Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Одеська міська рада, звернулась адвокат Бурега Леся Станіславівна. В обґрунтування заяви представник заявник зазначила, що заявник [PERSON] приходиться дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Представник зазначає, що [PERSON] , разом з матір`ю проживали у вищевказаній квартирі, що підтверджується актом про проживання, дочка/заявник у справі здійснювала догляд за матір`ю та в подальшому займалась її похованням. Заявник від спадщини не відмовлялась, продовжує періодично проживати у квартирі, утримує її, а відтак є такою, що фактично прийняла спадщину. На підставі викладеного представник просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В останнє судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, на адресу суду надійшла заява представника заявника адвоката Буреги Лесі Станіславівни щодо можливості проведення судового засідання у відсутність сторони заявника, в якій представник зазначила, що заяву про встановлення факту підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити (а.с.78). Представник заінтересованої особи: Одеської міської ради про час та місце слухання справи повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини не явки суду не повідомив, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався (а.с.76,77). Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник заявника звернувся з заявою про слухання справи за його відсутності, заінтересована особа про час та місце слухання справи повідомлена, а відтак, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України судом не встановлено. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно з ст.15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно доч.1 ст. 293 ЦПК України,окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до вимог ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявник зазначила, що після смерті матері, вона із запізненням звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з цим, їй було роз`яснено про право на звернення до суду з заявою про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини або з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем. Заявник вказує, що проживала з матір`ю на день її смерті, тобто на час відкриття спадщини, а відтак звертається до суду з даною заявою про встановлення факту. Таким чином, для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно з ч.1ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Дослідивши матеріали справи, докази, що додані до заяви, заслухавши свідків, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 627, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] 28.03.1970 року зареєстрували шлюб, прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] » « [PERSON] » (а.с.15). Згідно копій свідоцтв про смерть - [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . Щодо обстави проживання зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою на час відкриття спадщини судом досліджуються наступні документи. Так, згідно копії паспорта громадянина України заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,10). Заявник зазначає, що в силу похилого віку, та хвороб вона проживала разом з матір`ю, та здійснювала догляд за останньою. Згідно копій документів щодо поховання, лікарського свідоцтва про смерть, довідки на одержання та під ховання праху, договору-замовлення на поховання, договору доручення, судом встановлено, що заявник здійснила поховання матері (а.с.16-21). Судом досліджується Акт про фактичне проживання особи від 21.06.2023 року, виданий ЖБК «Ленінський-17» згідно якого зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] з квітня 2017 року станом по день надання довідки. Акт підписано сусідами проживаючими в будинку [ADDRESS] (а.с.25). На підтвердження факту проживання зі спадкодавцем заявник крім іншого надала, копії фотографій, та чеки на оплату житлових послуг. Судом досліджується лист Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. «Щодо заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] » згідно якого зазначено, що на підставі ст. 1269 п. 1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняття спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом 6 (шести) місяців з часу відкриття спадщини, тобто з 26.10.2022 року по 26.04.2023 року включно, згідно ст. 1270 ЦК України. У зв`язку з тим, що, заявником не було подано заяву у встановлено ст. 1270 ЦКУ строки, заявнику роз`яснено про право на звернення до суду із заявою щодо визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.26). Згідно свідчень свідка [PERSON] , остання суду повідомила, що заявниця [PERSON] жила однією родиною із мамою, піклувалась, лікувала та останні 6 років постійно проживала разом з матір`ю, яка через похилий вік часто хворіла. Згідно свідчень свідка [PERSON] , остання суду повідомила, що в будинку по [ADDRESS] проживає з 2001 року. Заявниця [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] , вони разом проживали в квартирі близько 6,7 років, дочка виводила мати на вулицю, піклувалось про мати, оскільки та, через вік погано бачила та чула, свідок зазначила, що підтверджує факт проживання заявниці разом з матір`ю. Згідно свідчень свідка [PERSON] , остання суду повідомила, що у [PERSON] була лише одна дочка [PERSON] , яка проживала разом з матір`ю та доглядала за нею, спочатку дочка приходила кожного дня, а з 2014 року зовсім переїхала до матері, де й проживала до дня смерті матері. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини (ч. 1 ст. 90 ЦПК України). З даного приводу суд зазначає, що свідки надали свої покази безпосередньо в судовому засіданні (а.с.73-75), та зазначила, що їх покази є такими, що відомі їм особисто. Таким чином, з огляду на дослідженні докази судом встановлено, що заявник у справі є дочкою померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , та матеріалами справи встановлено, що заявник проживала зі спадкодавцем за однією адресою, доглядала та піклувалась про свою матір. Відповідно до ч.ч.1,6ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268ЦКУкраїни підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц. Як встановлено матеріалами справи, спадкодавець [PERSON] , хворіла і потребувала сторонньої допомоги та догляду, а тому тривалий час і до самої смерті, останньої разом з нею проживала її дочка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання заявника [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, знайшов своє підтвердження дослідженими доказами, а тому [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, що фактично усуває перешкоди для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом. З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, та показами свідків, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] , зі спадкодавцем на час відкриття спадщини після смерті останньої, надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері у встановленому законом порядку. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження дослідженими доказами, а саме, те, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , та постійно проживала зі спадкодавцем по день її смерті, що необхідно заявнику для реалізації свого права на отримання спадщини після смерті її матері, а тому суд дійшов до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, відповідно до положень ч. 7 ст.294 ЦПК України.

Outcome: approved