Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач, в інтересах\~якої діє\~представник адвокат\~КупарєваО.В.звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд просить поділити спільнемайно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частину зазначеної вищеквартири шляхом виділу в натурі [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 60,6 кв.м., яка складається з: частини коридору 1, площею 2 кв.м., кладової 12, площею 2.7 кв.м., яка виділяється як коридор для організації входу для квартири, шафу 13, площею 0,9 кв.м., яка виділяється як коридор для організації входу для квартири, шафи 11, площею 1,1 кв.м., виділяється як коридор для організації входу, коридору 9, площею 7,9 кв.м., житлової кімнати 10, площею 30,4 кв.м., житлової кімнати 8, площею 8,5 кв.м. - виділяється для\~приміщення кухні, ванної 7, площею 4,1 кв.м., лоджії II, площею 3,0 кв.м.; виділити в натурі [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,3 кв.м., яка складається з: 1/2 частини коридору 1, площею 2 кв.м., коридору 2, площею 9,0 кв.м., житлової кімнати 3, площею 15,1 кв.м., житлової кімнати 4, площею 12,6 кв.м., кухні 5, площею 12.3 кв.м., туалету 6, площею 1.3 кв.м., лоджії І, площею 3,0 кв.м.Крім того, позивач просила суд стягнути з неї на користь [PERSON] компенсацію вартості 2,65 кв.м., що складає 21 966,21 грн. 21 коп.Виконання необхідних будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] : демонтувати шафу 13, площею 0,9 кв.м. і шафу 11, площею 1,1 кв.м. для проходу до приміщень квартири 2 співвласника, закласти дверний проріз між приміщеннями коридору 2, площею 9,0 кв.м. і коридором 9, площею 7,9 кв.м., переобладнати приміщення житлової кімнати 8, площею 8,5 кв.м. в приміщення кухні для квартири 2 співвласника, улаштування двох житлових кімнат в квартирі 2 співвласника, улаштування туалету в квартирі [ADDRESS] співвласника -покласти на позивачку. Просила суд припинити спільну власність позивачки та відповідача на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 115,9 кв.м., житловою площею 66,6 кв.м. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 21.05.1983 року по 23.05.2014 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період шлюбу28.12.2004 подружжя набуло у власність квартиру [ADDRESS] ,право власності на яку було зареєстровано за позивачем та відповідачем. Однак, на даний час відповідач продовжує вести аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, почав підіймати на мене руку, вдається до домашнього насилля, в нетверезому стані систематично ображає позивача та виганяє з квартири. Позивач вказує, що вказана квартира придбана ними в період шлюбу, тому є сумісною власністю подружжя. Оскільки взаємної згоди між сторонами не досягнуто, позивач звернулася до суду з відповідними вимогами. Ухвалою суду від 04.04.2023 було прийнято цю цивільну справу до свого провадження та призначенопідготовче засідання(а.с.78). Ухвалою суду від 24.10.2023 було закрито підготовче провадження усправі та її призначено до судового розгляду по суті(а.с.96). У судовому засіданні представник позивачки адвокат КупарєваО.В. позовні вимогипідтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позовзадовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місцерозгляду справи був повідомлений належним чином,шляхом надіслання рекомендованих повідомлень, причин неявки суду не повідомив (а.с. 81,83-86,87,90,92,93,94,97,98,101,102). Клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представникапозивача, дослідившиматеріали цивільної справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] \~та [PERSON] з 21.05.1983 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом Серії [NUMBER] , виданого 21.05.1983 (а.с.15). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2014 шлюб між сторонами розірвано (а.с.16). Із матеріалів\~справи вбачається,\~що 28.12.2004\~на підставі\~договорукупівлі-продажу ВВТ № 540995 ПарфьоновО.М. та ПарфьоноваН.В. придбали квартиру [ADDRESS] , загальною площею 115,9 кв.м.м, житловою площею 66,6 кв.м. Договір посвідчено державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ХилькоЛ.А., номер у реєстрі нотаріальних дій 2-3711. (а.с.18-19). Відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського науково дослідного інституту судових експертиз БаляйО.Б. № 6817-22 складеного від 16.02.2023 вбачається, що технічний поділ квартири [ADDRESS] , з урахуванням того, що приміщення № 1 коридор, площею 4 кв.м., залишається в спільному користуванні власників квартири можливий.Запропоновано оптимальний варіант розділу квартири [ADDRESS] співвласникам [PERSON] та [PERSON] на дві ізольовані квартири з виділом приміщення коридору 1, площею 4 кв.м., у спільне користування по частині. Першому співвласнику виділяється квартира з наступними приміщеннями (рис. 2 на плані зафарбовано зеленим кольором): частина коридору 1 4,0 кв.м. 2,0 кв.м.; коридор 2, площею 9,0 кв.м.; житлова кімната 3, площею 15,1 кв.м.; житлова кімната 4, площею 12,6 кв.м.;кухня 5, площею 12.3 кв.м.; туалет 6, площею 1.3 кв.м.; лоджія І, площею 3,0 кв.м.Всього площа квартири, що виділяється 1 співвласнику складає 55,3 кв.м., що менше ідеальної частини (57,95 кв.м.) на 2,65 кв.м. Другому співвласнику виділяється квартира з наступними приміщеннями (рис. 2 на плані зафарбовано жовтим кольором): частина коридору 1, площею 4,0 кв.м. 2 кв.м.; кладова 12, площею 2.7 кв.м., виділяється як коридор для організації входу для квартири 2 співвласника; шафа 13, площею 0,9 кв.м., виділяється як коридор для організації входу для квартири 2 співвласника ; шафа 11, площею 1,1 кв.м., виділяється як коридор для організації входу 2 співвласника; коридор 9, площею 7,9 кв.м.; житлова кімната 10, площею 30,4 кв.м.; житлова кімната 8, площею 8,5 кв.м. виділяється для приміщення кухні (дане приміщення проектними рішеннями передбачалось як кухня); ванна 7, площею 4,1 кв.м.; лоджія ІІ, площею 3,0 кв.м.Всього площа квартири, що виділяється 2 співвласнику складає 60,6 кв.м., що більше ідеальної частини (57,95 кв.м.) на 2,65 кв.м.Згідно запропонованого варіанту розділу на дві квартири необхідно виконати наступні роботи в квартирі [ADDRESS] : демонтувати шафу 13, площею 0,9 кв.м. і шафу 11, площею 1,1 кв.м. для проходу до приміщень квартири 2 співвласника; закласти дверний проріз між приміщеннями коридору 2, площею 9,0 кв.м. і коридором 9, площею 7,9 кв.м.; переобладнати приміщення житлової кімнати 8, площею 8,5 кв.м. в приміщення кухні для квартири 2 співвласника. Згідно звіту про оцінку майна від17.03.2023 року вартість 1 кв.м. складає 8\~289,13 грн., тобто вартість 2,65 кв.м. складає 21\~966,21 грн (а.с.51-64). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належитьдружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один зних не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд задітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуальногокористування, є об`єктом права спільної сумісної власності. За статтею 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжяможе бути будь-яке майно (за винятком виключеного з цивільного обороту). Згідно зі статтями 63 та 70 СК України дружина та чоловік мають рівні права наволодіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільноїсумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а їх часткивважаються рівними. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тількифактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами абопрацею в набутті майна.Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набутеза час шлюбу (частина 1 статті 68 СК України). Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що єоб`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловікає рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Привирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності частокподружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав проматеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачавйого на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділусудовому або у позасудовому порядку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за часшлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором абозаконом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є успільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісноївласності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі№\~372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СКУкраїни закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині тачоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав зповажної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за часшлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісноївласності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиноюпершою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом праваспільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщоінше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені нормизакону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, якенабуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжяможе оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певнийоб`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних дляспростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції,зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимихдоказів.Відповідач відзиву на позов не подав, заперечень проти презумпції спільності прававласності на майно, набуте в період шлюбу, не висловлював. Вирішуючи позовні вимоги про поділ квартири суд ураховує, що її придбано уперіод перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, з підстав зазначених вище суддійшов висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію права спільної сумісноївласності на це майно, а тому суд приходить до висновку, що спірна квартира єспільною сумісною власністю сторін. Згідно з\~ст. 364 ЦК України\~співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Оскільки дана квартира придбана сторонами в період шлюбу, то кожний з них має право на частину квартири. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як випливає з положення ч.1 та ч.3\~ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки ґрунтуються на положенні ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі квартири, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3\~ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу квартири та виділу в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст.\~317,\~319 ЦК України\~передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Оскільки згідно висновку судового експерта технічний поділ квартири [ADDRESS] , з урахуванням того, що приміщення № 1 коридор, площею 4 кв.м., залишається в спільному користуванні власників квартири можливий, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в цій частині. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крімвипадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншимиучасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги ізаперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішеннясправи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містятьінформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, щопідтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розглядусправи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають правообґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог абозаперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можнавстановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупностідають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять допредмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, щомають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору нормиправа та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лишеу процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повнез`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасниківспірних правовідносин. Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок іздоказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи таінтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто,процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст.\~43 ЦПКУкраїни), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їхсукупності. Позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази того, що спірне нерухоме майнобуло набуто сторонами у період шлюбу в порядку, передбаченому ст. 60 СК України та долучені докази технічної можливості виділу в натурі частини квартири, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved