Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

05 липня 2023 року позивач [PERSON] , через свого уповноваженого представника адвоката Костенка О.М., звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 5,1802 га, кадастровий номер 3221983000:03:004:0007, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Згурівської селищної (раніше Красненської сільської) ради Броварського району Київської області, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом з нею проживав її син (позивач) [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла своєму сину [PERSON] . До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка загальною площею 5,1802 га, кадастровий номер 3221983000:03:004:0007, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красненської сільської ради Броварського району Київської області та належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 043518 від 23.07.2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 332, що виданий на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації № 299 від 25.05.2004. 29 червня 2023 року позивач звернувся до Згурівської державної нотаріальної контори з усною заявою по питанню оформлення спадщини після смерті матері. Нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових справ та рекомендував позивачу звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач у встановлений законом шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини. Позивач зареєстрований за адресою, [ADDRESS] з 17 серпня 1989 року, проте на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживав разом з нею, а тому на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач не заявляв про відмову від спадщини після смерті [PERSON] , а тому ним може бути успадкована вищевказана земельна ділянка. Ухвалою від 10.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, учасникам справи надано строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою від 09.08.2023 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою від 30.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Костенко О.М., направив заяву, в якій просить проводити розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Згурівської селищної ради Мокронос В. направив клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без участі представника Згурівської селищної ради, зазначив, що відповідач визнає заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Просить не стягувати з відповідача судові витрати. Суд визнав можливим розглядати справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Обставини, викладені в позовній заяві підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Судом встановлено, що [INFO] , у віці 84 роки, померла мати позивача [PERSON] (а.с. 10 - копія свідоцтва про смерть, а.с. 8 копія свідоцтва про народження, а.с. 6 копія паспорта позивача). Згідно з довідкою від 05 червня 2023 року № 44, виданою старостою Красненського старостинського округу Згурівської селищної ради С. Рябокрисом, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На час її смерті разом з нею проживав син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11 копія довідки). За життя, 09.03.1991, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму сину [PERSON] . Заповіт посвідчено 09.03.1991 секретарем Красненської сільської Ради народних депутатів Згурівського району Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 48 (а.с. 12 копія заповіту, а.с. 44 інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкова справа до майна померлої не заводилась (а.с. 33 інформаційна довідка зі Спадкового реєстру). До складу спадщини входить земельна ділянка загальною площею 5,1802 га, кадастровий номер 3221983000:03:004:0007, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області та належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 043518 від 23.07.2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 332. Державний акт на право власності на земельну ділянку видано на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації № 299 від 25.05.2004 (а.с. 13 копія державного акту, а.с. 15 інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 3221983000:03:004:0007 станом на 26.06.2023 складала 85699,33 грн (а.с. 16 копія витягу № НВ-3200769862023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок). Нотаріус відмовив [PERSON] в оформленні спадкових прав, мотивуючи відмову тим, що [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] до Згурівської державної нотаріальної контори не звертався, у довідці від 05.06.2023 № 44 зазначено, що [PERSON] проживала з сином [PERSON] , проте в паспорті [PERSON] зазначено інше зареєстроване місце проживання (а.с. 14 відмова нотаріуса). За змістом ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи,визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). В силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008\~ № 7 передбачено, що відповідно\~ до\~ статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності\~ на\~ землю\~ або\~ іншим правовстановлюючим документом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, як кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наведені у справі аргументи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи,

Outcome: approved