Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

ТОВ «ФК «ПАРІС» у вересні 2023 звернулося до суду із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 24.09.2019 між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано заяву-договір № 0040480 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами вказаного заяви-договору відповідачці було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 25641,03 грн, на строк 24 місяці, з умовою сплати 18% річних, а також разової комісії при видачі кредиту в розмірі 2,5% від суми наданого кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 3% від суми наданого кредиту. У день підписання заяви-договору відповідачка отримала платіжну картку. Грошові кошти у сумі 25641,03 грн були зараховані АТ «РВС БАНК» 24.09.2019 на картковий рахунок [PERSON] 28.10.2021 між Акціонерним товариством «РВС БАНК» таТовариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 28/10/2021-1, відповідно до якого АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за договором № 0040480 від 24.09.2019 на суму 47876,40 грн, з яких: 22927,95 - заборгованість за тілом кредиту; 7705,39 грн - заборгованість за процентами; 16923,06 грн - заборгованість за комісією; 320,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня). Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ПАРІС» станом на 04.09.2023 у розмірі 47876,40 грн. У зв`язку із простроченням відповідачкою своїх грошових зобов`язань позивачем, у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, також було нараховано: 468,27 грн за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 та 2090,59 грн інфляційних втрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022. Загальна сума заборгованості відповідачки складає 50435,26 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 50435,26 грн та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 02.10.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві вказав, що просить суд справу розглянути без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання повторно не з`явилася із невідомих причин і не подала відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [PERSON] 24.09.2019 звернулася до АТ «РВС БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-договір № 0040480 про надання банківської послуги з додатком № 1, згідно із яким отримала кредит у розмірі 25641,03 грн, на строк 24 місяці, з умовою сплати 18% річних, а також разової комісії при видачі кредиту в розмірі 2,5% від суми наданого кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 3% від суми наданого кредиту. (а.с. 15-16). У вказаній заяві-договорі зазначено, що [PERSON] підписанням цієї Заяви-Договору про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до умов публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептувала укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєдналась до умов договору. З умовами договору ознайомлена та зобов`язується самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. Грошові кошти у розмірі 25641,03 грн були зараховані АТ «РВС БАНК» на картковий рахунок [PERSON] , що підтверджується меморіальними ордерами № 5637, № 5638 від 24.09.2019 (а.с. 29). Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця [PERSON] погодилася на укладення вказаного договору саме такого змісту, про що свідчить підписання нею даного договору. Також до позовної заяви позивачем додано паспорт споживчого кредиту, яким передбачені умови кредитування та публічну пропозицію АТ «РВС БАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Суд не приймає вказані докази як складову частину договору про надання банківських послуг (кредитного договору) укладеного між АТ «РВС БАНК» тавідповідачкою, з огляду на таке. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «РВС БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зважаючи на те, що публічна пропозиція АТ «РВС БАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка додана позивачем до позовної заяви на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог не містить підпису відповідачки, тому її не можна розцінювати як частину договору про надання банківських послуг, укладеного між сторонами 24.09.2019 шляхом підписання заяви-договору. Крім того, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між АТ «РВС БАНК» та відповідачкою паспорт споживчого кредиту, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі №393/126/20. Таким чином, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображеніу заяві-договорі від 24.09.2019, яку підписала [PERSON] 28.10.2021 між Акціонерним товариством «РВС БАНК» таТовариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 28/10/2021-1, відповідно до якого АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за договором № 0040480 від 24.09.2019 на суму 47876,40 грн, з яких: 22927,95 - заборгованість за тілом кредиту; 7705,39 грн - заборгованість за процентами; 16923,06 грн - заборгованість за комісією; 320,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня) (а.с. 21-28). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також встановлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК «ПАРІС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 24.09.2019між [PERSON] та первісним кредитором АТ «РВС БАНК». Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Всупереч умов кредитного договору відповідачка не виконала свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої, згідно розрахунку позивача, станом на 04.09.2023 складає 47876,40 грн, з яких: 22927,95 - заборгованість за тілом кредиту; 7705,39 грн - заборгованість за процентами; 16923,06 грн - заборгованість за комісією; 320,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня) (а.с. 38-46). Суд частково не погоджується із вказаним розрахунком, оскільки у загальну заборгованість включено заборгованість за штрафними санкціями (пеню), що не передбачено умовами укладеного кредитного договору. Також позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, були нараховані інфляційні втрати за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 у розмірі 2090,59 грн, та 3% річних за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 у розмірі 468,27 грн (а.с. 46). Отже загальна сума заборгованості відповідачки станом на 04.09.2023, за виключенням суми заборгованість за штрафними санкціями (пені)складає 50115,26 грн. З метою усунення порушення кредитного зобов`язання, позивачем 28.10.2021 була надіслана на адресу [PERSON] письмова вимога (а.с. 47, 48). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачкою не надано. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачкою належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором у наслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в частині визнаних судом обґрунтованих вимог у розмірі 50115,26 грн. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені на 99,37%, отже витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 2667 грн 09 коп.

Outcome: partial