Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , у якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16.06.2017 року з 1/4 до 1/6 частки частки усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача на сьогоднішній день змінилися сімейні обставини та потребують додаткових матеріальних витрат, так як він одружився та на утриманні має дитину сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на утриманні позивача знаходяться дитина, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у розмірі, який присуджено судом є неможливим та є для позивача надмірним тягарем, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 06.06.2023 на адресу Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись не те, що позивачем не доведено погіршення його матеріального становища. Більш того, позивач отримав заробітну плату за січень 2023 року - 22100 і за лютий 2023 року - 23900 грн, отже його майновий стан покращився. З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також просила стягнути з позивача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2500 грн. 08.07.2023 на адресу суду надійшли заперечення від представника позивача - адвоката Музиченко Ю.В., яка наполягала на задоволенні позовних вимог, надала інформацію про розмір отриманої заробітної плати позивача. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2023 року була прийнята до розгляду позовна заява, відкрито спрощене провадження, справа призначена до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.07.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підстави своїх вимог, а відповідач - як на підстави своїх заперечень дослідивши докази по справі, суд, вважає за необхідне позов задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс-13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.12.2017 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16.06.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2017 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). Судом також встановлено, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у позивача змінився сімейний стан, а саме [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Як зазначалося раніше, суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. [PERSON] на підставі наказу № 553-ос від 15.11.2021 перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.11.2021 по [INFO] (а.с. 76). Батько позивача [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] , [INFO] перебувають на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Запорізької області та отримують пенсію за віком та по інвалідності відповідно (а.с. 80, 81). Згідно довідки [PERSON] за січень та лютий 2023 року, зарплата останнього склала 46000 грн., що в середньому на місяць становить 23000, 00 грн. з урахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів (а.с. 12). Натомість, на виконання вимог ухвали суду від 17.07.2023 про витребування доказів, від Головного управління ДПС у Запорізькій області Державної податкової служби України, було надано відомості щодо отриманих доходів [PERSON] з січня по червень 2003 року, згідно якої заробітна плата останньої за 6 місяців склала 337516,87 грн., що в середньому на місяць становить 56252,81 грн. з урахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. З урахуванням наведеного, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів - позивача по справі, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення Василівського районного суду Запорізької області від 16.06.2017, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Водночас, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, при зменшені за даним рішенням суду розміру аліментів до 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) позивача, мінімальний їх розмір складатиме більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище позивача, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, беручи до уваги інтереси дитини, а також іншої дитини, яка перебуває на утриманні позивача, суд визнає, що розмір визначених у 2017 році аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, необхідно зменшити до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, та те, що надані позивачем докази на підтвердження факту зміни його матеріального (сімейного) становища в контексті положень ст. ст. 76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved