Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

27.07.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2017 по 2020 рік з відповідачем [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини, відповідач не бажав брати участь у вихованні сина, працював у нічні зміни, залишав позивача одну з дитиною, не допомагав їй. На цій підставі сторони постійно сварились, відповідач на давав кошти на потреби дитини, ігнорував потреби позивачки. Після сварок відповідач переїхав до батьків, та попросив її з дитиною звільнити квартиру. З народження дитини, [PERSON] ніколи не цікавився життям дитини, через свою постійну зайнятість не брав участь у вихованні сина. Із самого малку та до дня звернення до суду, відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Усі питання щодо виховання вирішуються самостійно позивачкою без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Наразі позивачка зі своїми батьками та малолітнім сином через війну тимчасово проживають у Німеччині, у місті Інгольштадт. Просить суд: - позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , покласти судові витрати на відповідача. 07.08.2023 року суддя відкрив загальне провадження по справі та призначив підготовче судове засідання. 25.08.2023 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову. Вказав, що з нього стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина. Він добровільно надає кошти на утримання. Вказав, що сторони припинили подружні стосунки в 2019 році, [PERSON] переїхала проживати до свої батьків в с. Ганівка, Приазовського району, Запорізької області. Він не мав можливості бачитись із сином. У нього виникли неприязні відносини з [PERSON] , тому він не звертався за вирішенням питання про визнання порядку спілкування із сином. З долучених до справи документів він дізнався, що [PERSON] з сином проживала в місті Запоріжжі, оскільки син відвідував дитячий садок в м. Запоріжжі. Проте позивач приховує своє місце проживання, не дає свої контакти, щоб він поспілкувався із сином. Він утримує дитину матеріально, з об`єктивних причин не може брати у вихованні дитини, але не відмовляється від виконання батьківських обов`язків. 31.08.2023 року представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р. подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що виконання обов`язку утримувати дитину матеріально не свідчить про виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Відповідач знав, що [PERSON] з 2020 року проживала в м. Запоріжжя, вона пропонувала [PERSON] зустрітись, проте відповідач відмовився. [PERSON] було відомо, який дитячий садок відвідує його син. Позивач ніколи не чинила перешкод відповідачу у побаченні із сином. Після того, як позивач виїхала до Німеччини із дитиною, [PERSON] жодного разу не телефонував позивачу, щоб поспілкуватись із сином. 18.09.2023 року суд закрив підготовче провадження по справі, викликав в судове засідання свідків. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Тивоненко Д.Р. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив, просив суд відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що подружнє життя із позивачем не склалось, вони багато сварились, не вистачало коштів. Він виїжджав на кордон на заробітки, щоб утримувати позивачку. Коли народилась дитина, він був вимушений багато працювати на двох роботах. Вдома він допомагав [PERSON] по господарству, сидів із сином, щоб вона могла відпочити. Але через сварки вони почали жити окремо. Він намагався бачити сина, проте через неприязні стосунки із [PERSON] , у нього це не виходило. Вона сказала йому, що сина він більше не побачить. Вона просила його добровільно відмовитись від сина, але він заперечує. Останні півтора роки син знаходиться в Німеччині, він позбавлений можливості приїхати до дитини. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Рябчук А.О. просила суд ухвалити рішення в інтересах дитини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється він виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 165 СК України\~визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2017 року до розірвання його судом 19.06.2020 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи дитина проживає разом із матір`ю в Німеччині. Батько дитини [PERSON] сплачує аліменти на користь позивача на підставі рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 26.02.2020 року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. [PERSON] 07.10.2021 року пройшла психіатричний та наркологічний огляди, протипоказань не має. [PERSON] надав суду довідки про те, що на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за допомогою не звертався. Відповідно до відповіді від 20.07.2023 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» «За час спостереження в КНП «ЦМСД №9» на прийоми до лікаря- педіатра дільничного для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів та в разі хвороби з дитиною зверталася мати [PERSON] . В разі хвороби дитини рекомендації лікаря-педіатра дільничного мати виконує в повному обсязі. Батько [PERSON] на прийоми до лікаря-педіатра дільничного з дитиною не з`являвся, станом його здоров`я не цікавився». Відповідно до відповіді від 20.07.2023 року Закладу дошкільної освіти (Ясла-Садок) «Перлина» ЗМР на адвокатський запит було зазначено зокрема про те, що у дитячий садок приводила і забирала дитину виключно мати, на батьківських зборах та організаційних заходах приймала участь також виключно мати, батько дитини (відповідач) за період перебування дитини у вказаному дитячому садку ніколи не звертався, з вихователями не спілкувався, батьківські збори та інші організаційні заходи батько дитини не відвідував. Відповідач надав суду копії платіжних доручень про добровільне перерахування позивачу коштів на утримання дитини за 2020-2023 роки. Голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району затвердив висновок, відповідно якого вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , 2019 року народження, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу на батьків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома із сторонами по справі. Після того, як [PERSON] завагітніла, подружжя почало сваритись. Після народження дитини вони припинили подружні стосунки та почали жити окремо. [PERSON] декілька разів приїжджав побачити сина, коли [PERSON] тимчасово прожила у неї вдома. Після цього [PERSON] проживала в Осипенківському районі м. Запоріжжя, син [PERSON] там відвідував дитячий садок. [PERSON] було відомо, який дошкільний заклад відвідував його син, проте він не бажав зустрічатись із сином. Проаналізувавши доводи позивача та надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних причин. Суд встановив, що сторони після народження дитини припинили подружні стосунки, після чого дитина проживала разом із матір`ю окремо від батька. Між сторонами склались певні конфліктні відносини через сварки, про що зазначали як сторони у своїх поясненнях, так і допитаний свідок [PERSON] . Враховуючи малолітній вік дитини на момент припинення стосунків, [PERSON] міг зустрічатись з сином лише в присутності матері [PERSON] , з якою у нього склались конфліктні стосунки. Посилання позивача на письмову інформацію з дошкільного навчального закладу та лікарні про те, що батько дитини не з`являвся у дитячий садок та не приходив на прийом до лікаря педіатра, суд не приймає до уваги. Враховуючи, що дитина проживала разом із матір`ю, то і опікувалась дитиною [PERSON] , приводила сина в дитячий садок та до лікаря. Тому ці докази жодним чином не свідчать про свідомо ухилення [PERSON] від своїх батьківських обов`язків. На час розгляду справи позивач з сином проживають у Німеччині. Відповідач [PERSON] через заборону виїзду чоловікам за кордон не може зустрітись із сином. Єдиний спосіб спілкування [PERSON] із сином можливий за допомогою засобів телефонного зв`язку. Проте таке спілкування повністю залежить від волі [PERSON] , яка в судовому засіданні пояснила, що не бажає, щоб син спілкувався із батьком. Отже будь-яких вагомих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стороною позивача надано суду не було. В той же час, [PERSON] надав суду копії платіжних доручень, які свідчать про те, що він добровільно надає кошти на утримання сина. Суд враховує цю обставину як доказ на користь відповідача. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, який вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав. Висновок обґрунтований та належним чином мотивований. У суду немає підстав з ним не погодитись. Таким чином, поведінка відповідача, який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, добровільно надає кошти на утримання дитини, не свідчить про те, що він умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Свідомого нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками судом не встановлено. Таким чином, позивачем не доведено факт ухилення відповідача\~від виконання\~своїх обов`язків,\~тому суд,\~беручи до\~уваги висновок\~голови районної\~адміністрації Запорізької\~міської ради\~по Хортицькому\~району про\~недоцільність позбавлення\~батьківських прав\~ [PERSON] \~відносно малолітнього\~ [PERSON] , залишає без задоволення позов [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав .

Outcome: dismissed