Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерство внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» (далі - відповідач, ДП МВС України «Інформ-ресурси»), третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Корабельний районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - третя особа) про стягнення безпідставно набутих коштів, посилаючись на те, що 27.11.2019 року в рамках виконавчого провадження №52764304 щодо примусового виконання виконавчого листа № 667/9952/15-ц, виданого 04.10.2016 року Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення боргу за договором позики, були проведені електронні торги з реалізації транспортного засобу «Renault trafic». Згідно з протоколом №461501 про проведення електронних торгів від 27.11.2019 року позивач став переможцем торгів та придбав зазначений автомобіль. За купівлю на електронних торгах автомобіля було сплачено 85500.95 грн., 4241,25 грн. гарантійного внеску та 258,80 грн. - розмір додаткової винагороди Організатора торгів. На підставі вищезазначеного протоколу про проведення електронних торгів головним державним виконавцем складено акт від 29.01.2020 року про проведені електронні торги з придбання вищезазначеного автомобіля. 29.01.2020 року головним державним виконавцем Корабельного районного відділу ДВС у м. Херсоні була винесена постанова про припинення розшуку придбаного автомобіля. Постановою від 29.01.2020 року знято арешт з автомобіля. Придбаний автомобіль знаходився на зберіганні у Державному підприємстві Міністерства внутрішніх справ «Інформ-ресурси» на спеціальному майданчику у с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області. 29.01.2020 року державним виконавцем винесена Постанова про доручення на проведення виконавчих дій, відповідно до якого Тернопільському районному відділу ДВС було доручено передати позивачу автомобіль, який знаходився на спеціальному майданчику. 29.01.2020 року державним виконавцем винесена вимога до ДП МВС України «Інформ-ресурси» про надання кошторису про вартість витрат зі зберігання, придбаного автомобіля, для включення даних витрат до витрат виконавчого провадження та подальшої їх оплати. При зверненні позивача до зберігача - ДП МВС України «Інформ-ресурси» для отримання автомобіля, останній відмовив у його наданні та повідомив, що державною виконавчою службою не оплачені послуги за зберігання автомобіля. На звернення ДП МВС України «Інформ-ресурси» надало письмову відповідь №146 від 17.03.2020 року з кошторисом, де зазначили, що витрати із зберігання транспортного засобу боржника компенсуються органом державної виконавчої служби за рахунок коштів виконавчого провадження та транспортний засіб надається за вимогою державного виконавця за умови оплати витрат зі зберігання. Зазначає, що неодноразово звертався до відповідача стосовно оплати зберігання, однак останнім так і не було оплачені послуги зі зберігання автомобіля. Без оплати цих послуг зберігач відмовлявся надати позивачу автомобіль. Для отримання автомобіля 16.03.2020 року позивачем, замість відповідача, було оплачено послуги зі зберігання автомобіля в розмірі 15768 грн. на користь зберігача - ДП МВС України «Інформ-ресурси. 18.03.2020 року Тернопільським районним відділом ДВС була винесена вимога про необхідність позивачу бути присутнім під час проведення виконавчих дій з передачі транспортного засобу, придбаного на електронних торгах. Того ж дня було оформлено Акт прийому-передачі реалізованого майна від 18.03.2020 року, відповідно до якого представником зберігача позивачу було фактично передано придбаний транспортний засіб. Посилаючись на ЗУ «Про виконавче провадження» та Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1102, позивач вказує, що останній не є особо., на яку покладається оплата витрат, пов`язаних з зберіганням відповідачем транспортного засобу за період з 06.07.2018 року по 18.03.2020 року у сумі 15 768,00 грн. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти у розмірі 15 768 грн. 00 коп. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/412/21-ц за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання. 23 лютого 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, останній вважає позов та доводи викладені в ньому безпідставними та такими що не відповідають дійсності. Вказав, що позивач з власної ініціативи здійснив платіж в розмірі 15 768 грн. 00 коп. на рахунок відповідача, просив відмовити в задоволенні позову та справу розглядати без участі представника відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до розгляду по суті. 20 вересня 2023 року на адресу суду від позивача надійшли пояснення, зазначив, що саме третьою особою не було включено послуги за зберігання транспортного засобу до витрат виконавчого провадження та не компенсовано їх ДП МВС України «Інформ-Ресурси» в рамках виконавчого провадження, то відповідач має безпосереднє право стягнути грошові кошти з третьої особи в порядку регресу, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте в матеріалах справи міститься заява від позивача про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Третя особа 1 в судове засідання не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Суд дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Закон України «Про виконавче провадження» спеціальний закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб). Відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобо`вязаний використовувати всі надані йому у відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та закони інтересів громадян і юридичних осіб. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження») встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом України "Про виконавче провадження". Так, матеріалами справи встановлено, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №52764304 3 примусового виконання виконавчого листа № 667/9952/15-ц виданого 04.10.2016 Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми борги за договором позики від 01.09.2012 в розмірі 350 550,00 грн. та судовий збір 3 505,50 грн. В рамках даного виконавчого провадження 08.12.2016 року оголошено в розшук рухоме майно боржника, в тому числі Транспортний засіб Renault trafic, 2005 року випуску, номер кузову [NUMBER] , ДНЗ [NUMBER] . До відділу надійшло повідомлення Патрульної поліції в Тернопільській області про затримання даного транспортного засобу на майданчику за адресою: с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області. 10.08.2018 державним виконавцем доручено Тернопільському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області для подальшого виконання рішення суду провести виконавчі дії щодо складання постанови про опис та арешт майна боржника, а саме: Renault trafic, 2005 року випуску, номер кузову [NUMBER] , ДНЗ [NUMBER] , який перебуває на майданчику тимчасового утримання за адресою: с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області. Рішенням Херсонського міського суду Херсолнської області від 21 жовтня 2020 року встановлено, що відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 31.01.2019 Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області транспортний засіб Renault trafic, 2005 року випуску, номер кузову [NUMBER] , ДНЗ [NUMBER] передано на відповідальне зберігання фізичній особі [PERSON] , адреса зберігання майданчик с. Байківці, Тернопільський районний у Тернопільській області, та попереджено його про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника. Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких документів про зміну зберігача з фізичної особи [PERSON] на іншу фізичну чи юридичну особу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання). У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім`ї, вона може одержувати за зберігання майна винагороду, розмір та порядок виплати якої визначаються договором між зберігачем та виконавцем. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків , зокрема, є:договори та інші правочини. Згідно з ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; Відповідно до п. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Разом з тим, матеріал справи не містять доказів того, що між [PERSON] та Корабельним районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) укладався договір про отримання винагороди за зберігання майна що йому було передано на відповідальне зберігання - тому відсутні підстави для здійснення оплати за зберігання транспортного засобу Renault trafic, 2005 року випуску, номер кузову [NUMBER] , ДНЗ [NUMBER] . Відповідно до протоколу №461501 ДП СЕТАМ від 27.11.2019 переможцем по лоту №387065 з реалізації транспортний засіб Renault trafic, 2005 року випуску, номер кузову [NUMBER] , ДНЗ [NUMBER] визнано [PERSON] . 29.01.2020 державним виконавцем видано переможцю електронних торгів АКТ про проведені електронні торги. Відповідно до п. 9 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Відповідно матеріали справи не місять доказі , що Корабельним районним відділом державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) наддавались переможцеві електронних торгів [PERSON] будь-які доручення на оплату послуг зберігача. На підставі вище викладеного, враховуючи що відповідно до позовної заяви переможець електронних торгів [PERSON] здійснив платіж у розмірі 15 768 грн. 00 коп. на рахунок ДП МВС України «Інформ-Ресурси» з власної ініціативи, відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про залишення позову без задоволення. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд враховує, що, оскільки позов залишено без задоволення, то позивачу відповідно не відшкодовуються витрати, пов`язані з розглядом справи.

Outcome: dismissed