Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

У вересні 2022 року Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просив: відібрати від [PERSON] його малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , без позбавлення його батьківських прав відносно дитини, передати малолітню [PERSON] , [INFO] , на опікування Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, а також стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини на її користь. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] , [INFO] „ є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , мaтір дівчинки - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . 3 18.08.2022 дитина перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що проживає в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Вперше інформація про дану родину надійшла до служби 02.10.2019 від [PERSON] , про те, що її колишній чоловік [PERSON] вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до їх спільної доньки [PERSON] . Після смерті матері дитини, [PERSON] , малолітня стала проживати із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 02.06.2022 до служби із письмовою заявою звернулася бабуся малолітньої, [PERSON] , [INFO] , в якій остання зазначила про погане ставлення до її онуки [PERSON] зі сторони батька [PERSON] . Дитина постійно плаче, батько з агресією відноситься до неї, не забезпечує належним харчуванням доньку, погрожує відправити до психіатричної лікарні. Згідно листа середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва від 08.06.2022 стало відомо, що [PERSON] цікавиться навчанням дитини, дуже часто телефонує класному керівнику та вчителям-предметникам з приводу успіхів доньки. Під час дистанційного навчання [PERSON] відвідувала майже всі уроки, але на заняттях була пасивна. Домашнє завдання присилала із запізненням. 10.06.2022 спеціалістами служби спільно із інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, соціальним менеджером та практичним психологом Солом`янського районного з місті Києві центру соціальних служб було відвідано родину за місцем проживання. Під час візиту було встановлено, що умови для проживання дитини створені. Комісією було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, за результатами було встановлено рівень безпеки - небезпечно, що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та ї сім`ї. У результаті чого, службою було направлено інформацію про родину [PERSON] до центру соціальних служб, для вжиття заході відповідно до компетенції центру. 15.06.2022 [PERSON] надав до служби письмове пояснення в якому зазначив, що нього із донькою нині складний період налагодження стосунків. Однак він з дитиною відвідує фахівців центр соціальних служб. Відповідно до інформації Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 30.06.2022 стало відомо, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності у 2017 році, за ст. 173-2 КУпАП. З листа комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» Солом`янського району міста Києва від 04.07.2022 вбачається, що [PERSON] спостерігається в амбулаторії № 18 з народження, декларація укладена з лікарем-педіатром, щеплена за графіком, амбулаторію відвідує за потребою. Відповідно до інформації центру соціальних служб від 24.06.2022 07.07.2022 та 22.07.2022 стало відомо, що [PERSON] в бесіді висловлюється формально, зосереджений на матеріальних цінностях. Свою роль батька вбачає у фінансовому забезпеченні дитини та нав`язуванні власної точки зору. Має проблеми з аналізом власних почуттів та почуттів оточуючих людей. Практичним психологом центру [PERSON] було надано 15 годин послуги психологічного консультування. Під час роботи з психологом [PERSON] виявив високий рівень ригідності, що виявилось у запереченні інакшої точки зору та намаганні переконати психолога у власній правоті. За час консультування змін у стосунках з донькою не відбулося. За спостереженням психолога, [PERSON] поводиться невпевнено, скуто. Емоційно збіднена, апатична, цікавості до спілкування не виявляє. Спілкування з однолітками відсутнє внаслідок втрати інтересу до прогулянок та заборони батька на спілкування в соціальних мережах. Свій психологічний стан оцінює, як біль. Лякається фізичних дотиків батька. 11.08.2022 спеціалістами служби спільно із інспекторами сектору ювенальної превенції та практичним психологом центру соціальних служб в черговий раз було відвідано родину за місцем проживання. Під час візиту було проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , в ході якої остання повідомила, що має складні стосунки із батьком, який фізично змушує її виконувати завдання згідно розкладу психолога центру соціальних служб. Змушує сідати їсти біля нього за один стіл, при отриманні відмови [PERSON] , реагує агресивно, погрожуючи фізичною розправою. Також малолітня зазначила, що батько залишає її часто одну вдома, не залишаючи ключі від вхідних дверей, тому числі у нічний час. Комісією в черговий раз було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, за результатами було встановлено рівень безпеки небезпечно, що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та ї сім`ї. В результаті чого, службою було направлено інформацію про родину [PERSON] до центру соціальних служб, для вжиття заході відповідно до компетенції центру. Також комісією було здійснено виклик по спецлінії «102» на підставі фактів зазначених малолітньою [PERSON] . По прибуттю за адресою проживання родини, інспекторами сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] 08.08.2022 до служби вкотре із письмовою заявою від 03.08.2022 звернулася бабуся дитини, [PERSON] , яка просить невідкладно вжити заходів щодо протиправних дій [PERSON] , які мають ознаки психологічного та фізичного насильства над її малолітньою онукою. 23.08.2022 [PERSON] надав письмове пояснення на вищезазначене звернення [PERSON] якому зазначив, що не вчиняв жодних дій, які можна розцінити, як домашнє насильство. 05.09.2022 до служби надійшло повідомлення середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва про те, що учениця вищезазначеного навчального закладу [PERSON] , [INFO] „ 05.09.2022 звернулась до класного керівника [PERSON] , повідомивши про те, що її батько [PERSON] б`є її. Крім того, змушує присягатися смертю бабусі, що вона нікому не буде повідомляти про те, що відбувається в них вдома. Дівчинка до школи прийшла неохайна, в пригніченому стані та говорила, що не хоче повертатися додому до батька. Вищезазначене повідомлення було направлено до сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для вжиття термінових заходів відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 09.09.2022 сектором з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та сектором ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було поінформовано службу в телефонному режимі про складання термінового заборонного припису стосовно кривдника (серія АА № 260615 від 09.09.2022) та протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП (серія ВАВ № 494285 від 09.09.2022) відносно [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами служби спільно з фахівцем із соціальної роботи центру соціальних служб терміново було здійснено виїзд до навчального закладу та складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , за результатами якого виявлено факт безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої, вжито невідкладних заходів до забезпечення її безпеки та невідкладно направлено до закладу охорони здоров`я комунального некомерційного підприємства «Київської міської дитячої клінічної лікарні №1». Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження № 320 від 12.09.2022 «Про негайне відібрання малолітньої дитини» [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене та у зв`язку з тим, що станом на сьогодні [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки в повному обсязі, виходячи з інтересів дитини, позивач просить задовольнити позов. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022 справу передано у провадження судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 30.09.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 07.12.2022 до суду надійшов відзив, в якому відповідач, посилаючись на відсутність у Органу опіки та піклування повноважень та права на звернення до суду з позовом про відібрання дитини, просить залишити позов без розгляду. 18.01.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів та заява про виклик свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 17.01.2023 до суду надійшла заява [PERSON] про вступ у справу у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог. Протокольною ухвалою суду від 18.01.2023 залучено [PERSON] до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог. 15.02.2023 до суду надійшло клопотання представника третьої особи про долучення доказів до матеріалів справи. 15.02.2023 до суду надійшла заява представника третьої особи про виклик свідка - [PERSON] 17.02.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача про об`єднання справ в одне провадження. Протокольною ухвалою суду від 03.04.2023 задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, постановлено з`ясувати думку дитини. Протокольною ухвалою суду від 03.04.2023 задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів від 18.01.2023. Протокольною ухвалою суду від 03.04.2023 задоволено клопотання представника третьої особи про виклик та допит свідка від 15.02.2023. Клопотання про залишення позову без розгляду, яке заявлялось відповідачем у відзиві, а також клопотання про об`єднання справ в одне провадження від 17.02.2023, у підготовчому засіданні 03.07.2023 представник відповідача не підтримав. Протокольною ухвалою суду від 03.04.2023 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. 16.05.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення доказів до матеріалів справи. Протокольною ухвалою суду від 08.06.2023 задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів до матеріалів справи від 16.05.2023. 30.08.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про призначення судової психологічної експертизи. Ухвалою суду від 21.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової психологічної експертизи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Третя особа та її представник у судовому засіданні просили задовольнити позов, підтверджуючи обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Відповідач у судове засідання 21.11.2023 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд до відома не поставив. У клопотанні від 30.08.2023, просив розглянути клопотання про призначення судової психологічної експертизи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 7, 8 та 9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у свідоцтві у про народження серії [NUMBER] , виданому 06.05.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.01.2022 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №84255170 від 13.09.2022, вбачається, що малолітня [PERSON] , з 02.02.2022, стала проживати разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , Орган опіки та піклування Солом`янської РДА посилається на умисне невиконання ним свої батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , а також створення ним умов,перебування дитини в яких є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. З матеріалів справи вбачається, що за життя, 02.10.2019 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА із заявою про те, що її колишній чоловік [PERSON] вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до їх спільної доньки [PERSON] 02.06.2022 до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА із письмовою заявою звернулася бабуся малолітньої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , в якій зазначено про погане ставлення до її онуки зі сторони батька [PERSON] . Вказано, що дитина постійно плаче, батько з агресією відноситься до неї, не забезпечує належним харчуванням доньку, погрожує відправити до психіатричної лікарні. Згідно листа середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва від 08.06.2022 №49, вбачається, що [PERSON] цікавиться навчанням дитини, дуже часто телефонує класному керівнику та вчителям-предметникам з приводу успіхів доньки. Під час дистанційного навчання [PERSON] відвідувала майже всі уроки, але на заняттях була пасивна. Домашнє завдання присилала із запізненням. Актом обстеження умов проживання дітей від 10.06.2022, затвердженим начальником Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА Давиденко В. , підтверджується, що 10.06.2022 спеціалістами служби спільно із інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, соціальним менеджером та практичним психологом Солом`янського районного з місті Києві центру соціальних служб було відвідано родину за місцем проживання. Згідно акту, під час візиту було встановлено, що умови для проживання дитини створені. Окрім того, за результатом обстеження, комісією було складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, з якого вбачається, що за результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини, було встановлено рівень безпеки - небезпечно, що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та ї сім`ї. В Акті зафіксовано, що дитина повідомила про те, що батько на неї кричить та ображає, забрав у неї телефон, що виключає можливість спілкуватися з друзями та бабусею. 15.06.2022 [PERSON] надав до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА письмове пояснення в якому зазначив, що нього із донькою нині складний період налагодження стосунків, однак він з дитиною відвідує фахівців центру соціальних служб. Відповідно до листа Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 30.06.2022 №4817/128/55/-2022, [PERSON] у 2017 році притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» Солом`янського району міста Києва від 04.07.2022 №108-644 вбачається, що [PERSON] спостерігається в амбулаторії № 18 з народження, декларація укладена з лікарем-педіатром, щеплена за графіком, амбулаторію відвідує за потребою. Відповідно до листа Центру соціальних служб від 24.06.2022 №108/280-299, вбачається, що 10.06.2022 в ході проведення оцінки потреб сім`ї [PERSON] , під час спілкування з суб`єктами соціальної роботи, встановлено, що [PERSON] в бесіді висловлюється формально, зосереджений на матеріальних цінностях. Свою роль батька вбачає у фінансовому забезпеченні дитини та нав`язуванні власної точки зору. Має проблеми з аналізом власних почуттів та почуттів оточуючих людей, аналізом своєї поведінки. Про психологічні потреби дитини інформації не має, схильний до гіперконтролю. Практичним психологом центру [PERSON] було надано 15 годин послуги психологічного консультування. Під час роботи з психологом [PERSON] виявив високий рівень ригідності, що виявилось у запереченні інакшої точки зору та намаганні переконати психолога у власній правоті. За час консультування змін у стосунках з донькою не відбулося. Відповідно до листа Центру соціальних служб від 22.07.2022 №108/280-379, вбачається, що 19.07.2022 в ході проведення соціального інспектування, за спостереженням психолога, встановлено, що [PERSON] поводиться невпевнено, скуто. Емоційно збіднена, апатична, цікавості до спілкування не виявляє. Спілкування з однолітками відсутнє внаслідок втрати інтересу до прогулянок та заборони батька на спілкування в соціальних мережах. Свій психологічний стан оцінює, як біль. Лякається фізичних дотиків батька. 08.08.2022 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА із письмовою заявою від 03.08.2022 звернулася бабуся дитини, в якій просить невідкладно вжити заходів щодо протиправних дій [PERSON] , які мають ознаки психологічного та фізичного насильства над її малолітньою онукою. Згідно акту обстеження умов проживання дітей від 11.08.2022, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА Давиденко В., вбачається, що спеціалістами служби спільно із інспекторами сектору ювенальної превенції та практичним психологом центру соціальних служб, на підставі звернення [PERSON] від 03.08.2022, відвідано родину [PERSON] за місцем проживання. Під час візиту було проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , в ході якої остання повідомила, що має складні стосунки із батьком, який фізично змушує її виконувати завдання згідно розкладу психолога центру соціальних служб. Змушує сідати їсти біля нього за один стіл, при отриманні відмови [PERSON] , реагує агресивно, погрожуючи фізичною розправою. Також малолітня зазначила, що батько залишає її часто одну вдома, не залишаючи ключі від вхідних дверей, тому числі у нічний час. Комісією в черговий раз було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, за результатами було встановлено рівень безпеки небезпечно, що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та ї сім`ї. Також комісією було здійснено виклик по спецлінії «102» на підставі фактів зазначених малолітньою [PERSON] . По прибуттю за адресою проживання родини, інспекторами сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] 3гідно наказу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації від 18.08.2022 №25-с, дитину [PERSON] взято на облік служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що проживає в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. 23.08.2022 [PERSON] надав до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА письмове пояснення в якому зазначив, що не вчиняв жодних дій, які можна розцінити, як домашнє насильство. Згідно повідомлення середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва від 05.09.2022 №70, учениця зазначеного навчального закладу [PERSON] , [INFO] „ 05.09.2022 звернулась до класного керівника [PERSON] , повідомивши про те, що її батько [PERSON] б`є її. Крім того, змушує присягатися смертю бабусі, що вона нікому не буде повідомляти про те, що відбувається в них вдома. Дівчинка до школи прийшла неохайна, в пригніченому стані та говорила, що не хоче повертатися додому до батька. Вищезазначене повідомлення було направлено до сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для вжиття термінових заходів відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що підтверджується листом Служби у справах дітей та сім`є Солом`янської РДА від 06.09.2022 №108/24-2248. 09.09.2022 інспектором сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №494285 відносно [PERSON] , [INFO] , за ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 09.09.2022 вбачається, що спеціалістами служби спільно з фахівцем із соціальної роботи центру соціальних служб було здійснено виїзд до навчального закладу, за результатами чого виявлено факт безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої, вжито невідкладних заходів до забезпечення її безпеки та невідкладно направлено до закладу охорони здоров`я комунального некомерційного підприємства «Київської міської дитячої клінічної лікарні №1». Окрім того, з акту вбачається, що відносно батька дитини [PERSON] винесено терміновий заборонний припис (серія АА №260615 від 09.09.2022). Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 320 від 12.09.2022 «Про негайне відібрання малолітньої дитини», [PERSON] , [INFO] , відібрано від батька [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення КПН «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» від 16.09.2022 №061/120-699, вбачається, що 09.09.2022 до ЕНП «КМДКЛ №1» госпіталізована [PERSON] , [INFO] Зовнішній вигляд та фізичний стан задовільний, подряпини або синці відсутні, психоемоційний стан не задовільний, дитина знаходилась в пригніченому та напруженому стані. За результатом роботи з психологом встановлено, що дитина відчуває страх повернення до батька [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 05.10.2022 (справа №760/10448/22) [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн. З постанови вбачається, що судом були встановлені факти застосування з боку [PERSON] відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] , 2011 року народження, психологічного та фізичного насильства за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 494138 від 11.08.2022. Зазначені висновки суду ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях свідків [PERSON] та [PERSON] , які узгоджуються між собою та із показами допитаної в судовому засіданні потерпілої [PERSON] , 2011 року народження, яка повідомила суду про те, що 04.08.2022 батько силоміць виніс її з квартири, застосовуючи до неї фізичну силу, та проти волі дитини виніс її на вулицю, та наносячи удари по спині, вимагав від дитини йти уперед, що завдано їй фізичного болю та моральних страждань, а також - на досліджених матеріалах справи про адміністративне правопорушення: розпорядженні № 320 від 12.09.2022 «Про негайне відібрання малолітньої дитини», відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , відібрано від батька [PERSON] у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини; листами Начальника служби у справах дітей В.Давиденко від 06.09.2022 за № 108/24-2248, директора ЗОШ № 60 О. Заводович , в яких зазначається про те, що дитина [PERSON] повідомляє про те, що батько її б`є, змушує присягатись смертю бабусі, що [PERSON] не буде нікому повідомляти про те, що відбувається в них вдома, дівчинка прийшла до школи неохайна, у пригніченому вигляді, говорила, що не хоче повертатись додому; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника від 09.08.2022; Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 11.08.2022, відповідно до якого слідує, що дитина повідомляє, що батько її ображає, може штовхнути, агресивно ставиться до неї; психолого-педагогічною характеристикою на дитину [PERSON] , 11 років, відповідно до якої з 19.09.2022 дитина перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради, дівчинка виглядала тривожною, заляканою, була бліда, мовлення пришвидшене та тихе, під час спілкування з психологом дитина постійно перебирала пальці та кусала нігті, особливо ці прояви збільшились при розповіді щодо проживання [PERSON] з батьком та опису, як він з нею спілкувався. Все це може свідчити про нервове напруження та пережитий стрес. [PERSON] розповіла психологу, як батько вивіз її до села, але не дозволив бачитися з бабусею, котра намагалась приїхати до неї, розповідала, що у селі батько її бив, годував кислим 5-ти денним супом, називав тупою та дурною, не дозволяв гуляти на вулиці та спілкуватись. Зі злів дитини, батько її бив по спині, також дитина часто проговорює психологу, що не хоче повертатись до батька та жити з ним, а хоче жити із бабусею. У розповіді дівчинка не називає [PERSON] батьком, тільки використовує слова «він», «людина, яка мене дуже сильно образила». Дитина відмовляється від спілкування з батьком по телефону; дослідження психолога за методикою «Дитинство». Згідно повідомлення Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу КМР (КМДА) від 06.10.2022 №069011-139, батьком дитини - [PERSON] здійснювались неодноразові дзвінки до Центру стосовно відвідування дитини. Психологом Центру з`ясовувалось бажання дитини на побачення з батьком, проте остання відмовилась на відвідування її батьком та розмов з ним по телефону, отримання передач. При цьому, [PERSON] продовжує наполягати на побаченні з донькою, від чого дитина перебуває у постійному стресі, що заважає її реабілітаційному процесу. Згідно повідомлення Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу КМР (КМДА) від 18.11.2022 №0609011-173, на момент зарахування до Центру дитина знаходилась у тривожному емоційному стані, говорила тихим голосом, її поведінка була невпевнена та насторожена. Дівчинка постійно перебирала предмети в руках або брала до рота пальці, що свідчило про тривожність та нервозність дитини. Адаптаційний період у Центрі пройшов у межах норми, загальний емоційний стан [PERSON] , від моменту прибуття до Центру значно покращився, зменшилися прояви тривоги. Дівчинка спілкується з дітьми, охоче грає, проявляє ініціативу в спілкуванні, виявляє доброзичливість, в колективі дітей почуває себе в безпеці, приймається з дітьми в гру, охоче бере участь у групових заняттях. Дівчинка з радістю та бажанням чекає на кожну зустріч з бабусею, бабуся на зустрічах проявляє турботу та зацікавленість у потребах онуки. Помітно, що дівчинці з бабусею добре, тривога знижується. Влаштування [PERSON] в родину бабусі буде відповідати інтересам дитини. Згідно наказу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА від 12.12.2022 №90-0, [PERSON] , [INFO] , влаштовано в сім`ю [PERSON] до вирішення питання про форму влаштування дитини. Згідно відповіді Солом`янського районного в м.Києві центру соціальних служб Солом`янської РДА від 01.09.2022 №108/280-511 на адвокатський запит [PERSON] , з 24.10.2019 по 24.02.2021 практичним психологом [PERSON] надавались психологічні консультації матері [PERSON] - [PERSON] щодо її психоемоційного стану та міжособистісних стосунків з колишнім чоловіком, також надавались психологічні консультації дитині [PERSON] для налагодження стосунків з батьком. За цей період [PERSON] було надано 19 психологічних консультації. Під час роботи [PERSON] була в спокійному стані, з легкістю йшла на контакт з психологом та ділилась своїми проблемами та відчуттями. На кожну психологічну консультацію до Центру дівчинку приводила мама або бабуся, у цей період батько від послуг психологічного консультування відмовився. За результатом інспектування родини та проведення оцінки потреб сім`ї 15.07.2022, [PERSON] було рекомендовано пройти курс з підвищення батьківського потенціалу, звернутися за допомогою до психолога з метою поглибленої корекції емоційно-вольової сфери, забезпечити для доньки звернення до фахівця з питань корекції дитячої депресії. Всіх членів сім`ї поінформовано, зокрема, про необхідність отримання соціально-психологічної допомоги неповнолітньою [PERSON] . Згідно висновку ДОП сектору ДОП ВП Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві Любонько Ю.М. від 13.06.2017, затвердженого начальником Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві Волошиним П.Ю., за результатом проведення перевірки по матеріалам зареєстрованим в журналі ЄО за №37364, 37396, 37407 від 26.05.2017, підтвердився факт вчиненого насильства в сім`ї, з приводу чого відносно [PERSON] було складено протокол №АА 983851 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. За результатом розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №494285, постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 07.12.2022 (справа №760/12442/22), справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП, повернуто начальнику УПП в м.Києві ДПП. За результатом розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №494285, постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 02.05.2023 (справа №760/12442/22), закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частина 2 ст. 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України, передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч.1 ст. 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній нормі, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц(провадження № 14-327цс18). За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією № 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] , яка є бабусею малолітньої [PERSON] , пояснила, що після розлучення матері [PERSON] та відповідача, дитина залишилась проживати з матір`ю. При цьому їй відомо, що бачитись з батьком в дитини бажання не було. Після того, як мати дитини почала хворіти, вона також переїхала жити до них, аби допомагати. У цей час вона спостерігала, що в дитини було відсутнє бажання проводити час з батьком, а навіть після того, як вони все ж таки зустрічатись, дитина говорила про те, що більше не хоче бачитись з ним. Після цього, мати [PERSON] , намагаючись налагодити відносини дитини з батьком та з`ясувати причини несприйняття дитиною батька, звернулась до Служби у справах дітей. Після смерті матері, попри те, що дитина відмовлялась переїжджати до батька та просила залишитись жити з бабусею, [PERSON] силоміць забрав дитину до себе. У подальшому, дитина підтримувала контакт з бабусею в телефонному режимі, іноді приходила на обід до неї та при цьому постійно просила бабусю, аби залишитись жити з нею. Однак, надалі, батько дитини забрав у дитини телефон, позбавивши можливості підтримувати контакт з бабою. Після цього дитина попросила у бабусі старий телефон та іноді потайки телефонувала їй. Одного дня дитина написала бабусі, що батько її бив, а потім, клянучись смертю своєї бабусі, змушував говорити про те, що у разі, якщо дитину спитають, як їй живеться разом з батьком, вона буде відповідати, що чудово. [PERSON] зазначає, що саме після цієї ситуації звернулась до Служби у справах дітей. Після переїзду батька з дитиною до Києві, він забороняв дитині спілкуватись, зокрема з бабусею. Одного разу, коли дитина все таки подзвонила бабусі, то розказала, що батько її бив, ображав словесно. [PERSON] вказує, що дитина іноді, коли батька не було вдома, телефонувала їй, та скаржилась на те, що вона часто буває голодною, перебуває вдома одна, зокрема вночі та під час повітряних тривог, у зв`язку з чим відчуває сильний страх та біль. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] пояснила, що вона є вчителем початкових (1-4) класів середньої загальноосвітньої школи №60 комплексного розвитку дітей «Росток» м.Києва, та була вчителем класу, в якому навчалась малолітня [PERSON] протягом 2017 - 2021 років. Вказала, що [PERSON] є здібною, спокійною, врівноваженою дитиною, протягом навчання в неї було багато друзів, в класі вона почувала себе комфортно. Зазначила, що за час навчання дитини в її класі, інколи виникали конфліктні ситуації з її батьком, в яких доводилось заспокоювати останнього та акцентувати увагу на тому, що він перебуває у навчальному закладі. Зазначила, що інколи помічала у дитини страх. Зокрема, помічала, що коли дитина залишалась у групі продовженого дня і її забирав батько, дитина змінювалась у поведінці та почуттях, починала дуже повільно збиратись. Водночас, коли з групи продовженого дня її забирала мати чи бабуся, змін у поведінці дитини не відбувалось. Про причину такої поведінки дитина її не повідомляла. [PERSON] повідомила також, що одного разу відбулась ситуації, коли бабуся, привівши вранці дитину до школи, повідомила про те, що батько вдарив дитину, а наступного дня вранці до школи прийшов [PERSON] та почав з`ясовувати стосунки, чіплятися словесно, знімав з себе одяг, таким чином начебто показуючи, що його б`ють вдома. Також [PERSON] вказала, що після того, як у матері дитини розпочались проблеми зі здоров`ям, з дитиною приходила до школи бабуся. Батько, хоча і періодично цікавився навчанням дитини, однак жодним чином не опікувався психологічно-емоційними станом дитини, не надавав їй підтримку. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] , яка є класним керівником [PERSON] середньої загальноосвітньої школи №60 комплексного розвитку дітей «Росток» м.Києва пояснила, що 05.09.2022 до неї звернулась [PERSON] , повідомивши, що вона не хоче йти додому, бо її б`є батько, потім дівчинка розказала, що батько її кидає на ліжко, не дозволяє виходити з дому, змушує казати, що вона повинна поклястися смертю бабусі, що нікому не буде розповідати, що батько її б`є. Отримавши таку інформацію, [PERSON] звернулась до ювенальної поліції та соціальної служби. Свідок вказала, що в той день дитина була пригнічена, зовнішній вигляд був незадовільний: неохайно одягнена, з нерозчесаним волоссям. У період, коли дитина проживала з батьком, приходячи до школи, дитина знаходилась в пригніченому стані, мало відповідача на уроках, була замкнутою, поводилась асоціально. На противагу цьому, на момент коли допитувалась [PERSON] , свідок зазначила, що в дитини існує динаміка в розвитку, у неї з`явились подруги, на уроках дитина часто піднімає руку та починає сама читати, приходить позитивному настрої в школу. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] , яка є психологом Солом`янського районного в м.Києві центру соціальних служб, пояснила, що 24.10.2019 до неї звернулась мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] щодо налагодження стосунків дитини з батьком. Зазначає, що нею, як психологом було з`ясовано, що дитина боялась спілкуватись з батьком, з огляду на його поведінку та постійних сварок між батьками. Зокрема, однією з таких травмуючи ситуацій була та, коли, батько відібрав у дитини іграшку та кинув її на маму. В ході психологічної роботи психолога з дитиною, їх стало відомо, що дитина почала більше спілкуватись з батьком, наприклад, вони разом робили домашнє завдання. В той же час, попри таке налагодження стосунків, дитина все ще не хотіла залишатись ночувати у батька. [PERSON] зазначила, що коли дитина відмовлялась залишатись з батьком у нього, то траплялись конфлікти, після чергового з яких дитина знову перестала зустрічатись з батьком та повідомляла, що боїться батька, бо він кричить, все заперечує та забороняє, словесно ображає непристойними словами, зокрема характеризуючими «легку поведінку» забрав телефон. Також [PERSON] вказала, що по рекомендації психолога дитина почала говорити батьку про свої почуття/відчуття, на що він сказав, що це не її слова, а нав`язана іншими думка. У свою чергу, від батька жодного разу не було запиту щодо налагодження стосунків, на пропозиції психолога він відповідав, що дитина його і так любить, а він любить дитину, а все решта - не є думкою самої дитини. Згодом батько заборони дитині бачитись з психологом, тому консультації припинились. Після смерті матері, коли в центрі соціальних служб психолог побачила дитину з батьком [PERSON] , то була вражена, оскільки дівчинка перебувала в поганому стані. Згодом, в той час, як дівчинка перебувала в інтернаті і побачилась з психологом, то розповідала, що добре себе почуває, охоче розповідала про школу, друзів. [PERSON] акцентувала увагу, що [PERSON] весь час наголошувала, що дуже любить бабусю, що свідчить про їх тісний контакт. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] , яка є психологом Солом`янського районного в м.Києві центру соціальних служб, пояснила, що 11 серпня 2022 року директор центру соціальних служб направила її у складі комісії визначити психоемоційний стан дитини і прихильність до членів родини. Під час спілкування вона, як психолог, використала тест, який надає інформацію про дитину, її бажання, мрії, ставлення до оточуючих. В результаті проходження тесту, як розповіла дитина, батько виносив її на вулицю силоміць, під час цього спустив її і вона вдарилась головою, а коли все-таки вивів на вулицю, то штовхав у спину, щоб вона кудись йшла. Окрім того, дитина розповіла, що батько її бив кілька разів. Також дитина розповіла їй про ситуацію, коли батько не повідомляючи, зненацька кидав в обличчя дитини м`ячем, а дівчинка намагалась сховатись за ліжком, проте, батько продовжував кидати м`ячем в неї. Намагаючись уникнути від м`яча, дитина вдарилась головою об батерею. Дитина наголошувала, що хоче бути де завгодно, але тільки не з батьком. Після проходження тесту, психолог запропонувала дитині переміститись на кухню. Йдучи туди, дитина притискалась спиною до стіни, не відриваючи очей від кімнати, де знаходився батько, на кухні стояла, опустивши руки, будучи блідою та не сміливою, зі сльозами на очах, говорила тихо. Окрім того, [PERSON] зазначила, що у дитини на столі лежав тільки набір з фломастерів та кілька аркушів паперу, що вочевидь є недостатнім для її вікового розвитку. Також дитина показала їй 2 свої малюнки, зображення на яких свідчать про тривожний стан дитини. Допитана у судовому засіданні, в присутності психолога - керівника служби соціально-психологічної підтримки Солом`янського районного в м.Києві центру соціальних служб [PERSON] , малолітня [PERSON] , вказала, що коли вони з матір`ю та батьком проживали однією сім`єю, батьки постійно сварились, а особливо вона запам`ятала ситуацію, коли батько демонстративно забрав і викинув її іграшку. Зазначила, що в ситуації, коли вона не сказала батьку добраніч, він підійшов до неї, почав силоміць стягувати їх з мамою з ліжка і кричати, що вони погані. Коли батьки сварились, то батько постійно виганяв маму, а вона залишалась одна в зачиненій кімнаті. Зазначила, що після того, як вона переїхала від батька, то періодично приходила до нього, але особливо любила спілкуватись з дідусем (батьком [PERSON] ). Повідомила, що останнім часом, коли приїжджала до батька, то постійно ховалась за ліжком, коли той заходив до кімнати. Про батька намагається зараз не згадувати, бо їй дуже боляче від цих думок. Батька дуже боїться та не хоче його бачити взагалі. Також зазначила, що регулярно ходить до школи, вчиться добре, любить свою бабусю та дуже хоче проживати разом з нею. Оцінюючи встановлені у справі обставини, суд констатує, що поведінка відповідача по відношенню до його доньки є негативною. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає доведеними факти вчинення фізичного та психологічного насилля відповідачем по відношенню до своєї доньки. Матеріалами справи та показаннями свідків також підтверджується факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, що полягає у: відсутності з його боку піклування про фізичний і духовний розвиток дитини та про її підготовку до самостійного життя; відсутності спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; відсутності будь-якого інтересу до її внутрішнього світу; відсутності сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та свідомому нехтуванні та знеціненні психоемоційних потреб дитини. При цьому, як в ході соціального супроводу дитини, так і протягом судового розгляду справи, відповідач жодним чином не проявив бажання змінювати свою поведінку в інтересах дитини. Натомість, з поведінки відповідача в ході розгляду справи, вбачається, що власні методи виховання він вважає єдиновірними, будь-які рекомендації інших стосовно виховання дитини ігнорує та нехтує. Враховуючи вищенаведене та з огляду на послідовні та однозначні висновки членів комісії, які регулярно відвідують [PERSON] за місцем проживання, суд вважає, що продовження роботи в рамках соціального супроводу, перебування малолітньої [PERSON] , разом з батьком, без позитивних змін у поведінці останнього, становитиме небезпеку для малолітньої [PERSON] , з точки зору її соціалізації, збереження фізичного та психічного здоров`я, формування життєвих установок, навиків, необхідних для успішної самореалізації. Відтак суд приходить до висновку про необхідність відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від батька - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення його батьківських прав відносно дитини. При ухваленні рішення у вказаній справі суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей суд першочергово приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином, відібрання дитини у матері це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дитини. Стосовно вимоги про стягнення аліментів з матері на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статі 27 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912), від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. За умовами ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно вимог статей 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що при відібранні дитини від батька не позбавляє його обов`язку утримувати малолітню [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника) чи установи під опікою, якої буде перебувати дитина. За умовами ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На особистий рахунок дитини перераховуються також державні пенсії, інші види допомоги та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Таким чином, суд вважає, що аліменти слід перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та обгрунтованими доказами, а тому приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір у справі складає 2 147,20 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved