Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» 31.01.2022 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення про стягнення заборгованості. В поданій до суду позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які отримані за адресою [ADDRESS] , за період з 01.04.2011 по 31.12.2021 в розмірі 55993,74 грн, інфляційні втрати та 3 % річних. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2022 в даній справі було відкрито провадження. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.05.2023 справу прийнято до провадження суду. Представник позивача звернувся в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачем [PERSON] 01.11.2023 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідач [PERSON] з 31.01.2020 була знята з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] . Вказувала, що зазначена квартира є неприватизованою, відповідачі не є її власниками. Вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в межах строків позовної давності за період з 01.02.2019 по 31.01.2020 в розмірі 8420,76 грн. солідарно з [PERSON] . Також вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності. Сторони просили суд проводити розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач КП Харківські теплові мережі» в період з 01.04.2011 по 31.12.2021 надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість вказаний період в розмірі 55993,74 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Встановлено, що відповідач [PERSON] є у встановленому законом порядку зареєструвала своє місце проживання в [ADDRESS] та є споживачем послуг позивача. Відповідач [PERSON] з 31.01.2020 знялася з зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] , була споживачем послуг позивача в період до 31.01.2020. Оскільки відповідачі покладені як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості є повністю обґрунтованими. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом 31.01.2022 та просить стягнути з відповідачів заборгованості за отримані послуги за період з 01.04.2011. Встановивши дані обставини, а також враховуючи наявність заяви сторони про застосування в справі строків позовної даності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строків позовної давності та з урахуванням періоду, коли кожен із відповідачів був споживачем послуг. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому суд приходить до висновку, що з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання, які отримані за адресою: [ADDRESS] за період з 13.03.2017 по 31.01.2020 в розмірі 23711,73 грн. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за період з 01.02.2020 по 31.12.2021 в розмірі 16558,50 грн., інфляційні втрати в сумі 2818,75 грн, 3 % річних в сумі 1123,40 грн, всього 20500 грн 65 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2481 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на загальну суму 2051,59 грн (73,77 %).

Outcome: partial