Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

04.07.2023 року до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов позивача до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В прохальній частині уточненого позову позивач просить суд: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 червня 1993 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . У шлюбі народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, та син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами на даний час не розірвано, але фактично вони не проживають з 2022 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, відповідачем подано до Самарського районного суду м. Дніпропетровська позов про розірвання шлюбу. Спільний молодший син [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю у квартирі [ADDRESS] , але постійно проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач працює у Державному закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Придніпровський професійний ліцей» на посаді майстра виробничого навчання та отримує мінімальну заробітну плату, належний рівень життя дитини один забезпечити не може. Мати є здоровою та працездатною особою, яка працює перукарем та, за даними позивача, має дохід 15000,00 грн. на місяць. Отже, позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою (а.с. 36-39). Скориставшись своїм правом, відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що з позивачем проживає однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітнім сином [PERSON] , 2010 року народження. Останнім часом між нею та чоловіком відносини погіршилися, тому вона звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Але вони проживають разом та ведуть спільний побут за адресою [ADDRESS] . Оскільки позивач був проти розірвання шлюбу, тому він подав на неї заяву до суду про стягнення аліментів, щоб таким чином вплинути. Також зазначила, що є студенткою 1 курсу ДЗП (ТЕ) «ПРПЛ м. Дніпро», де отримує стипендію в сумі 1250,00 грн. На момент подачі відзиву відкрила ФОП (а.с. 18-20) Позивач у судовому засіданні пояснив, що з квітня 2023 року з відповідачем почали жити окремо, мати не приймала участь у житті сина, позивач забезпечував сина самостійно, а відповідач пішла на контакт з дитиною тільки після того, як отримала судову повістку. Просив уточнений позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що позивач з 2022 року 10 місяців не працював і вона забезпечувала сина всім необхідним. З червня 2023 року син почав їй грубити, робити все на зло. З 1 жовтня 2023 року позивач та відповідач не проживають разом. Також зауважила, що перестала давати сину гроші через те, що він перестав з нею спілкуватись. Коли вона намагалась дати сину гроші він відмовився. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала позицію відповідача та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка син сторін [PERSON] суду показав, що проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . З квітня 2023 року мати перестала брати участь у його житті матеріально, з цього часу вона не купувала йому ні їжу, ні одяг. Мати регулярно кричала на нього без будь-якого приводу. З 1 жовтня 2023 року взагалі з`їхала і стала проживати окремо в іншій квартирі. Коли він дізнався, що батько подав заяву про аліменти до суду, до матері за коштами більше не звертався, а вона наполягала, щоб він узяв гроші та написав розписку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що працює заступником директора у школі, де навчається [PERSON] . Вона спілкувалась з класним керівником дитини та знає, що усі питання щодо навчання вирішувала мати, класний керівник з нею спілкувалась. Також пояснила, що ще влітку відповідач проживала разом із сином. Знає це, оскільки відповідач надавала послуги перукаря свідку вдома. Свідок [PERSON] суду показала, що приходила до цієї сім`ї додому, де відповідач надавала послуги перукаря. Приблизно 1 раз на місяць вона була у них вдома. Свідок бачила, як [PERSON] лежав на дивані, а [PERSON] займалась сином, готувала їжу. Вони мешкали усі разом, тільки у жовтні 2023 року [PERSON] переїхала в іншу квартиру у цьому ж домі. Також повідомила що останнім часом [PERSON] став агресивним. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 16). Під час розгляду справи судом заслухано пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, заслухано свідків, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 21.11.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07 червня 1991 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, про що 07 червня 1991 року видано свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №203 (а.с. 7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що міститься відповідний актовий запис №104 у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2010 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 8). Відповідно до довідки №2329 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26 червня 2023 року до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] , власник, зареєстрований з 30.08.2004 року (а.с. 5). Відповідно до довідки від 18 вересня 2023, виданої Державним закладом професійної (професійно-технічної) освіти «Придніпровський професійний ліцей м. Дніпро» [PERSON] працює майстром виробничого навчання на повну ставку із 1 вересня 2022 року (а.с. 46). З довідки про доходи №9 від 27 червня 2023 року, виданої Державним закладом професійної (професійно-технічної) освіти «Придніпровський професійний ліцей м. Дніпро» вбачається, що [PERSON] за період з 01.09.2022 року по 31.05.2023 року становить 65444,42 грн. (а.с. 6). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків №0464-23-05103 від 18.08.2023 року, [PERSON] за період січень-травень 2023 року отримувала дохід у розмірі 1250,00 грн. щомісячно стипендія ДЗП (ПТ)О «ПРПЛ м. Дніпро» (а.с. 28). Відповідно до довідки № 40 від 16.08.2023, виданої ДЗП (ПТ)О «ПРПЛ М. ДНІПРО» [PERSON] є студенткою 1 курса денного відділення (а.с. 29). Як вбачається з акту обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] від 15.08.2023 року, підписаного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] з 06.06.2006 року та до теперішнього часу (а.с. 30). Позивачем також надані документи на підтвердження права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 49-52) та на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.81-82). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Частиною 1 статті 183\~СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, з урахуванням викладеного вище, зазначає, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з батьком, а відповідач є його матір`ю, на неї покладено однаковий з батьком обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї неповнолітньої дитини. Крім того, відповідач, з урахуванням отримуваних нею доходів має можливість утримувати свого неповнолітнього сина. Тому суд, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, а саме: стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial