Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить: 1) визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобілю марки «ВАЗ» модель 210994-20 легковий седан, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова VIN [NUMBER] та 1/2 частину причепа марки «ПФ» модель 01 Фермер легковий В, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова VIN [NUMBER] , [NUMBER] ; 2) звільнити з під арешту автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , та причіп марки «ПФ», державний номерний знак [NUMBER] , з-під арешту, який накладено 02.02.2022 постановою державного виконавця Переяславського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ВП № [NUMBER]. Судові витрати просить залишити за собою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне майно придбане у шлюбі позивача та відповідача, який не розірвано до цього часу. Відповідач є боржником у виконавчому провадженні за грошовим зобов`язаннями перед Переяслав-Хмельницькою міською радою. Постановою державного виконавця накладено арешт на автомобіль та причіп і вживаються заходи для звернення стягнення на це майно. Позивачка як співвласник майна вказує, що звертається до суду з метою захисту свого приватного майнового права, оскільки не відповідальна за грошовим зобов`язанням свого чоловіка. Ухвалою суду від 12.10.2023 відкрито провадження в даній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що її чоловік (відповідач) має грошовий борг на суму 1752458,28 грн, який присудив йому суд у кримінальному провадженні на відшкодування шкоди, спричиненої Переяслав-Хмельницькій міській раді внаслідок службової недбалості, допущеної у період виконання службових обов`язків керівника одного з відділів. Окрім старенького автомобіля та причіпа спільного майна у позивачки з відповідачем немає. Це майно придбане під час шлюбу та в основному за її кошти Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що після накладення арешту на майно відносини з дружиною (позивачкою) стали складними. Автомобіль потрібен чи не щодня, а користуватись ним не можна. Відшкодувати дружині вартість автомобіля аби вона купила інший він не взмозі, оскільки є боржником у виконавчому провадженні за вироком суду і постійно сплачує присуджену судом суму, яка є дуже великою. Ситуація склалась таким чином, що права дружини на спільне майно незаконно обмежені, а тому він визнає її позовні вимоги. Відповідач в особі міського голови Переяславської міської ради Київської області в заяві просив справу розглянути без участі представника Переяславської міської ради, вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Третя особа - Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, свого представника в судове засідання не направила, заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 03 жовтня 1981 року та по даний час [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , що видане 03.10.1981 Переяслав-Хмельницьким міським відділом РАЦС Київської області, та довідка виконавчого комітету Переяславської міської ради №325 від 20.09.2022 про склад сім`ї (звор.стор. а.с. 12, а.с.13). За час шлюбу, у 2007-2008 р.р. сторони придбали автомобіль марки «ВАЗ» модель 210994-20 та причіп марки «ПФ» модель 01 Фермер. Згідно довідки ТСЦ МВС №3248 від 11.04.2023 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] , автомобіль марки «ВАЗ» модель 210994-20 легковий седан, 2007 року випуску, легковий седан, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] , 23.11.2007 зареєстрований за [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] від 23.11.2007 (а.с.14,21). Згідно довідки ТСЦ МВС №3248 від 11.04.2023 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] причіп марки «ПФ» модель Фермер легковий В, 2008 р/в, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] від 03.07.2008 (а.с.15,21). 02.02.2022 головним державним виконавцем Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] за виконавчим листом №373/1404/18 (1-кп/373/33/20), виданим 29.12.2021 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь Переяславської міської ради коштів в розмірі 1752458,28 грн. Цього ж дня постановою головного державного виконавця накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с.16-17). 13.09.2022 головним державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіля ВАЗ 210994-20, 2007 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , та причіпа ПФ 01 Фермер, 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] (а.с.19,20). Згідно Звіту про незалежну оцінку КТЗ суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість причіпа легкового ПФ-01 «Фермер», р/н [NUMBER] станом на 29.03.2023 становить 4110,00 грн; ринкова вартість автомобіля ВАЗ 210994-20 р/н [NUMBER] станом на 29.03.2023 становить 76760,00 грн. Між сторонами існують спір щодо вільної реалізації своїх прав власності у спільному майні подружжя на транспортні засоби та обмеження позивачки у відповідному праві внаслідок обмеження прав іншого співвласника. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові №308/13952/14-ц від 11.12.2019 зроблено висновок про те, що за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Норми Сімейного кодексу України закріплюють презумпцію спільності права власності подружжя, у рівних частинах на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №372/504/17 від 21.11.2018). За правилами ч.1 ст. 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. За змістом ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Згідно положень ч.3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За правилами ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 ЦК) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Їх перелік є вичерпний. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 59 Закону). Згідно положень ч.ч.1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п.41 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою кабінету міністрів України №1388 від 07.09.1998 (редакції постанови Кабінету Міністрів України №1371 від 23.12.2009) забороняється перереєстрація на нового власника та зняття з обліку транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного або приватного виконавця. Встановивши фактичні обставини справи, суть спору та норми права, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов наступних висновків. Позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить у рівних частках кожному ( по 1/2 частині) причіп легковий ПФ-01 «Фермер», р/н [NUMBER] та автомобіль ВАЗ 210994-20 р/н [NUMBER] . Вказані транспортні засоби мають ознаки неподільної речі, а тому зареєстровані на праві власності за одним з подружжя - відповідачем [PERSON] , який має особисте грошове зобов`язання перед третьою особою - Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області. У зв`язку з накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника у виконавчому провадженні, право позивачки у спільному майні подружжя з 02.02.2022 зазнає незаконного обмеження і не може бути поновлене (захищене) шляхом виділу своєї частини з майна в натурі, оскільки речі є неподільними. Збереження обтяження цього майна може призвести до його примусового відчуження, в рахунок погашення заборгованості іншого співвласника, що матиме наслідком грубе порушення прав позивача. Грошової компенсації за свою частку в цьому майні позивачка не бажає. Загальна вартість майна, що заявлене до поділу у цьому позові складає 80870,00 грн. Звідси, частка кожного співвласника (в тому числі відповідача) у грошовому вимірі - 40435,00 грн, що становить 2,3 % від суми боргу за грошовим зобов`язанням відповідача у виконавчому провадженні (1752458,28 грн.). Отже, право позивачки підлягає судовому захисту у обраний нею спосіб, який є ефективним та єдино можливим, таким, що не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб З цих мотивів суд приймає визнання позову відповідачами та задовольняє позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved