Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Володченка О.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] . Позивач мотивує заявлені вимоги тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] успадкували по 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Квартира складається із трьох ізольованих кімнат 11,8 кв.м., 9,6 кв.м., 17,2 кв.м. Крім того, квартира також має кухню 8,1 кв.м., ванну 2,7 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м, коридор 14,0 кв.м, вбудовану шафу 1,2 кв.м. Позивач зазначає, що між сторонами виникали непорозуміння щодо порядку користування квартирою. Спочатку спадкоємці домовилась продати квартиру розподіливши її вартість між співвласниками. Згодом [PERSON] відмовилась, оскільки вважала, що квартира має залишитись у повному її користуванні, змінила замки у вхідних дверях. [PERSON] намагалася мирним шляхом врегулювати порядок користування квартирою, про що зверталася до відповідачів з листом пропозицією. Однак між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою, участі в її утриманні. Неврегульованість у питаннях розпорядження та користування квартирою, утримання, створює перешкоди всім співвласникам та позивачу зокрема, у користуванні своєю власністю, зростає заборгованість за житлово-комунальні послуги, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2023 року головуючим суддею визначено Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 01 серпня 2023 року. 31 липня 2023 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Івашкевич Ю.А. подала відзив на позовну заяву, в якому вказує що [PERSON] проти задоволення позову частково заперечує та звернулася зі зустрічним позовом. Зазначає, що сторони дійсно не можуть дійти згоди з приводу порядку користування квартирою, яка успадкована. Спірна квартира є єдиним місцем проживання [PERSON] , тому вона не може погодитись на спільний продаж квартири, бо виїхати їй нікуди, а коштів отриманих від частки не вистачить для придбання іншого житла. Стверджує, що ще до вступу у спадщину позивач з метою реалізації квартири вчиняла психологічний тиск, викликала поліцію. 31 липня 2023 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Івашкевич Ю.А. звернулася до суду зі зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про припинення порушень правил добросусідства, в якій просить суд: - виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 17 кв.м., що позначена на плані квартири включеному до технічного паспорту від 05 травня 2023 року позначеного цифрою «7» із лоджією площею 2,7 кв.м., що на плані квартири включеному до технічного паспорту від 05 травня 2023 року позначено римською цифрою «ІІ» квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - встановити наступні правила користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] : - житлові кімнати можуть використовуватися співвласниками майна для особистого проживання, або проживання членів сім`ї з урахуванням норми житлової площі, встановленої Житловим кодексом України, тобто в одній кімнаті може проживати одна людина; - договір найму виділеної житлової кімнати може бути укладений співвласником квартири лише зі згоди інших власників квартири; - при користуванні спільною квартирою співвласники мають бути взаємно ввічливими, зважати на інтереси, дотримуючись добросусідських відносин, не зберігати вибухонебезпечні, наркотичні або інші заборонені чи екологічно шкідливі речовини і предмети, голосно співати і кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму з двадцять першої до восьмої години; - в місцях спільного користування за виключенням ванної кімнати та туалету можуть бути встановлені камери відеоспостереження; - співвласники квартири сплачують в рівних частинах витрати на утримання будинку та прибудинкової території; - співвласники сплачують в рівних частинах витрати на утримання будинку та прибудинкової території; - співвласники сплачують в рівних частинах комунальні платежі за використання води та електроенергії за кожен день проживання в квартирі. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що [PERSON] проживає в успадкованій сторонами квартирі з 2009 року. Весь цей час проживала із покійним чоловіком і до тепер проживає у великій кімнаті площею 17 кв.м., в цій кімнаті разом з чоловіком робила ремонт, разом купували меблі, за спільні кошти засклили лоджію. Від покійного чоловіка [PERSON] також успадкувала кота і собаку, які проживають з нею у великій кімнаті. З цих підстав просить виділити у користування кімнату площею 17 кв.м. Щодо вимог [PERSON] про виділення їй у користування кімнати площею 9.9 кв.м. не заперечує, проте заперечує щодо вимог які стосуються виділення вбудованої шафи 1,2 кв.м., оскільки це частина кухні і там зберігаються харчові продукти і вона має залишитись у загальному користуванні. У користування [PERSON] пропонує виділити кімнату площею 11,7 кв.м. 01 серпня 2023 року на адресу суду від представника третьої особи надійшли пояснення, в яких вказують, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» є належним виконавцем послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. Вказують, що для кредитора не має значення хто із солідарних боржників окремо чи всі разом погасять існуючу заборгованість. Звертають увагу позивача та відповідачів, що в підприємства залишається право на стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в судовому порядку, яке буде реалізоване найближчим часом у випадку непогашення існуючої значної заборгованості в добровільному порядку. При прийнятті рішення в даній справі третя особа покладається на розсуд суду. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року зустрічну позовну заяву залишено без руху. В підготовчому засіданні оголошено перерву до 14 вересня 2023 року. 21 серпня 2023 року представник [PERSON] - адвокат Івашкевич Ю.А. за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» надала до суду клопотання про долучення доказів, а саме: квитанцію про сплату судового збору та докази надсилання зустрічної позовної заяви учасникам справи. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про припинення порушень правил добросусідства, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва про встановлення порядку користування квартирою. 06 вересня 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Володченка О.М. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просив позовні вимоги розглядати в уточненій редакції: встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: -виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 9,9 кв.м. ( на плані квартири позначена № 5), а також вбудовані шафи площею 1.2 кв.м. (на плані квартири позначена № 9) та площею 0,7 кв.м. (на плані квартири позначена № 6); -виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 11,7 кв.м. (на плані квартири позначена № 2) разом з лоджією площею 2.5 кв.м (на плані квартири позначений №ІІ); -виділити у користування [PERSON] житлову кімнату 17,0 кв.м. (на плані квартири позначена № 7) разом з балконом площею 2,7 кв.м. ( на плані квартири позначений № ІІ); -в загальному спільному користуванні співвласників залишити кухню площею 6,7 кв.м. (на плані квартири позначена № 8) санвузол площею 2,7 кв.м. (на плані квартири позначений № 4), вбиральню площею 1.1 кв.м. (на плані квартири позначена № 3), коридор площею 11.6 кв.м. (на плані квартири позначений № 1); -вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у проживанні та користуванні квартирою; -зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання [PERSON] примірника ключів від вхідних дверей вказаної квартири;. -розподілити особовий рахунок на ім`я [PERSON] на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються у квартиру [ADDRESS] та відкрити три особових рахунки відповідно до часток співвласників з урахуванням встановленого порядку користування квартирою: на ім`я [PERSON] на 1/3 частки квартиру на загальну площу 68,3 кв.м., з якої житлова площа складає 9,9 кв. м.; на ім`я [PERSON] на 1/3 частки квартиру на загальну площу 68,3 кв.м., з якої житлова площа складає 11,7 кв. м.; на ім`я [PERSON] на 1/3 частки квартиру на загальну площу 68,3 кв.м., з якої житлова площа складає 17,0 кв. м. В підготовчому засіданні 14 вересня 2023 року оголошено перерву для подання відзиву до 10 жовтня 2023 року. 26 вересня 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Володченка О.М. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому не погоджується з позовними вимогами з огляду на наступне. У зустрічному позові [PERSON] наголошувала на тому, що вона разом з чоловіком (спадкодавцем) проживали протягом багатьох років виключно у великій кімнаті та нібито зробили в ній ремонт. Насправді такого порядку користування кімнатами не було навіть за життя спадкодавця. Допоки брат [PERSON] та батько [PERSON] був живий то він з [PERSON] не просто однаково користувалися усіма кімнатами у квартирі, а велика кімната використовувалась яке сховище речей, квартира фактично була захаращена різними непотрібними та застарілими речами. Мова про ремонт за життя [PERSON] разом зі спадкодавцем не йшла. Зазначає, що вказані обставини можуть підтвердити свідки. [PERSON] після смерті чоловіка розуміючи, що в подальшому можуть мати місце питання встановлення порядку користування квартирою, самовільно зайняла одну з найбільших кімнат у квартирі бажаючи її залишити за собою. Також представник наголошує, що спірна квартира не являється єдиним житлом [PERSON] , оскільки вона також являється власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Станом на дату видачі свідоцтва про право на спадщину вона була зареєстрована за адресою належної їй на праві власності квартири, однак 02 травня 2023 року отримавши свідоцтво на спадщину змінила місце реєстрації на спірну квартиру. Таким чином [PERSON] вважає, що зустрічні позовні вимоги в частині виділення у користування [PERSON] найбільшої кімнати з балконом не можуть бути задоволені судом без врахування того факту, що у [PERSON] взагалі немає іншого житла у власності окрім єдиної успадкованої від батька 1/3 частини квартири. 03 жовтня 2023 року від [PERSON] надійшов відзив, в якому не визнає поданий [PERSON] зустрічний позов. Вказує, що квартира де проживала [PERSON] з татом на час його смерті не була її єдиним житлом, оскільки в її наявності є також інше майно де вона була постійно зареєстрована до травня 2023 року. Після отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] змінила зареєстровану адресу проживання на адресу успадкованої частини квартири. Вказує, що з усіх трьох співвласників саме у неї відсутнє будь-яке інше житло у власності, тому вважає, що справедливо буде виділити в її користування та проживання найбільшу кімнату. Стверджує, що [PERSON] перебралася у найбільшу кімнату саме після смерті батька, докази що вона там робила ремонт також відсутні. [PERSON] змінила замки у вхідних дверях, та на її вимогу не чинити перешкод, ключі не надавала. В судовому засіданні 10 жовтня 2023 року ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання суд закрив підготовчий розгляд справи та перейшов до розгляду справи по суті в засіданні. Представник позивача в судовому засіданні 10 жовтня 2023 року підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, проти зустрічних позовних вимог заперечував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні стосовно первісних вимог [PERSON] не заперечувала, стосовно зустрічного позову визнала частково. Погодилася щоб в її користування виділили кімнату 11,7 кв.м З метою допиту свідків в судовому засіданні 10 жовтня 2023 року оголошено перерву до 09 листопада 2023 року. В судовому засіданні 09 листопада 2023 року позивач [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 09 листопада 2023 року заперечувала проти первісного позову та підтримала зустрічний. Пояснила, що дійсно їй належала на праві власності квартира, проте на даний час вона її відчужила у вересні 2023 року, іншого житла окрім частини спірної квартири немає. На запитання суду чому кімната була відчужена саме після отримання позовної заяви, повідомила, що знайшлися покупці. Не заперечувала факту зміни замків на вхідних дверях, після поховання спадкодавця, тому що в матері були ключі, вона хвилювалась за власні речі. Також пояснила, що має хвору собаку, сама має незадовільний стан здоров`я, через недоброзичливі відносини родичів покійного чоловіка не мають порозуміння. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю померлого [PERSON] . Мала ключі від квартири [ADDRESS] , в якій з 1976 року була зареєстрована та періодично приїздила до сина. Одразу після смерті сина невістка замінила замки в дверях, й потрапити до житла вже не мала можливості. Між спадкоємцями була домовленість про продаж квартири й розподілити кошти між усіма, приїжджали прибирати, як казав ріелтор, але потім [PERSON] змінилася, відмовилася продавати. В 2003 році квартира була приватизована на трьох [PERSON] , її чоловік та син [PERSON] . В подальшому всю квартиру відписали на сина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона перша дружина померлого [PERSON] . Їй відомо про домовленість між спадкоємцями щодо продажу квартири, але потім відповідач відмовилась. Олеся, її донька, не могла потрапити до квартири через відсутність ключів, замки були змінені, відповідач відмовилась надати комплект ключів. Також відомо про звернення [PERSON] до поліції з метою потрапити до квартири. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що був другом за життя [PERSON] , спілкувалися 14 років, проживає в тому ж під`їзді. [PERSON] попросила прийти, пояснила, що приїхали родичі, а вона себе погано почувала. Поліції не бачив, а мати [PERSON] із племінниками виносили речі, інструмент. [PERSON] із [PERSON] проживали у великій кімнаті. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що являється сусідкою, проживає в будинку [ADDRESS] . Вказувала, що мати та сестра виносили речі на смітник, бачила їх на вулиці до квартири не заходила. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлені судом обставини Зі свідоцтва про смерть виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 травня 2023 року приватним нотаріусом Аракелян І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 162, спадкоємцями майна [PERSON] , що складається з трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 68,30 кв.м., є дружина [PERSON] , донька [PERSON] , та сестра [PERSON] по 1/3 частині (а.с. 15). За даними технічного паспорту виготовленого 05 травня 2023 року квартира [ADDRESS] складається з трьох ізольованих кімнат: 17,0 кв.м., 11,7 кв.м., 9,9 кв.м. Крім того, квартира також має кухню 6,7 кв.м., ванну 2,7 кв.м., вбиральню 1,1 кв.м, коридор 11,6 кв.м, вбудовані шафи 1,2 кв.м., 0,7 кв.м. (а.с. 128). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Вказана норма регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 526/2101/15-ц, . За змістом статті 358 Цивільного кодексу України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, необхідно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Дана правова норма кореспондується із положенням статті 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз`яснено в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ст. 391 Цивільного кодексу України) Як убачається з матеріалів справи, як позивач за первісним позовом [PERSON] так і позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , вказуючи на те, що між співвласниками квартири, не досягнуто згоди з приводу порядку користування житловим приміщенням, тому порушене право підлягає відновленню у судовому порядку. Кожна зі сторін пропонує встановити порядок користування спірною квартирою на власний розсуд, сторони не можуть дійти згоди мирним шляхом. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial