Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, який надійшов на адресу суду 14.09.2023 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25.02.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис №\~50098, яким з неї стягнуто на користь відповідача заборгованість в розмірі 11973,00 грн. Про наявність факту заборгованості перед відповідачем вона дізналася у липні 2023 року, коли виявила блокування її карткових рахунків. Після цього вона завантажила додаток Дія та побачила постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївсьбкої області Баришнікова А.Д. про відкриття виконавчого провадження № 64637358 на підставі вищевказаного виконавчого напису. Вказала, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не повідомляло її, що до нього перейшло право вимоги, не надавало їй договору факторингу, відповідно до якого до нього перейшло право вимоги за кредитним договором. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та/або приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вона не отримувала. Із заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не погоджується. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки був виданий з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 року прийнято до розгляду дану справу, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження о 10 год. 00 хв. 12.10.2023 року з викликом учасників справи, з метою за слухання їх усних пояснень. Клопотання позивача\~ [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчий напис № 50098 від 25.09.2020 року та матеріали на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 50098 від 25.09.2020 року. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу,\~що відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~193\~ЦПК України\~у строк\~для подання\~відзиву він\~має право\~пред`явити зустрічний\~позов. Встановлено третім особом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень щодо позову, які слід надіслати на адресу суду, копія яких також повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Також у разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановлено третім особам десятиденний строк з дня його отримання, для подання письмових пояснень щодо відзиву. Однак, дану цивільну справу було неодноразово відкладено та викликано сторін та третіх осіб в судове засідання, з метою заслухання їх усних пояснень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак разом із позовною заявою подала клопотання (а.с. 19), в якому просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин, викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», в судове засідання 15.11.2023 року повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином (а.с. 37, 51). Третя особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове\~засідання 15.11.2023\~року не\~з`явився,\~про причини\~неявки не\~повідомила, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 41). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. в судове\~засідання 15.11.2023\~року повторно\~не з`явився,\~про причини\~неявки не\~повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином (а.с. 38, 50). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 50098, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , заборгованості за кредитним договором AG 1423549 від 02.08.2018 року, украденим з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінінсова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 06112018/DG від 06.11.2018 року, є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за період з 06\~листопада 2018 року по 11 березня 2020 року в розмірі 10973 грн. 00 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в розмірі 1000 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Загальна сума, що підлягає стягненню 11973,00 (а.с. 11). 25.02.2021 року приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Миколаївської області\~Баришніковим А.Д.\~,\~за заявою\~стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64637358 по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого напису (а.с. 9). За загальним правилом ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст.\~16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року\~та іншими актами законодавства України (ч.1\~ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису викладено у Порядку вчинення нотаріальних дій (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до положень п.п.1.1. п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з п.п.2.1. п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до п.п.1.2 п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного Суду від 17\~вересня 2020 року у справі № 759/6167/18. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17. Судом встановлено,\~що у\~матеріалах справи\~відсутні належні\~та допустимі\~докази,на підставі яких нотаріусом було вчинено виконавчий напис, зокрема оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитися у безспірному порядку. Також судом враховуються\~обставини викладені позивачем у позовній заяві про те, що останній не отримував жодних вимог від відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором, чи будь-яких інших претензій, докази отримання відповідної кореспонденції в матеріалах справи відсутні, як і докази того, відповідач був повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором. Крім цього, на підтвердження безспірності заборгованості, відсутні докази, які б свідчили про те, що нотаріусу були подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, в т.ч. розрахунок заборгованості, який би підтверджував наявність безспірної заборгованості боржника перед кредитором. Будь-яких доказів, які б спростували викладені позивачем підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ні відповідачем, ні третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, по справі суду\~не представлено. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 дійшла висновку, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача [PERSON] (позивач) у користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості за кредитним договором AG 1423549 від 02.08.2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінінсова компанія «Дінеро», який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, позивач [PERSON] довела належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та вважає, що позов слід задовольнити, а саме визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №\~50098, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість в сумі 11973,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору\~за подання позовної заяви\~в сумі 1073,60 грн. (квитанція № 0.0.3184579087.1 від 07.09.2023 року, а.с. 20). На підставі наведеного,\~відповідно до\~ст.ст. 15, 16,\~18\~ЦК України, ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат» року,

Outcome: approved