Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просила: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 26 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1364; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073,60грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 серпня 2011 року між сторонами було укладено шлюб. В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Між подружжям постійно виникали сварки, що негативно впливало на їх психічний стан та спричиняло їм душевні страждання, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Починаючи з січня 2020 року сторони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Син, [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. У зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, одяг, тарифів за комунальні послуги, матеріальне становище позивача погіршилось. Відповідач є працездатною особою та інших осіб на утриманні немає, а відтак має об`єктивні можливості для виконання батьківського обов`язку та забезпечення малолітньої дитини. У зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У судове засідання позивачка не з`явились, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов або клопотань до суду не подав. Копію ухвали від 11.10.2023 року про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками було направлено відповідачу на адресу за місцем реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про отримання. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 26.08.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1364. Від шлюбу мають дитину, сина, [PERSON] , [INFO] . Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, спір щодо поділу майна відсутній, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності\~ до ст. 113 СК України суд залишає прізвище позивача « [PERSON] ». Стосовно призначення аліментів судом встановлено наступне. Батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1031. Згідно зі\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. У ст. 150\~СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту частини 1\~статті 183 СК України\~вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, частиною 5\~статті 183 СК України\~визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавством встановлено гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання дітей у разі звернення до суду з такими вимогами. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи частину 5\~статті 183 СК України, а саме те, що дитина проживає з матір`ю, остання має право звертатись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Згідно з\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи зазначене, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню, а саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягуються судом з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, згідно вимог\~ст.191 СК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат судом вирішується відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України.. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved