Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

28.06.2023 р. до Ірпінського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами до Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство». Позовна заява обґрунтована тим, що позивач працювала у відповідача продавцем з 22.01.2019 р. по 18.05.2022 р. За час роботи відповідач не виплатив їй 60751,44 грн. заробітної плати. Оскільки при звільненні відповідач не розрахувався із позивачем, то він повинен виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 270004 грн. (а.с.1-7). Ухвалою Ірпінського міського суду від 29.06.2023 р. позов направлений до Глухівського міськрайонного суду (а.с.46-47). 26.07.2023 р., після надходження позову, суд відкрив провадження у справі та з урахування обставин справи вирішив розглянути справу у порядку загального позовного провадження (а.с.55-56). 28.09.2023 р. у підготовчому засіданні представник позивача заявила клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі зміною розміру позовних вимог (а.с.71-73). 09.10.2023 р. позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог. У заяві вона просила стягнути з відповідача 60751,44 грн. заробітної плати та 169716,18 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а.с.77-79). 17.10.2023 р. суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу для розгляду по суті на 21.11.2023 р. (а.с.97). Відповідач відзиву на позов не подав та не направив свого представника для участі у розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Сторонами не заперечується і підтверджується відомостями трудової книжки позивача той факт, що позивач працювала у відповідача з 22.01.2019 р. по 18.05.2022 р. (а.с.11-34). Із роздруківки відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків слідує, що відповідач у 2022 році нарахував позивачу заробітну плату в сумі 60751,44 грн., однак не виплатив її (а.с.35-36). У відповідності із ст. 21 КЗпП, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату. Відповідач не подав заяви по суті справи, де б він заперечував вимоги позивача щодо розміру невиплаченої заробітної плати. Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим і з відповідача на користь позивача слід стягнути нараховану заробітну плату в сумі 60751,44 грн. Позов в частині середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягає з наступних підстав. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.02.2022 р. по справі № 755/12623/19 у своїх висновках щодо застосування норм права про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні вказала на наступне. Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. На вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, не поширюється та застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. З урахуванням наведеного та враховуючий той факт, що позивач звернулась із вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після того як пройшло більш ніж рік після звільнення, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. При цьому, суд не приймає посилання позивача на її вагітність з огляду на те, що позивачем не було надано доказів, що вказана обставина заважала подати позов протягом трьох місяців після звільнення. Оскільки позивач за подання позову в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сплатила судовий збір, а суд відмовляє у задоволенні цих вимог, то відсутні підстави для стягнення судового збору з відповідача. Крім того, у зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial