначено у довідці про реєстрації особи громадянином України № 61330/536-839/Н від 05 квітня 2023 року, виданої Генеральним консульством у Вроцлаві (ар. 55). За довідкою №6320-7001789263 від 19 травня 2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи місцем фактичного проживання дитини є [ADDRESS] (ар. 56). Оскільки [PERSON] , що народився [INFO] , є громадянином України, на території якої має місце проживання, компетентними органами у цій справі є Нововодолазький районний суд Харківської області та ХАРКІВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРТВА ЮСТИЦІЇ, а до даних правовідносин підлягає застосуванню законодавство України. Отже, між сторонами виникли правовідносини, щодо визначення походження дитини, що регулюються Сімейним кодексом України. Питання визначення походження дитини унормовані главою 12 Сімейного кодексу України. Положеннями ст. 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного станув порядку, встановленому статтями 122 (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та 125 (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України). Частиною 1 ст. 126 Сімейного кодексу України закріплено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» роз`яснено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15- ц (касаційне провадження № 61-30047св18). [PERSON] у судовому засіданні наполягала на тому, що мешкала з відповідачем однією сім`єю протягом довгого часу. Вони, вели спільне господарство, мали одне щодо одного права і обов`язки подружжя, разом виховували дітей. [PERSON] дуже зрадів, коли вона завагітніла третьою дитиною, піклувався про позивача, як матір його дитини. [PERSON] у заяві, наданій до суду зазначив, що визнає позовні вимоги, позов просить задовольнити у повному обсязі. Жодних заперечень суду не подав. За таких обставин, суд доходить висновку що відповідач є батьком [PERSON] , що народився [INFO] . Окрім вимог про встановлення батьківства [PERSON] просила внести зміни щодо батька до актового запису про народження [PERSON] . З цього приводу суд зазначає таке. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Як зазначено у абз. 12 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану. За п. 2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За приписами п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За змістом ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання батьківства, оскільки вони є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, наданими позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved