Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить 1/2 частини житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., з відповідними надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частина вказаного будинку належить її рідній тітці [PERSON] , померлій [INFO] . Після смерті тітки вона звернулась до нотаріальної контори, де мала намір подати заяву про прийняття спадщини та оформити належну 1/2 частину будинку в порядку спадкування. Однак у прийнятті заяви нотаріус їй відмовив, так як вона не входила до кола спадкоємців, визначених ЦК УРСР 1963 року на той час. Вказала, що у вказаному будинку вона з сім`єю мешкає з народження і до цього часу. Після смерті тітки вона користується і доглядає за будинком та прилеглою територією з земельною ділянкою в цілому. На протязі останніх майже 30-ти років, підтримує будинок в належному стані, ремонтує покрівлю в будинку, штукатуре, фарбує стіни, огорожу, щорічно засаджує город, збирає врожай, сплачує комунальні послуги і податки по утриманню будинку в цілому. Вважає, що в даному випадку має місце відкрите, добросовісне володіння чужим майном протягом майже 30-ти років. В зв`язку з чим просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А», загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., з відповідними надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку набувальної давності. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Представник позивача - адвокат Дегтярчук І.О. у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягає, просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку літ.«А-1», загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., з відповідними надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку набувальної давності. Представник відповідача територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області Степанова О.С. у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Лозівської міської ради Харківської області, справу вирішити на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Лозівської держнотконтори, Харківської області 19 грудня 1997 року, за реєстром №1-6085, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 39,5 кв.м., з відповідними надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» від 22.08.2023 року за №716, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року оформлений та зареєстрований: 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області 19 грудня 1997 року, за реєстром №l-6085; 1/6 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області 21 жовтня 1981 року, за реєстром №2906; 1/3 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Лозівським відділом комунального господарства 16 січня 1981 року. Таким чином 1/2 частина вище вказаного будинку належить [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Лозова 05.10.1994 року. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.11.2023 року за № 74654809, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Як зазначає позивач у позові, вказаний житловий будинок є родовим будинком її сім`ї, на підтвердження чого надала відповідні документи. У будинку вона з сім`єю мешкає з народження і до цього часу. Після смерті тітки вона користується і доглядає за будинком та прилеглою територією з земельною ділянкою в цілому. На протязі останніх майже 30-ти років, підтримує будинок в належному стані, ремонтує покрівлю в будинку, штукатуре, фарбує стіни, огорожу, щорічно засаджує город, збирає врожай, сплачує комунальні послуги і податки по утриманню будинку в цілому. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] майже 30 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє житловим будинком в цілому, утримує його, підтримує в належному стані та сплачує комунальні послуги, інші особи, які претендують на це майно відсутні. Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014 року дано роз`яснення, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи те, що вимоги позивача є виправданими, направлені на захист її майнових прав, беручи до уваги те, що позивач [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним житловим будинком в цілому майже 30 років, можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved