Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позивних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 26, 69 кв.м., житловою площею 14,91 кв.м., яка належала померлій на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Орджонікідзеської районної ради народних депутатів 13.04.1995 року, приватизована та зареєстрована в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації. За життя [PERSON] склала заповіт від 12.11.2019 року, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] . У встановлений законом строк, 07.02.2023 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , де було заведено спадкову справу №10/2023. На час смерті [PERSON] не перебувала у шлюбі, дітей не мала, постійно проживала та була зареєстрована за адресою спадкової квартири: [ADDRESS] по день смерті, разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні. Однак серед особистих речей, офіційних документів спадкодавця [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Орджонікідзеської районної ради народних депутатів 13.04.1995 року. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. від 04.07.2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу про належність спадкодавцеві квартири [ADDRESS] . Позивач посилаючись на те, що він позбавлений можливості отримати в законному порядку дублікат правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті померлої [INFO] [PERSON] у позасудовому порядку, просить позов задовольнити, визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. копію завіреної у встановленому законом порядку спадкової справи №10/2023, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 25.09.2023 року від відповідача\~на адресу\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву, в якому, за умови доведення позивачем всіх обставин, на які він посилається щодо визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником позивача через систему „Електроний суд подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Ворошиловськ, Луганська область, Україна, у віці 81 року, місце смерті: м. Запоріжжя, район Вознесенівський, Запорізька область, Україна, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 14.10.2022 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №2197. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 26, 69 кв.м., житловою площею 14,91 кв.м. Право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] набуто на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Орджонікідзеської районної ради народних депутатів 13.04.1995 року, та приватизована [PERSON] згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». У встановленому законом порядку право власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації, про що в реєстраційній книзі № 226 зроблено запис №36052 від 15.03.1999 року, що підтверджується відповідним записом на свідоцтві № [NUMBER] про право власності на житло від 13.04.1995 року та копією висновку ЗМБТІ про реєстрацію від 15.03.1999 року, наданими листом ТОВ «ЗМБТІ» від 10.07.2023 року №3240. Відомості про зареєстроване право власності [PERSON] на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №338624732 від 11.07.2023 року, пошук про: право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, за параметрами запиту: адреса [ADDRESS] відомості відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За життя [PERSON] склала заповіт від 12.11.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В., зареєстрованого в реєстрі №3170, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі №58281948 виданого 12.11.2019 року приватним нотаріусом Кияниця Н.В., який на час відкриття спадщини є чинним, не зміненим та не скасованим. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . На час смерті [PERSON] не перебувала у шлюбі, дітей не мала. Померла [INFO] , [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою спадкової квартири: [ADDRESS] по день смерті, разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні, що підтверджується наявна в матеріалах спадкової справи №10/2023, за запитом приватного нотаріуса Ракитянської Т.Г., довідка Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про те, що [PERSON] була одна зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом строк, 07.02.2023 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , де було заведено спадкову справу №10/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі №71385223 виданого 07.02.2023 року приватним нотаріусом Ракитянською Т.Г. 04.07.2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , проте із-за відсутності правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянської Т.Г. від 04.07.2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії. Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 26.07.2023 року за №С-360-В, на звернення позивача від 07.07.2023 року, відмовлено [PERSON] у видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 13.04.1995 р. за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі п. 4.14 Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району, яке затверджено рішенням міської ради від 07.12.2022 року №76: «видача дублікату у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній власності за письмовою заявою власника (співвласника), у разі, якщо органом приватизації є районна адміністрація». За таких обставин, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті померлої [INFO] [PERSON] у позасудовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Положення ст.ст. 316, 321 ЦК України встановлюють, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться у п. 3.1 Листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (надалі - лист № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.), при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК. У п. 3.3. листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392\~ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право власності на квартиру, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Орджонікідзеської районної ради народних депутатів 13.04.1995 р., зареєстрованому в ЗМБТІ від 15.03.1999 року, з підстав не надання оригіналу правовстановлюючого документу, беручи до уваги, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, який прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за позивачем, [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved