Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Міхненко С.С. звернулись до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 березня 2016 року відділом №2 Красногорського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області зареєстровано шлюб з [PERSON] . Від шлюбу спільних дітей не мають. З 2019 р. сторони проживали за місцем проживання позивача у с. Красилівка, Житомирського району. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, подружнє життя не склалось, фактично сім`я розпалась, а шлюбні відносини припинились. У лютому 2022 р. відповідач залишив позивача та переїхав проживати за іншим місцем проживання. На даний час сторони мають кожен окремий бюджет, розходження поглядів на сімейні відносини. [PERSON] просить шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 19 березня 2016 року відділом №2 Красногорського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, актовий запис № 55 - розірвати. Відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення ( викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Міхненко С.С. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду, представник позивача адвокат Міхненко С.С. подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Не заперечують, щодо прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив щодо позовних вимог не подав, інших заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 19 березня 2016 року між сторонами у справі укладено шлюб, про що відділом №2 Красногорського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області складено актовий запис № 55, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с. 12). За час перебування у шлюбі сторони дітей не мають. Відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту виданого Нахабинським відділом міліції Красногорського УВД Московської області 13.07.2001 р., код підрозділу 503-040 ( а.с.9-10). Судом встановлено, що подружжя шлюбно-сімейних відносин тривалий час не підтримують, позивач не бажає поновити стосунки та зберегти сім`ю. Спільне життя сторін не склалось з причин різних поглядів на сімейне життя, втрати почуттів поваги та любові один до одного. Все вище викладене підтверджує, що шлюб існує лише формально та зберегти його вже неможливо. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. У ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах, зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем здійснюється за законом України. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Позивачем вимога щодо розподілу судових витрат не заявлена, тому судом питання розподілу судового збору вирішуватися не буде. За нормами звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, співробітництво з установами юстиції Російської Федерації на цей період не здійснюється. Зважаючи на повідомлення Міністерства закордонних справ про розірвання дипломатично-консульських відносин з Російською Федерацією, Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних,сімейних та кримінальних справах 1993 року на сьогодні у відносинах з Російською Федерацією не застосовується. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України).

Outcome: approved