Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , та членом колгоспного двору була його дружина [PERSON] . Ще за життя [PERSON] склав на позивача заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу. Після смерті дружини, [PERSON] став володіти 1/1 частиною житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] та після його смерті позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Тому позивач вимушена звернутись до суду. Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника Теребовлянської міської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 16.08.2023 року №09-04/03/96 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, голова колгоспного двору [PERSON] , члени: дружина [PERSON] (а.с.10) \~ \~ \~ \~Згідно заповіту , посвідченого секретарем Підгайчицької сільської ради від 16.05.2007 року [PERSON] заповів житловий будинок за адресою: с.Зеленче та усе належне йому майно [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] .(а.с.13) \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] .(а.с.7) \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 16.08.2023 року №09-04/03/97 [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 274/02-14 від 16.08.2023 року [PERSON] біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 14). Також судом було оглянуто копії спадкових справ №\~52\~(заведену після\~смерті [PERSON] ),\~ та № [NUMBER] (заведену після смерті [PERSON] ), наданих державним нотаріальним архівом Тернопільської області на запит суду, зяких вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом післ смерті [PERSON] . Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що будинок за адресою: [ADDRESS] , який був колгоспним двором, належав його членам - [PERSON] та [PERSON] . Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивач, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідач визнав позов і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, то слід захистити права позивача та в судовому порядку визнати за ними право власності на житловий будинок.

Outcome: approved