Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

09.10.2023 ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт капітал» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 35898,53 грн., яка складається з: 12007,76 грн. заборгованості за тілом кредиту, 18437,08 грн. заборгованості за відсотками, 1120,84 грн. заборгованість за 3% річних за користування кредитом, 4332,85 грн. заборгованість за інфляційними витратами, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що 06.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду №С01.103.11925 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до п.2 Договору №С01.103.11925 від 06.09.2016, банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня (надалі - Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску (далі - Кредитна карта). Як йдеться в п. 3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п.3.1. Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 12300,00 грн (п.п.3.2. Договору), процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 42%. Банк на виконання умов договору наддав позичальнику грошові кошти в сумі 12300 грн. строком до 06.09.2021, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом із іншими платежами згідно з умовами цього договору. Банк свої зобов?язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок, що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 12300 грн. в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.1. Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором та відповідно до Довідки розранухунку заборгованості [PERSON] за Договором №С01.103.11925 від 06.09.2016 станом на 03.12.2020 заборгованість становить 30444,84 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 12007,76 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 18437,08 грн. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов?язується передати грошові кошт в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Проф Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Проф Капітал» зобов?язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.). Так ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020 відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором N? С01.103.11925 від 06.09.2016, в укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . Крім цього, вважає, що вправі вимагати від відповідачки 3% річних, а також інфляційні втрати за весь час прострочення. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати: 2684 грн. сплаченого судвого збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді від 10.10.2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 06.11.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 01.11.2023 представник відповідачки [PERSON] подав до суду клопотання про витребування оригіналів доказів у позивача. Ухвалою суду від 06.11.2023 клопотання представника [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у ТОВ «ФК «Профіт Капітал» оригінали таких письмових доказів: угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 06.09.2016 №C01.103.11925 (додаток 2 до позову); виписки з рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2016 по 03.12.2020 (додаток 4 до позову); довідки-розрахунку заборгованості (без дати та номеру) за кредитним договором від 06.09.2016 №C01.103.11925 (додаток 5 до позову); договір факторингу від 03.12.2020 №12/90 (додаток 8 до позову), реєстру боржників від 03.12.2020 до Договору факторингу від 03.12.2020 №12/90 (додаток 9 до позову). Витребувано Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~«Профіт Капітал»:\~ Виписку з рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2016 по 03.12.2020 (додаток 4 до позову) в електронному форматі (файл MS Excel) для проведення Відповідачем необхідних обчислень та розрахунків; оригінал довіреності ПАТ «Ідея Банк», якою товариство (банк) доручило [PERSON] (або іншій особі) укласти (підписати) від імені ПАТ «Ідея Банк» Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 06.09.2016 №C01.103.11925 (додаток 2 до позову) та/або вчинити інші дії; оригінал довіреності ПАТ «Ідея Банк», якою товариство (банк) доручило гр. [PERSON] (або іншій особі) підписати від імені ПАТ «Ідея Банк» Довідку-розрахунок заборгованості (без дати та номеру) за кредитним договором від 06.09.2016 №C01.103.11925 (додаток 5 до позову) та/або вчинити інші дії. 07.11.2023 представником [PERSON] [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву. Позов заперечує, зазначає, що усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що грунтуються виключно на припущеннях, субєктивних міркуваннях позивача та не доведені документально. Вважає, що позивачем подано копії документів з порушенням встановленого законом порядку, зокрема всупереч п.5.26 Національного стандарту ДСТУ 4163:2020. Вказує, що позивачем не представлено суду доказів на підтвердження укладення Кредитного договору між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк». Позивачем не надано жодного доказу випуску картки з вказанням її номеру та строку дії. Також відсутні докази отримання такої платіжної карти відповідачем. У позовній заяві не вкзаано на підставі якого первинного фінансового документу Кредитодавцем були перераховані грошові кошти в розмірі 12300 грн. На банківський рахунок відповідача, а відповідач отримав такі кошти в користування на споживчі цілі. Вважає, що встановлений кредитний ліміт є лише максимальним можливим розміром кредитування, а не доказом факту видачі-отримання коштів у кредит. Долучену до матеріалів позовної заяви виписку з рахнку також вважає неналежним доказом у справі. Крім цього, ставить підсумнів і докази на підтверження відступлення права вимоги. 21.11.2023 позивачем надано суду письмові пояснення по даній справі, а також на виконання вимог ухвали суду про витребуваня доказів представлено суду витребувані документи та пояснення щодо неможливості представлення виписки з рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2016 по 03.12.2020 в електронному форматі для проведення відповідачем необхідних обчислень та розрахунків, оригіналу довіреності ПАТ «Ідея Банк», якою товариство доручило [PERSON] укласти від імені ПАТ «Ідея Банк» Угоду про відкритя кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 06.09.2016 №С01.103.11925 та/або вчинити інші дії; оригіналу довіреності ПАТ «Ідея Банк», якою товариство доручило О.Дропку підписати від імені ПАТ «Ідея Банк» Довідку-розрахунок заборгованості (без дати та номеру) за кредитним договором від 06.07.2016 № С01.103.11925 та/або вчинити інші дії у звязку з тим, що при укладенні договору факторингу було передано лише документи, які пітверджують дійсність, виникнення і наявність прав вимог до боржників щодо їх заборгованості, інші документи перекдані не були. Щодо відзиву на позовну заяву, зазначає, що підтвердженням укладення угоди між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» слугує копія угоди, копія заяви про розмір місячного доходу від 06.09.2016, копія прибуткового позабалансового ордеру від 06.09.2016, копія виписки по рахунку та копія довідки-розрахунку. Надані суду докази в своїй сукупності дають змогу дійти висновку, що [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» було досягнуто всіх істотних умов угоди про відкриття кредитної лінії шляхом підписання відповідної угоди, а виписка за рахунком [NUMBER] щодо користування відповідачем кредитними коштами додатковим свідченням про укладення та виконання угоди. Позивачем було\~надано копію\~виписки за\~рахунком [NUMBER] ,\~якою підтверджується\~видача траншу\~кредиту за\~період з\~08.09.2016\~по 29.12.2017.\~Вважає,\~що представником\~відповідача безпідставно\~стверджується,\~що довідка-розрахунок,\~що складена\~на дату\~03.12.2020\~охоплює більше\~4\~років,\~що не\~відповідає дійсності\~та суперечить\~як змісту\~позовної заяви,\~так і\~доказам,\~які надані\~суду.\~Зокрема,\~зауважує,\~що довідка-розрахунок\~складена на\~дату 03.12.2020,\~що відповідає\~даті підписання\~відступлення договору\~права вимоги\~№12/90\~від 03.12.2020,\~та не\~слугує граничною\~датою розрахунку\~заборгованості.\~Банківська виписка\~має статус\~первинного документу,\~що підтверджено\~Переліком типових\~документів,\~затвердженого наказом\~Мін?юсту від\~12\~квітня 2012\~року №578/5,\~згідно якого\~до первинних\~документів,\~які фіксують\~факт виконання\~госоперації та\~служать підставою\~для записів\~у регістрах\~бухобліку і\~в податкових\~документах,\~віднесені:\~-\~касові,\~банківські документи;\~-\~повідомлення банків;\~-\~виписки банків;\~-\~корінці квитанцій\~і касових\~чекових книжок.\~Отже,\~з розрахунку\~заборгованості та\~наданої виписки\~по рахунку\~вбачається,\~що з\~вересня 2016\~року по\~грудень 2017\~року Відповідачкою\~активно користувався\~кредитною карткою,\~поступово отримувала\~кредитні кошти\~готівкою та\~нею систематично\~вносились кошти\~на погашення\~заборгованості.\~Виписка містить\~всі операції\~за картковим\~рахунком (з\~дати проведення\~операції та\~чітким визначенням\~проведеної операції). Щодо правомірності відступдення права вимоги, то вважає, що ним представлено достатні докази на підтвердження уклавдеення такого правочину. Крім цього, зазначає, що доводи представника відповідача щодо неналежного засвідчення позивачем документів, додатних до позовної заяви, є необгрунтованими, оскільки вимоги до процесуальних документів і додатків до них визначає процесуальний закон, а не вказаний Національний стандарт України, Правила проставлення відмітки про засвідчення копії документа, визначені у данному стандарті, не поширюютья на засвідчення копій документів, які учасники справи подають до суду. Просить позов задоволити. 27.11.2023 представником відповідача подано до суду клопотання про визнання сумнівними, неналежними, недостовірними, недопустимими та виключити із числа доказів у справі: угоду про відкриття кредитної лінії та обслугосаування Кредитної картки від 06.09.2016 №С01.103.11925, виписку з рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2016 по 03.12.2020, довідку розрахунок заборгованості (без дати та номеру) за кредитним договором від 06.09.2016 №С01.103.11925, договір факторингу від 03.12.2020 №12/30, реєстр боржників від 03.12.2020 до Договору факторингу від 03.12.2020 №12/90 та розглянути справу на підставі інших наявних доказів. Клопотання обгрунтовує тим, що обов`язок подання достовірних, належних та допустимих доказів укладення кредитного правочину, надання коштів у кредит, наявності боргу та його розрахунку покладається виключно на кредитора, тобто позивача. Вважає, що відмову позивача не представлено оригіналів документів слід розцінювати як приховування доказів та не виконання ухвали суду.Крім цього, звертає увагу суду на те, що позивачем не скеровано копії документів йому на електронну адресу. Зазначає й те, що подані позивачем письмові пояснення за своїм змістом є фактично відповіддю на відзив. Вважає, що таку подано з поруенням визначеного законодавсцем строку, а тому у прийнятті такого слід відмовити. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.81\~КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог або заперечень. За змістом статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у випадку ухвалення рішення по суті спору органом, якому прямо не властива судова функція, ч. 1 ст. 6 Конвенції підлягатиме застосуванню у разі, якщо таке рішення підлягає подальшому контролю з боку «судового органу, який має повну компетенцію» (рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України»). Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. У п. 3 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» визначено, що кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і одержати відповідь суду. В умовах дії такого принципу суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об`єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних даних зі спору. Водночас у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України» вказано, що відповідно до практики, яка відображає принцип незалежного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються. Необхідність зазначення в судових рішення чіткого обґрунтування результатів оцінки доказів передбачена й у ст.263 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, суд повинен зазначити мотиви його прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.12 та ст.81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.89 Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 06.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С01.103.11925 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. На виконання ухвали суду про витребування доказів, позивачем представлено суду оригінал зазначеної угоди, на якій є відтиск печатки ПАТ «Ідея Банк» та підпис [PERSON] , здійснений синім чорнилом. У відповідності до умов п.2 зазначеної угоди Банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускаєКлієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном 2 роки з моменту її виписку. У п.3 зазначеної Угоди визначено, зо банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: П.3.1. максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн., П.3.2 ліміт кредитної лінії, доступниц клієнту на момент укладення угоди, становить 12300 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та без ризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. П.3.3 Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42.0000% річних. Відповідно до п.5 даної Угоди сторони угоди погодили, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою\~www.ideabank.ua\~та які йому роз?яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п.5.1.) Банк здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунків Клієнта в порядку та на умовах, передбачених діючим Договором. Банк за дорученням Клієнта здійснює договірне списання грошових коштів, у тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках Кредитної лінії, на користь страхових компаній, з якими Клієнтом у подальшому будуть укладено договори страхування за однією із програм, зазначених у діючих Тарифах і примірник (-и) якого/яких передано до Банку,на дату укладення такого/таких договору (-ів) страхування. (5.2.) Клієнт дає згоду Банку на доступ до своєї кредитної історії, збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій інформації щодо себе (в т.ч. інформації, яка міститься в державних реєстрах та інших базах публічного користування), а також на перевірку особистих даних (встановлення фактів втрати паспорта особи, зміни прізвища тощо), в порядку, визначеному Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Клієнт підтверджує, що повідомлений Банком про те, що інформація для формування його кредитної історії буде передана: Товариству з обмеженою відповідальністю «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій», з місцезнаходженням: 02002 м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11; Приватному акціонерному товариству «Міжнародне Бюро кредитних історій», з місцезнаходженням: 03062, Україна, м. Київ, пр-т Перемоги 65, офіс 306, та Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» з місцезнаходженням: 01001, Україна, м. Київ, вул. Грушевского, 1-д. (5.4.) Представлений суду оригінал вищевказаної угоди суд вважає належним та допустими доказом у даній справі на підтвердження кредитним відносин між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов?язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч.1 ст.1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підтвердження неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору позивачем представлено суду, зокрема Виписку з рахунку [PERSON] за період з 01.01.2016 по 03.12.2020 (копію та оригінал), що цілком відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, такий документ має статус первинного документу, що підтверджено Переліокм типових документів, затв. наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах і в податкових документах. Даний висновок кореспондує із правовим висновком Верховного Суду у споставі від 30.10.2018. З приводу покликань представника відповідача щодо неналежності завінення копій додатків до позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити, що Правила проставлення відмітки про засвідчення копії документа, визначені у п.5.27 ДСТУ 4163-2003, не поширюються на засвідчення копій документів, які учасники справи подають до суду. Даний висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.07.2023 уу справі №233/4365/18. З таких підстав, суд вважає представлені копії документів належними, доказів протилежного строною відповідача не представлено. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу №12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу передбачено, що права вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому, вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків. Верховним Судом у висновку, викладеному у справі №757/28231/13-ц, зазначено, що з огляду на ч.6 ст.95 ЦПК України єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналу договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги та додатків до них, зокрема за ініціативою суду. ВС зазначив: «належним чином дослідити поданий стороною доказ» (у даному випадку договір купівлі-продажу кредитного портфелю, договір про відступлення права вимоги та додатки до них), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а ц випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду». Суд, дослідивши представлені позивачем докази, а саме: копію Договору Факторингу №12/90 від 03.12.2020 та його оригінал, Копію витягу з додатку №1 реєстра боржників до зазначеного договору, копію платіжного доручення №1 від 19.10.2020, та оцінивши їх в сукупності з іншими наявними у справі доказами, вважає, що стороною позивача представлено належні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». З представлених суду доказів вбачається, що позивачем скеровувалось відповідачці повідомлення про відступлення прави вимог за кредитним договором, а також досудову вимогу щодо строкового стягнення заборгованості від 13.07.2023. Разом з тим, [PERSON] не виконано взятих на себе кредитних зобов`язвань, у зв`язку з чим в останньої виникла заборгованість, яка згідно довідки розрахунку заборгованості станом на 03.12.2020 становить 30444,84 грн., з яких: 12007,76 грн. заборгованість за основним боргом, 18437,08 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інших розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно представленого позивачем розрахунку за інфляцій6ними втратами сума заборгованості за ставкою 3% річним за період з 03.12.2020 по 23.02.2022 становить 1120,84 грн., а сума заборгованості за інфляційними втратами складає 4332,85 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про під ставність позовних вимог, а тому даний позов слід задоволити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено повністю, то з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн. Крім того, позивачем понесені витрати на правничу правову допомогу в розмірі 7000 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивича надано суду такі документи: копія договору про надання правничої допомоги; додаткову угоду №6 до договору про надання правової допомоги №28092021-1, акт прийому-передачі Реєстру божників за договором про надання правової допомоги від 12.06.2023 та Акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023, платіжну інструкцію від 14.09.2023 про оплату правової допомоги за договором №28092021-1 від 28.09.2021. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, суд розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, подані представником позивача, є підставою для відшкодування таких витрат, адже цей розмір доведений документально, співмірний зі складністю справи, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, при цьому відсутні правові підстави для його зменшення. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved