Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач, від імені якого діє представник адвокат Коцан Руслан Мар`янович, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на час його навчання. Позов мотивує тим, що шлюб, укладений між його батьками [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням суду. Він є студентом І курсу навчально - наукового інституту деревообробних та комп?ютерних технологій і дизайну денної форми навчання Національного лісотехнічного університету України IV рівня акредитації. Його мати та він не мають можливості самостійно оплачувати навчання та повністю матеріально забезпечувати його потреби у зв`язку з платним навчанням. Відповідач працює неофіційно, має стабільний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Враховуючи вказане, просить стягувати з відповідача аліменти на час його навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.09.2023 і до припинення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у відсутності позивача та його представника, проти винесення судом заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив причин своєї неявки. Відзив на позов не подав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №288. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 09.12.2019, [PERSON] , [INFO] , з 14.11.2019 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.11.2021 у справі №442/8380/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.10.2002 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобтицького МУЮ Львівської області, актовий запис №425. Як вбачається з довідки №047 від 08.09.2023, виданої Національним лісотехнічним університетом України, [PERSON] є студентом I навчально - наукового інституту деревообробних та комп?ютерних технологій і дизайну денної форми навчання Національного лісотехнічного університету України IV рівня акредитації (термін навчання з 04.09.2023 по 30.06.2027). Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц, касаційним судом роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено, що позивач навчається на першому курсі денного відділення Національного лісотехнічного університету України, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько повнолітнього сина, повинен матеріально йому допомагати. Відтак, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування статті 199 СК України. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину [PERSON] , який продовжує навчання, суд приймає до уваги обставини, зазначені у статті 182 СК України, зокрема, матеріальне становище позивача. Оскільки відповідачем не спростовано наведені в позові доводи, суд дійшов висновку про його матеріальну можливість оплачувати аліменти на сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved