Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

27.09.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ Київ) про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що за нею зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3224982801:01:001:0256 в порядку спадкування після смерті [PERSON] . При зверненні до нотаріуса з метою відчуження нерухомого майна дізналася, що на нього зареєстровано обтяження, а саме заборона на нерухоме майно [PERSON] . При зверненні із заявою до ДВС, отримала відповідь, що арешт можливо зняти лише за рішенням суду. Таким чином, позивач реалізувати своє право на користування та розпорядження не може у зв`язку з накладенням арешту. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, справу просила слухати у її відсутність. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При вивчені письмових матеріалів справи судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом посвідченого 25.08.2018 року Бігіч С.Ю., державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 2434 та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом посвідченого 25.08.2018 року Бігіч С.Ю., державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 2437, позивачу [PERSON] належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,25 гектарів, кадастровий номер 3224982801:01:001:0256, розташованої на території [ADDRESS] , відповідно. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що на підставі постанови про арешт майна боржника В/15 від 12.06.2001 року, винесену Відділом Державної виконавчої служби у Ленінському районі, зареєстровано обтяження 13.10.2004 року реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження1375639. В графі «Власник» особою, майно якої обтяжується вказана [PERSON] (без зазначення ідентифікаційного коду, причина відсутності архівний запис). В графі «Додаткові дані» вказано архівний номер: 3423223KIEV12, архівна дата: 20.06.2001 року, № реєстру: 5423, внутрішній № СЕ01913527F24F2A432F, коментар: вх.745. Як вбачається з листа Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 18.09.2023 року № 96153, у зв`язку з тим, що Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, що містить інформацію про виконавчі провадження та вчинені при їх виконанні виконавчі дії почав функціонувати у 2009 році, а тому надати інформацію про виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно на підставі постанови № В/15 виданої 12.06.2001 року Відділом державної виконавчої служби у Ленінградському районі не виявляється можливим у зв`язку з її відсутністю. Відповідно до ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна, а саме особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина 5 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На сьогодні позивач [PERSON] має намір відчужити нерухоме майно, проте через наявність заборони відчуження позбавлена можливості це зробити. Згідно ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що на момент звернення [PERSON] до суду з даним позовом на виконанні у відділі ДВС виконавчі провадження де вона є боржником відсутні, а тому у суду є всі підстави в задоволені позовних вимог та знятті арешту з майна.

Outcome: approved