Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

03 листопада 2023 року представником Державного торговельно-економічного університету - адвокатом Івасиним Олександром Романовичем надіслано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 754/8484/23, згідно з якою представник просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року вказану заяву призначено до розгляду. 14.11.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд заяви за відсутності представника позивача. 15.11.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення доказу. 17.11.2023 позивачкою подано клопотання про звільнення від витрат на правову допомогу, в якому вона просить суд відмовити відповідачу у стягненні з позивача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 12 000,00 грн, зазначаючи, що справа про стягнення недорахованої та невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку є максимально простою і не потребує спеціальних знань у громадянина, тому витрата адвокатом Івасиним О.Р. 10 годин на збір доказів і 15 годин на складання відзиву на позовну заяву є безпідставною, необґрунтованою і це можна розцінити як дії, пов`язані з надмірним збагаченням. На думку позивачки, у відповідача не було крайньої необхідності звертатися за наданням правової допомоги до адвоката Адвокатського об`єднання «Кейс енд Партнерс Інтернешнл». Окрім того, громадянин [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем і працює на посаді юриста і надання правової допомоги відповідачу входить до його посадових обов`язків, а договір про надання послуг № 33 від 07.02.2023 був укладений не 07.02.2023, а вже після дати подачі відповідачем відзиву на позовну заяву. Позивачка стверджує, що [PERSON] надав суду недостовірну інформацію та заплутав хід розгляду справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи та фінансовий стан обох сторін. Позивачка заявляє, що на даний момент вона перебуває на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості, як безробітна і не отримує жодного доходу з липня 2023 року. Позивачка вважає, що покладення витрат на правову допомогу на неї є неправильним і несправедливим. У судове засідання 20.11.2023 позивачка з`явилась та просила суд відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив таке. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2023 року у задоволенні позову [PERSON] до Державного торговельно-економічного університету про стягнення коштів не нарахованих та невиплачених при звільненні відмовлено. В обґрунтування вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зазначає, що суд вирішив справу по суті позовних вимог, однак, під час цього суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс відповідач. Відповідачем здійснено оплату правової допомоги адвоката, що відповідно до ст. 133 ЦПК України є судовими витратами, та відповідно до ст. 141 ЦПК підлягали стягненню з позивача на користь відповідача. Представник відповідача наводить детальний розрахунок судових витрат: збір доказів, вивчення судової практики, яка стосується справи 10 години * 400,00 (вартість однієї години) = 4 000,00 грн; складання відзиву на позовну заяву 15 години * 400,00 (вартість однієї години) = 6000,00 грн; участь представника відповідача у судовому засіданні - 2000,00 грн. з розрахунку за одне судове засідання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Отже, учасник справи, зокрема відповідач, має право користуватися правничою допомогою незалежно від складності розгляду справи. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак позивачка не заявляла клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги, а просила суд відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 вказала, що з запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказується, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини». На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи додано договір про надання послуг з адвокатської діяльності № 33 від 07.02.2023, укладений між Державним торговельно-економічним університетом та Адвокатським об`єднанням «Кейс енд Партнерс Інтернешнл», відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати послуги: ДК 021:2015 код 79110000-8 - послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (послуги з адвокатської діяльності), а замовник зобов`язується своєчасно сплатити її вартість в порядку і на умовах, передбачених цим договором (далі - послуги). Кількість послуг: 870 шт. Найменування, характеристики, ціна за одиницю та загальна кількість послуг, що надаються за цим договором, визначаються специфікацією, що є додатком 1 до договору. Згідно зі специфікацією вартість 1 години послуг становить 400 грн. 29.09.2023 між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Кейс енд Партнерс Інтернешнл», в особі директора Івасина О.Р., підписано акт № 9 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання послуг № 33 на загальну суму 34000,00 грн, згідно з яким, зокрема. надано послуги з представництва інтересів замовника відповідно до ЦПК, ГПК, КПК та КАС України, в тому числі у цивільній справі 754/8484/23: збір доказів, вивчення судової практики, яка стосується справи 10 годин; складання відзиву на позовну заяву - 15 годин. Надані послуги оплачені відповідачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 02/10/2023 від 04.10.2023 на суму 34000,00 грн. Враховуючи те, що година послуг коштує 400 грн, а відповідно до акту № 9 приймання-передачі наданих послуг до договору від 29.09.2023 в рамах розгляду даної справи відповідачу було надано 25 годин послуг, то їх вартість становить 10000,00 грн. Слід зауважити, що тривалість часу, що необхідна для збору доказів, вивчення судової практики та складання відзиву на позовну заяву, є суб`єктивною категорією і залежить від складності справи, в т.ч. і від об"єму доказів, а тому не може вважатися необґрунтованою чи безпідставною. Крім того, 02.11.2023 між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Кейс енд Партнерс Інтернешнл» підписано з Акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання послуг № 33, згідно з яким надано послуги з представництва інтересів замовника відповідно до ЦПК, ГПК, КПК та КАС України, в тому числі у цивільній справі 754/8484/23 участь представника замовника у Деснянському районному суді м. Києва 31.10.2023 на суму 2000,00 грн. Також в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер серії АІ № 1351207 від 15.02.2023 виданий Адвокатським об`єднанням «Кейс енд Партнерс Інтернешнл», на ім`я адвоката Івасина О.Р. на представництво інтересів відповідача. Отже, матеріалами справи підтверджується, що Адвокатським об`єднанням «Кейс енд Партнерс Інтернешнл», а саме адвокатом Івасина О.Р., надано відповідачу правову допомогу в рамках розгляду даної справи, відповідач та його представник дійшли згоди про фіксовану вартість таких послуг, що підтверджується вищевказаними актами приймання-передачі наданих послуг у сумі 12000,00 грн, оплату за які здійснені відповідачем. У постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 826/15943/17 зазначено, що адвокат може представляти юридичну особу, з якою він перебуває у трудових відносинах, за умови укладення з такою юридичною особою договору про правову допомогу з дотриманням усіх вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Укладення юридичною особою договору про правову допомогу зі своїм штатним працівником, який одночасно є адвокатом, не суперечить чинному законодавству України. Стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги, а в своєму клопотанні позивачка просив суд відмовити в повному обсязі, однак доводи, викладені у вказаних запереченнях відповідача, спростовуються наданими позивачем доказами. Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні позивачки до суду з даним позовом нею було заявлено дві вимоги майнового характеру, за одну з яких вона звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому, вимоги Державного торговельно-економічного університету про ухвалення додаткового рішення у справі № 754/8484/23, а саме про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн є обгрунтованими, реальними та підтверджуються матеріалами справи, частина з яких підлягає стягненню з позивачки у розмірі 6000,00 грн, а іншу частину у розмірі 6000,00 грн слід компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial