Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі за текстом Управління) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача суму надмірно виплаченої пенсії в розмірі 34362 грн. 87 коп. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [PERSON] є інвалідом ІІ групи інвалідності за загальним захворюванням довічно, що підтверджується витягом із акту огляду у МСЕК до довідки Сер.МСЕ серія 7-66 ТЕ №0295376 від 13.12.2010 року. 12.05.2020 року відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Управління рішенням від 19.05.2020 року № 3 відмовило [PERSON] в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки [PERSON] в 2011 році була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідачем рішення Управління від 19.05.2020 року було оскаржено до Полтавського окружного адміністративного суду. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року адміністративний позов [PERSON] до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено частково. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 року апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року без змін, яке набрало законної сили 29.03.2021 року. 24.06.2021 року [PERSON] звернувся до Управління із заявою, в якій просив виконати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року, у зв`язку з чим Управлінням був проведений умовний перерахунок пенсії [PERSON] з 12.05.2020 року та в результаті проведення умовного перерахунку пенсії було встановлено, що розмір пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» зменшується у порівнянні з отримуваною пенсією і буде становити 2117,17 грн., про що відповідача було повідомлено листами від 23.07.2021 року, 04.08.2021 року та було рекомендовано звернутись до Управління із заявою про зупинення виконання рішення суду або надати заяву, в якій вказати, що [PERSON] погоджується отримувати пенсію у меншому розмірі. Будучи обізнаним в тому, що розмір пенсії зменшиться в результаті проведення перерахунку пенсії, відповідач 03.08.2021 року звернувся до Управління із заявою, в якій наполягав на проведенні перерахунку пенсії, на підставі даної заяви був проведений перерахунок в результаті чого виникла переплата пенсії за період з 01.05.2020 року по 31.08.2021 року у розмірі 34362 грн. 87 коп. Відповідачу були направлені листи, якими було проінформовано про наявність переплати пенсії та шляхи її повернення. Відсутність надходження цих коштів до Пенсійного фонду України завдає шкоди державним інтересам у сфері соціального захисту населення та ускладнює процедуру виплати пенсій. З урахуванням викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 09.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 31.10.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на необґрунтованість пред`явленого позову, вказавши, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідача зазначеної у позові грошової суми. Крім того, посилаючись на ст. 1215 ЦК України зазначає, що поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату та в разі недобросовісності з боку набувача. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав. При цьому позивачем у позовній заяві не зазначено, саме в чому полягає та які неправомірні дії відповідача призвели до нарахування та безпідставного підвищення до пенсії. Вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідача зазначеної у позові грошової суми, а тому вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. 01.11.2023 року ухвалою суду в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Пономаренка М.В. про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін було відмовлено. 07.11.2023 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги викладені в позовній заяві задовольнити в повному обсязі. Зазначаючи, що однією з підстав повернення безпідставно набутих грошових коштів є недобросовісність зі сторони набувача виплати, оскільки відповідач був обізнаний в тому, що проведеним перерахунком пенсії за період з 01.05.2020 року по 31.08.2021 року на виконання рішення суду від 28.09.2020 року та поданої відповідачем заяви від 03.08.2021 року, розмір його пенсії зменшиться і як наслідок виникне переплата пенсії, тобто різниця між отриманим та нарахованим розміром пенсії, яку він отримав безпідставно, та факт небажання добровільного її повернення, фактична поведінка відповідача свідчить про недобросовісність з його боку. Доводи викладені представником відповідача у відзиві на позов не спростовують факту безпідставно отриманої переплати пенсії відповідачем у період з 01.05.2020 року по 31.08.2021 року та завдання шкоди Управлінню у розмірі 34362,87 грн., яку він зобов`язаний відшкодувати. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 14). [PERSON] є інвалідом ІІ групи інвалідності за загальним захворюванням безтерміново, що підтверджується витягом із акту огляду у МСЕК до довідки Сер.МСЕ серія 7-66 ТЕ №0295376 від 13.12.2010 року (а.с.9) 12.05.2020 року відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.7). Рішенням сектору з питань перерахунків пенсій № 7 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.05.2020 року № 3 відмовило [PERSON] в перерахунку пенсії, оскільки, оскільки [PERSON] в 2011 році була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.8). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року адміністративний позов [PERSON] до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області, Сектора з питань призначення та перерахунку пенсій № 7 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 року апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року без змін. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року набрало законної сили 29.03.2021 року. 24.06.2021 року [PERSON] звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою, в якій просив виконати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року, в частині призначення та здійснення нарахування й виплат пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (а.с.10). Листами від 23.07.2021 року, від 04.08.2021 року та 19.08.2021 року [PERSON] було повідомлено, що в результаті проведеного перерахунку розмір пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» зменшиться, а саме складе з 12.05.2020 року становить 2117 грн. 17 коп. (а.с.12,13,15). Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листами від 20.08.2021 року, від 17.09.2021 року повідомило [PERSON] , що за період з 01.05.2020 року по 31.08.2021 року виникла переплата пенсії в сумі 34362 грн. 87 коп., у зв`язку з проведенням перерахунку, згідно розпорядження від 18.08.2021 року та просили вказану суму внести на рахунок Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с.17,18). Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 10.05.2022 року направило [PERSON] претензію про відшкодування збитків в сумі 34362,87 грн., яку 12.05.2022 року отримано відповідачем (а.с.20,21). Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1 ст.1212 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Частиною 1статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Отже, утримання виплаченої надміру суми пенсії, відповідно до ст. 50 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних у спосіб, передбачений Порядком. Законодавцем передбачені лише два винятки з цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, та у разі недобросовісності зі сторони набувача (ст. 1215 Цивільного кодексу України). Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні статті 50 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, недостовірною інформацією, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї, ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством, тощо. Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі № 501/2500/15-ц зазначив, що до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися рахунковими помилками не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Отже, рахункова помилка - це виключно результат неправильного застосування правил арифметики. Пунктом 3\~«Порядку повернення\~сум пенсій,\~виплачених надміру,\~та списання\~сум переплат\~пенсій,\~що є\~безнадійними до\~стягнення»,\~затвердженим Постановою\~правління Пенсійного\~фонду України\~21.03.2003\~\~№ 6-4\~(у\~редакції постанови\~правління Пенсійного\~фонду України\~25.11.2014\~№ 25-3)\~та зареєстрованим\~в Міністерстві\~юстиції України\~15\~травня 2003\~р.\~за №\~374/7695(далі\~за текстом\~ Порядок)\~передбачено,\~що суми\~пенсій,\~виплачені надміру\~внаслідок зловживань\~з боку\~пенсіонера або\~подання страхувальником\~недостовірних даних,\~можуть бути\~повернуті пенсіонером\~добровільно або\~стягуються на\~підставі рішень\~територіальних органів\~Пенсійного фонду\~України чи\~в судовому\~порядку відповідно\~до\~статті 50\~Закону\~України Про\~загальнообов`язкове державне\~пенсійне страхування\~. Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1). Тобто Порядком передбачено лише два випадки недобросовісної поведінки пенсіонера за наявності яких можливе стягнення з нього переплаченої пенсії, а саме: зловживання або подання страхувальником недостовірних даних. У даній справі позивач отримав рішення суду від 28.09.2020 року, яким фактично було здійснено перерахунок пенсії в бік її зменшення з 12.05.2020 року. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили лише після його перегляду апеляційним судом 29.03.2021 року. Відповідач подав заяву про перерахунок пенсії в бік її зменшення лише 03.08.2021 року. Проте, до набрання рішенням першої інстанції законної сили 29.03.2021 року у відповідача не могло бути умислу на невиконання рішення суду, адже він не знав і не міг знати про результати розгляду справи апеляційним судом, отже, у період з 12.05.2020 року по 29.03.2021 року(набрання сили рішенням першої інстанції) дії відповідача не мають ознак зловживання. Більш того, набрання рішенням законної сили не зобов`язує відповідача отримувати виконавчий лист, це є його правом, а не обов`язком. На противагу цьому орган Пенсійного фонду на підставі Порядку мав можливість і повноваження самостійно вирішити питання стягнення переплачених сум пенсії, не чекаючи майже п`ять місяців на звернення відповідача із відповідною заявою 03.08.2021 року до фонду. Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки чи недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не надано доказів того, що ним було допущено рахункову помилку у нарахуванні пенсії та не надано доказів недобросовісності з боку відповідача [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Водночас при зверненні до суду з позовом позивач в прохальній частині позовної заяви просив суд відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до винесення судом рішення по суті справи, враховуючи, що справу розглянуто з винесенням рішення по суті, то з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2684,00 грн

Outcome: approved