Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] надміру перерахованих коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 2061,27 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29.01.2020 року до управління звернулась [PERSON] із заявою про призначення державної соціальної допомоги у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. На момент звернення відповідач не працювала, на обліку в МЦЗ не перебувала, як суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрована. На підставі поданих документів рішенням від 20.02.2020 року відповідачу була призначена допомога на дитину у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року. Представник управління звертає увагу у позові, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям було продовжено без звернення заявника та надання оновлених документів. З огляду на викладене, відповідачу за липень 2020 року призначено та виплачено допомогу на дитину у вигляді тимчасової державної допомоги державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Разом з тим, відповідно до п. 2 Порядку тимчасова допомога призначається кожні 6 місяців починаючи з місяця в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту повідомляє одержувачу про те, які документи повинні подані протягом місяця. Управління неодноразово повідомляло відповідача, однак докмуенти не отримало. У зв`язку з ненаданням документів [PERSON] відмовлено в отриманні допомоги з липня 2020 року, проте вказана допомога перерахована та отримана за липень 2020 року. У зв`язку з викладеним, виникла переплата бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 2061,27 грн. за липень 2020 року, які підлягають поверненню до Державного бюджету України, та які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.09.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляла. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням УПСЗН Богунського району ДСПЖМР від 20.02.2020 року [PERSON] була призначена допомога на дитину у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року. За повідомленнями від 11.01.2023 року та від 26.01.2023 року УПСЗН Богунського району ДСПЖМР вказало відповідачу, що у зв`язку з припиненням виплати тимчасової державної допомоги малозабезпеченим сім`ям утворилась переплата допомоги за липень 2020 року, яку необхідно повернути на рахунок управління. Також з матеріалів справи слідує, що позивачем направлено [PERSON] претензію з вимогою повернути кошти у розмірі 2061,27 грн., оскільки у виплаті допомоги, починаючи з липня 2020 року, було відмовлено з огляду на ненадання необхідних документів для призначення на новий термін державної соціальної допомоги. За змістом статті 13 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» контроль за правильністю призначення і виплати державної соціальної допомоги, використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання такої допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). У відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 р. призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.Положення постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» пов`язали можливість призначення і виплати державної соціальної допомоги у вигляді тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 року, із фактом подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, при цьому, встановивши обов`язок такого оновлення у період, що передує даті набрання чинності постановою, тобто з 01.07.2020 року. За положеннями ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді державної соціальної допомоги, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК України має довести позивач. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а та від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц (провадження № 61-45759св18). Вищевказане узгоджується із висновком викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження № 61-33727св18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, дійшла висновку, що у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року), зроблено висновок, що Державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовні ший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, про добросовісність відповідачки в отриманні спірної суми свідчать ті обставини, що у червні 2020 року строк виплати допомоги їй було продовжено автоматично через карантин і закон не вимагав від неї подачі нового пакету документів і на момент прийняття рішення органом соціального захисту населення та виплати допомоги постанова Кабінету Міністрів України №632 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 22.07.2020, якою було доповнено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми пунктом 35-2 та дію якого було встановлено з 1 липня 2020 року, ще не була винесена. Тобто, позивач самостійно, добровільно провів відповідачу виплату 2061,27 грн. на підставі норм законодавства, які були чинними на момент здійснення такої виплати. З урахуванням викладеного, встановивши під час розгляду справи відсутність не лише умислу, а й фактичної законодавчо закріпленої потреби подання нового пакету документів для призначення державної соціальної допомоги, період до часу набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України, що виключає будь-яку недобросовісну поведінку отримувача соціальної допомоги [PERSON] , суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Окрім цього, слід зазначити, що позивач самостійно, добровільно провів відповідачу виплату 2061,27 грн. на підставі норм законодавства, які були чинними на момент здійснення такої виплати. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed