Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

у липні 2023 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Украгропротект» укладено договір страхування наземного транспорту № 340/19-Т/Чк, згідно якого ПрАТ «СК Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Fiat», д.н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 18 липня 2020 року в м. Новомосковськ, на вул. Сучкова, 66 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ «ВАЗ» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та ТЗ «Fiat», д.н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм ТЗ «ВАЗ», д.н [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/3900/20. Внаслідок даної ДТП автомобілю «Fiat», д.н [NUMBER] були спричинені значні механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Вартість матеріального збитку згідно рахунку № 3863 від 22 жовтня 2020 року та рахунку № 2512 від 21 липня 2020 року, наданого ТОВ «Сателіт Мотор» склав 81 586,50 грн, що підтверджується актом виконаних робіт. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало на користь страховика 81 586,50 гри. Таким чином позивач зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ», д.н. [NUMBER] на момент ДТП не була застрахована, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до відповідача. Постановленою суддею ухвалою від 18 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відзиву на позов у встановлені судом строки не подано. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що згідно з належним чином засвідченою копією акту № 13/11/18 передачі-приймання транспортного засобу від 13 листопада 2018 року, ТОВ «Украгропротект» в особі директора Борисова С. О. передав, а регіональний менеджер зі збуту [PERSON] прийняв у службове користування вантажний фургон білого кольору «Fiat doblo» 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить ТОВ «Украгропротект» на праві власності відповідно до реєстраційного талону № СХ1376310 /а.с.26 зворот/. 31 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Украгропротект» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 340/19-Т/Чк «Каско 50/50», за яким забезпеченим транспортним засобом є «Fiat doblo», державний номер [NUMBER] , № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , з загальною страховою сумою 382\~050,00 /а.с.5-10, 11, 12, 13, 14/. 21 липня 2020 року до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу № 340/19-Т/Чк «Каско 50/50» від 31 жовтня 2019 року звернувся водій транспортного засобу «Fiat doblo», державний номер [NUMBER] [PERSON] /а.с.23, 30/. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року у справі № 183/3900/20 встановлено, що 18 липня 2020 року о 14 годині 10 хвилин, за адресою: вул. Сучкова, 66 м. Новомосковськ водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-2106 д.н.з. [NUMBER] , який не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем FIAТ DOBLO max д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 26 жовтня 2020 року. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до належним чином засвідчених копій рахунків на оплату № 2512 від 21 липня 2020 року та № 3863 від 22 жовтня 2020 року, наданих ТОВ «Сателіт Мотор», вартість ремонтних робіт транспортного засобу «Fiat doblo», державний номер [NUMBER] склала в загальному розмірі 81\~586,50 грн /а.с.17, 18/. Вказане також підтверджується належним чином засвідченими копіями акту № 21210 від 26 жовтня 2020 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та акту № 30862 від 23 травня 2023 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) /а.с.19, 20/. 27 липня 2020 року та 26 жовтня 2020 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено страхові акти № 006.02002720-1 та № 006.02002720-2, відповідно до яких встановлено, що розмір страхового відшкодування страхувальнику ТОВ «Украгропротект», на підставі договору страхування наземного транспорту № 340/19-Т/Чк від 31 жовтня 2019 року транспортного засобу «Fiat doblo», державний номер [NUMBER] складає в загальному розмірі 81\~586,50 грн /а.с.15, 16/. Відповідно до належним чином засвідчених копій платіжних доручень № 38947820 від 28 липня 2020 року та № 57862223 від 27 жовтня 2020 року, ПрАТ «Ск «Арсенал Страхування» перераховано ТОВ «Сателіт Мотор», на підставі актів № 2512 від 21 липня 2020 року та № 3863 від 22 жовтня 2020 року, грошові кошти в загальному розмірі 81\~586,50 грн /а.с.21, 22/. З матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 18 липня 2020 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки та моделі «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON] , не була застрахована. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступних норм законодавства. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Згідно зі ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25 грудня 2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Отже, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації. Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 (справа №N 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування. Таким чином, оскільки позивачем виплачено страхувальнику завдану з вини відповідача шкоду, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майна шкода у вищевказаному розмірі, в порядку суброгації. Будь-яких доказів відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, відповідачем суду не надано. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved