Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

15.09.2023р. [PERSON] в порядку окремого провадження звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій вказав, що він являється сином [PERSON] . [INFO] його батько помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Заявник у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Проте, при огляді поданих ним документів, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в свідоцтві про смерть батька його анкетні дані зазначені як « [PERSON] », а в правовстановлюючих документах на домоволодіння (Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, Витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку) вказано « [PERSON] ». Через вказані розбіжності, заявник позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке залишилось після смерті спадкодавця. В зв`язку з цим, [PERSON] просив встановити факт належності його покійному батьку [PERSON] Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 40114679 від 06.07.2015р. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності., оскільки встановлення даного факту матиме для нього юридичне значення та надасть можливість оформити спадщину. В судове засідання заявник не з`явився, 20.11.2023р. подав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Заявлені ним вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Згідно клопотання селищного голови, яке надійшло до суду 27.10.2023р. Печеніжинська селищна рада не заперечує проти задоволення заявлених вимог та встановлення юридичного факту про який просить заявник. Справу просить розглянути за відсутності їхнього представника. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] являється батьком [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №748. Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. \~Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] після смерті батька звернувся до Першої коломийської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, листом від 20.12.2022р. державний нотаріус повідомив заявника, що для того щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом йому необхідно подати документи, які підтверджують право власності на нерухоме майно. Оскільки у пред`явлених ним документах є розбіжності, а саме у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « [PERSON] », а у документах, які підтверджують право власності на нерухоме майно: Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, Свідоцтвах про право власності на нерухоме майно та Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено « [PERSON] », тому нотаріус не вправі видати йому свідоцтво про право на спадщину. Заявнику рекомендовано звернутися до Коломийського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу і у випадку прийняття відповідного рішення [PERSON] буде видано свідоцтво про право на спадщину. Зазначені нотаріусом в листі відомості щодо розбіжності в анкетних даних спадкодавця в частині зазначення його по батькові між різними документами підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] в якому вказано « [PERSON] » та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.07.2015р. індексний номер 40114679 і Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в яких персональні дані власника вказані « [PERSON] ». Отже, судом встановлено невідповідність написання по батькові батька заявника в свідоцтві про його смерть та правопідтверджуючих документах на належне йому нерухоме майно. Вказана невідповідність перешкоджає спадкоємцю в оформленні спадщини. При цьому, заявник позбавлений можливості внести виправлення у вказані документи. З огляду на дані обставини, права заявника підлягають захисту в судовому порядку згідно положень глави\~6\~розділу\~IV ЦПК України. Відтак, проаналізувавши вищевказані документи та порівнявши між собою відомості, які в них зазначені, суд вважає доведеним приналежність Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 40114679 від 06.07.2015р. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] , оскільки анкетні дані щодо прізвища, імені та по батькові власника в них являються фактично тотожними з даними з Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Таким чином, виходячи з встановлених в судовому засіданні відомостей, суд вважає наявні дані належними та достатніми доказами для встановлення факту про який просить [PERSON] , як такий, що матиме для заявника юридичне значення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved