Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: шлюб, зареєстрований 22 лютого 1986 року виконкомом Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 2, розірвати. На обґрунтування позову зазначила, що з 22.02.1986 перебуває в шлюбі з [PERSON] , від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини припинено з 2019 року через постійні сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми, чоловік не працює з 2016 року, зловживає алкогольними напоями. Наміру та бажання зберегти сім`ю немає, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 07.09.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. 17.10.2023 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 09:30 год. 16.11.2023. 16.11.2023 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини повторної неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого виконкомом Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області 22.02.1986, підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1986 (а. с. 5). Судом установлено, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені. За таких обставин, оскільки позивач [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] відзиву проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved