Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

20 вересня 2023 року до суду звернувся адвокат Лозинський Олександр Павлович з позовом в інтересах [PERSON] та [PERSON] до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та просив суд визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності за набувальною давністю на 1/4 частку трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку, загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. та визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності за набувальною давністю на 1/4 частку трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку, загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивачів зазначив, що [PERSON] є власником 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 1/2 частку квартири позивач набула згідно договору купівлі-продажу від 20.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та кий був зареєстрований в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР». [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] в 1998 році проживали в м. Золоте Луганської області та вирішили переїхати до м. Кривий Ріг та домовилась про купівлю квартири,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з колишніми її власниками подружжям [PERSON] та [PERSON] , кожен з них володів по 1/2 частці квартири. Квартира продавалась у зв`язку з виїздом її власників н постійне місце проживання до Ізраїлю. Напередодні укладення договору купівлі-продажу, [INFO] [PERSON] померла. Оскільки її чоловіку [PERSON] необхідно було виїхати з України в певний період і він не міг залишатись 6 місяців, щоб отримати спадщину після смерті дружини, було вирішено, що він продасть [PERSON] належну йому частку квартири, залишить довіреність на [PERSON] на отримання спадщини після смерті дружини, а потім приїде і продасть 1/2 частку квартири [PERSON] . За договором від 20.03.1998 року [PERSON] придбала у [PERSON] 1/2 частку квартири. Після підписання договору [PERSON] передав ключі та документи на квартиру, фактично передавши квартиру у володіння [PERSON] та [PERSON] після чого виїхав до Ізраїлю. Позивачі по справі вселились до квартири, зареєстрували свої місце проживання і живуть в квартирі до теперішнього часу. Свідоцтво про направо на спадщину після смерті [PERSON] було видано 23.12.1998 року. Про отримання свідоцтва про право на спадщину позивачі повідомили [PERSON] листом і отримали відповідь з обіцянкою з`явитись, але [PERSON] обіцянку не виконав, зв`язок з ним було втрачено. З моменту отримання у володіння квартири з березня 1998 року, до теперішнього часу, позивачі вільно та відкрито користувались квартирою та утримували її в належному стані. У зв`язку з чим, представник позивачів посилаючись на вимоги ст..344 ЦК України звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. (а.с. 35) Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року, задоволено клопотання представника позивачів та витребувано з Комунального підприємство «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» архівну довідку з інформацією про власників квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 37) Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 47) Позивачі у судовому засіданні присутні не були, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. 20 листопада 2023 року поза межами судового засідання від представника позивачів [PERSON] та [PERSON] - Лозинського О.П. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів та їх представника, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідач територіальної громади в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради в судовому засіданні присутній не був, однак 23 жовтня 2023 року через систему «Електронний суд» від представника Сови Ю.В. надійшло клопотання, в якому остання зазначила, що відповідно до Рішення Криворізької міської ради №381 від 31.03.2016 року «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» районним у місті радам були делеговані повноваження щодо участі в судових засіданнях, в яких стороною по справі є Криворізька міська рада та її виконком з питань, зокрема щодо визнання права власності за набувальною давністю на об`єкт нерухомого майна індивідуальної житлової забудови, квартири. Представник Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутній не був, однак, від керуючого справами виконкому районної у місті ради Петренко С. 24.10.2023 року надійшла заяви про розгляд справи без участі представника виконкому районної у місті ради за наявними в матеріалах справи документами. Суд дослідивши наявні матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до Договору укладеного 20 березня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №2-501, [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/2 частку приватизованої квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з трьох кімнат загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. (а.с. 7) 23 грудня 1998 року завідуючою Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Перекопською І.С. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого посвідчено, що спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] є чоловік [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з: 1/2 частини трьохкімнатної приватизованої квартири, загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за №1-5225. (а.с. 9) 24 жовтня 2023 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від 21 вересня 2023 року надійшов Лист за підписом начальника КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» Ільченко А. вих. №1197 від 16.10.2023 року, в кому повідомлено суд, що згідно архівної справи, станом на 31.12.2012 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на ім`я: [PERSON] , 1/2 частка, на підставі свідоцтва про право власності, виданого в/о «Кривбасруда» УСП, згідно з розпорядженням №80 від 19.05.1997 р. та [PERSON] , 1/2 частка, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.03.1998 року Рукавіциною Н.Ю., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2-501. З вказаного слідує, що після смерті [PERSON] , [PERSON] успадкував належну їй 1/2 частку квартири розташованої за адресою [ADDRESS] , однак, Свідоцтво про право на спадщину за законом не було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до долучених до матеріалів справи квитанцій про сплату комунальних послуг, позивачі з січня 2018 року по теперішній час сплачували нараховані за адресою: [ADDRESS] житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення ст. ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки позивачі добросовісно заволоділи вищевказаною квартирою та більше десяти років відкрито користується нею, а тому суд приходить до висновку, що позивачі набули право власності на зазначену квартиру за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved