Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У серпні 2023 директор ТОВ «УМ Факторинг» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 13 555 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 01.10.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 4855591 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в розмірі 5 000 грн. строком на 10 днів, шляхом його переказу на банківську карту № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування та 1,90 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. В подальшому, 10.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір № 4855591, за умовами якого останньому передано право вимоги, в тому числі до відповідача. 30.08.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 05.09.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 12.10.2023. 12.10.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від АТ "Державний ощадний банк України" розширену виписку по рахунку за карткою [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), з зазначенням контрагента за період з 30.09.2021 по 05.10.2021. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, подана через систему «Електронний суд», в якій представник просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позов задовольнити позов в повному обсязі, проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 01.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус» та [PERSON] в електронному форматі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», було укладено кредитний договір № 4855591 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в розмірі 5 000 грн, строком на 10 днів, шляхом його переказу на банківську карту № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування та 1,90 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення (пункт 1.5.2 та 1.5.1 договору). Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на вказаних вище умовах, шляхом підписання договору власним електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. В матеріалах справи міститься виписка АТ "Ощадбанк" по рахунку за карткою [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), з якої вбачається про зарахування на його рахунок 02.10.2021 суми в розмірі 5 000 грн. 10.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 10.04/23-Ф, відповідно до умов якого до ТОВ «УМ Факторинг» перейшли права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Як вбачається з Витягу з реєстру прав вимог № 1 від 10.04.2023 до договору факторингу № 10.04/23-Ф від 10.04.2023, від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «УМ Факторинг» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4855591 від 01.10.2021. В матеріалах справи наявний також розрахунок заборгованості. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи вбачається, що позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, а позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на день відступлення прав грошових вимог за кредитним договором, у відповідача наявна прострочена заборгованість в загальному розмірі 13 555 грн., з яких: 5 000 грн. - сума кредиту; 5 грн. - заборгованість за відсотками за 10 днів користування кредитом; 8 550 грн. - заборгованість за відсотками за 90 днів користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved