Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

19.11.2021 до Комінтернівського районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач просить визнати у порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб.м., синього кольору, універсал, державний номер [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки автомобіля в сумі 82600,00 грн. та судові витрати. Позивач зазначає, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 у справі №646/8720/18, було визнано право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб.м, синього кольору, універсал, державний номер [NUMBER] ; стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини затрат, понесених на поліпшення квартири за адресою: [ADDRESS] у сумі 127 062,86 грн у сумі 127062,86 грн.; в задоволенні первісного позову в іншій частині відмовлено та стягнено судові витрати; в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання автомобіля особистою приватною власністю відмовлено в повному обсязі. Постановою Харківського апеляційного суду від 29.07.2021 апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2020 року скасовано в частині вирішення спору про стягнення грошової компенсації 1/2 частини затрат, понесених на поліпшення квартири, та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації 1/2 частини затрат, понесених на поліпшення квартири за адресою: [ADDRESS] у сумі 127 062,86 грн. залишити без задоволення; в іншій частині рішення залишено без змін. Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 2014 по 2018 роки, 01 квітня 2016 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу № ТСЦ6341/1/1971 придбали автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб. м, синього кольору, універсал, державний номер [NUMBER] . Позивач вказує, що позбавлена можливості користування даним автомобілем з 20.11.2018, оскільки відповідач тривалий час переховує від неї вищевказаний автомобіль, позбавляючи тим самим її права користування автомобілем, частина якого належить їй. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду міста Харкова Онупко М.Ю. від 30.12.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, з подальшим його продовженням. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 21.11.2022 прийнято до провадження вказану цивільну справу, визначено розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляду справи здійснювати за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити та розглянути справу в заочному порядку. Повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , шляхом направлення судових повісток, смс-повісток на телефон зазначений в позовній заяві, а також розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явилися, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили. Клопотання про відкладення справи та відзив на позов до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2019, у справі № 641/5461/18, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов [PERSON] задоволено, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 вересня 2014 Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 593 розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року, у справі № 646/6732/20, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання автомобіля особистою власністю, 19.09.2014 сторони у справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 593. 01.04.2016, тобто під час перебування сторін у шлюбі, за договором купівліпродажу транспортного засобу № ТСЦ6341/1/1971 [PERSON] придбала автомобіль марки Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб. м., синього кольору, універсал, реєстраційний номер [NUMBER] . Позов [PERSON] задоволено частково - визнано право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб.м, синього кольору, універсал, державний номер [NUMBER] . Постановою Харківського апеляційного суду від 29.07.2021 року рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року в частині визнання права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 05.07.2023 року касаційне провадження у справі № 646/8720/18 за касаційною скаргою [PERSON] на постанову Харківського апеляційного суду від 29.07.2021 року закрито. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Отже, з огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені рішенням суду від 01 грудня 2020 року у справі № 646/8720/18. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.04.2016 автомобіль Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] зареєстрований за відповідачем [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що позбавлена можливості користування даним автомобілем з 20.11.2018, оскільки відповідач тривалий час переховує від неї вищевказаний автомобіль, позбавляючи тим самим її права користування автомобілем, частина якого належить їй. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 21.11.2018 року Основ`янським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відкрите кримінальне провадження № 12018220060002700 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за заявою [PERSON] про те, що 20.11.2018 року до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області надійшла ухвала Червонозаводського суду м. Харкова про внесення відомостей до ЄРДР за заявою [PERSON] , про те, що 02.11.2018 невстановлена особа, незаконно заволоділа належним їй транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з.\~\~ [NUMBER] . Листом начальника Харківського ВП ГУНП в Харківської області за вих. № 12962/119-90/01/20-2018 від 13.12.2018 повідомлено [PERSON] про те, що в ході проведення перевірки було встановлено, що відносини які склалися між нею та її чоловіком стосовно майна носять цивільно-правовий характер та вирішуються у судовому порядку та не відносяться до компетенції ОВС в зв`язку з чим необхідно звернутися до суду. Постановою слідчого СВ Основ`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Майстренко А.О. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018220060002700 від 21 листопада 2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Вищевказаною постановою встановлено, що допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що в середині вересня 2018 року йому знадобився автомобіль для особистих цілей, він неодноразово телефонував [PERSON] , щоб повідомити її про це, але вона не відповідала на його дзвінки. Після чого він взяв свій екземпляр ключів від автомобіля, який знаходився у нього, взяв автомобіль, відчинив його наявними у нього ключами, та поїхав на ньому в район Рогані у м. Харкові. Близько через годину, як він взяв автомобіль, йому зателефонували співробітники поліції, та почали дізнаватися про автомобіль, яким він повідомив, що вказаний автомобіль знаходиться у нього та надав письмове пояснення. Враховуючи вище викладене не виникає сумнівів у тому, що транспортний засобіб Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] перебуває у користуванні відповідача. У висновку експертного дослідження № ЕД-19/121-21/19825-АВ від 08 вересня 2021 року, проведеного судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Лукяновою В.О., встановлена середня ринкова вартість автомобіля «Сhеvrolet Lacetti», 2005 року випуску, легковий універсал, об`єм двигуна 1799 см3, синього кольору, універсал, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, станом на 08.09.2021, становить 165200,00 грн. За правилами ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Тлумачення положень ст.\~71\~СК України дає підстави для висновку про те, що ч. 4 та 5 цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майна за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація може бути надана лише за його згодою. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачений\~ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. У пунктах 1-3 частини першої статті 365\~ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майна може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Аналогічної позиції дотримано в постанові Верховного Суду від 24.03.2021р. по справі № 501/2211/18. Вказані висновки є сталою судовою практикою і відображені в інших постановах Верховного Суду: від 03.02.2020 у справі № 235/5146/16-ц; від 03.06.2020 у справі № 487/6195/16-ц; від 30.09.2020 у справі № 552/1514/19. З урахуванням того, що автомобіль перебуває у користуванні [PERSON] , доцільним є припинення частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності зі стягненням компенсації. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд зазначає, що відповідач відзив на позов не подав, будь-яких доказів на спростування вимог позивача не надав. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх вимог, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1816,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1816,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved