Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

02 жовтня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 17 вересня 2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2017 року шлюб між нею і відповідачем розірваний. Діти проживають разом із нею. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється. Отже, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з жовтня 2023 року і до повноліття дітей, а також стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання дітей за минулий період у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2023 року, що в сумі дорівнює 90 000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений. У встановлений строк відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі. Мають двох дітей: дочку [PERSON] , яка народилася [INFO] , та сина [PERSON] , який народився [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2017 року шлюб між сторонами розірваний. Діти проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні. Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. При цьому суд звертає увагу, що спір щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Отже, в разі спору суд має вирішити питання не лише щодо стягнення аліментів, а й визначити їх розмір. Суд вважає, що в даному випадку звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини свідчить про наявність між сторонами спору щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на дітей. Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд враховує, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Приймаючи до уваги матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, доказів наявності на його утриманні інших осіб не надав, суд приходить до висновку, що відповідно до положень сімейного законодавства розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. на кожну дитину щомісячно, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи стягнення з 02 жовтня 2023 року дня подання позову до суду, до досягнення повноліття. Доказів того, що майновий стан відповідача не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дітей у зазначеному розмірі, суду не надано. В той же час, підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме за період з 01 травня 2022 року до 30 вересня 2023 року, суд не вбачає, оскільки позивачем не надано доказів, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача за цей період, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, оскільки в силу ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial