Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

07.08.2023 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між позивачем і [PERSON] 12.06.2018 року було укладено заяву про приєднання № 1373114 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», а також надано платіжну картку та пін-конверт до неї. Відповідно до умов Договору комплексного обслуговування, [PERSON] встановлено кредитний ліміт в сумі 10000,00 грн. зі строком користування кредитом на 60 місяців. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строк та в розмірі встановленому кредитним договором. Позичальник не виконав належним чином договірні зобов`язання, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 04.06.2023 року становить 9183,08 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 8725,79 грн.; відсотки за користування кредитом 388,22 грн.; пені за несвоєчасне погашення основного боргу 1,66 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів 0,53 грн.; трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу 24,54 грн; трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів 6,52 грн; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 35,82 грн. [INFO] позичальник [PERSON] помер, його спадкоємцем є дружина [PERSON] , яка є відповідачкою по справі. 03.01.2023 року до Другої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області направлено вимогу Банку № 107.20-19/596/2023, що містить вимогу кредитора до спадкоємців померлого [PERSON] . Відповідно до повідомлення Другої Запорізької державної нотаріальної контори № 43/01-16 від 17.01.2023 року, вимога кредитора була переадресована до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковський Ю.В. за місцем заведенням спадкової справи, згідно з відповіддю якої за № 23/02-14 від 02.02.2023 року, спадкоємці ознайомленні зі змістом вимог кредитора. Для визначення кола спадкоємців, банк звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про забезпечення доказів, яка, відповідно до ухвали суду від 12.06.2023 року по справі №334/2017/23 була задоволена, витребувано спадкову справу, відповідно до якої встановлено, що спадкоємцем боржника є [PERSON] . В зв`язку з вищезазначеним, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 9183,08 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини не явки суду не повідомлені. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 12.06.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено Заяву про приєднання №1373114 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якого [PERSON] було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», а також надано платіжну картку та пін-конверт до неї. Шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору, [PERSON] беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на час підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Також, 12.06.2018 року між [PERSON] та банком було укладено Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, за умовами якої [PERSON] встановлено кредитний ліміт в сумі 10000,00 грн. зі сплатою 35.00 % річних за користування кредитними коштами. В порушення умов договірних зобов`язань [PERSON] свої зобов`язання за Заявою про приєднання №1373114 від 12.06.2018 року та за Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 12.06.2018 року, які разом з складовими є кредитним договором, не виконує. У зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 04.06.2023 року становить 9183,08 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 8725,79 грн.; відсотки за користування кредитом 388,22 грн.; пені за несвоєчасне погашення основного боргу 1,66 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів 0,53 грн.; трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу 24,54 грн.; трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів 6,52 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 35,82 грн. Вказаний розмір заборгованості встановлений судом на підставі наданих доказів. Згідно матеріалів спадкової справи №02/2022, витребуваної ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2023 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Банковської Ю.В., позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 цього ж Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заявою від 31.05.2023 року мати померлого [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.05.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Банковською Ю.В. за № 249, спадкоємцем 21/50 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради 17.01.2005 року, є його мати [PERSON] . Крім того, з наданих доказів до суду, вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , а отже вимоги банку про стягнення заборгованості до спадкоємця померлого, який отримав у спадок не лише права але й обов`язки за зобов`язаннями спадкодавця, є законними. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , 03.01.2023 року позивач звернувся із вимогою до спадкоємців померлого [PERSON] про задоволення вимог кредитора, із якої вбачається, що залишок заборгованості за кредитним лімітом становить 9114,01 грн. Згідно з повідомленням приватного нотаріуса від 02.02.2023 року за № 23/02-14 встановлено, що спадкоємців, що звернулися із заявою про прийняття спадщини, повідомлено про наявність заборгованості на суму 9114,01 грн. перед АТ «Державний ощадний банк України». За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з договором №1373114 від 12.06.2018 року позичальника [PERSON] , станом на 27.07.2023 року становить 9183,08 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 8725,79 грн.; відсотки за користування кредитом 388,22 грн.; пені за несвоєчасне погашення основного боргу 1,66 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів 0,53 грн.; трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу 24,54 грн.; трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів 6,52 грн; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 35,82 грн. Проте, як вбачається з наданої до матеріалів справи вимоги Банку до спадкоємців про задоволення вимог кредитора, встановлено, що за [PERSON] обліковується заборгованість у розмірі 9114,01 грн. Отже заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становить 9114,01 грн. Перевіряючи наданий позивачем АТ «Державний ощадний банк України» розрахунок заборгованості, суд враховує, що відповідно до п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають пропорційному стягненню з відповідачів. Позивачем АТ «Державний ощадний банк України» при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн., оскільки позов задоволений частково, стягненню підлягає судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 2663,81 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial