Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі свого представника звернулася до суду з позовом до Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ №189-ОС від 20.06.2023 про звільнення [PERSON] , начальника відділу роботи з персоналом, з 20.06.2023 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ №106 від 08.06.2023 «Про виконання трудових обов`язків працівників Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів» в частині п. 1.3, яким вказано приступити до роботи 12.06.2023 відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку [PERSON] та п. 2 наказу, яким передбачено визнати таким, що втратив чинність наказ № 58-в від 30.06.2022 (в подальшому уточнила, що мала на увазі наказ №39-в від 31.05.2022) «Про надання відпусток без збереження заробітної плати»; визнати незаконним та скасувати наказ №174-ОС від 14.06.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] »; поновити [PERSON] на посаді начальника відділу роботи з персоналом Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що вона працювала в Харківській регіональній державній лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на посаді начальника відділу роботи з персоналом з 27.08.2012. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, який продовжено до 19 серпня 2022 року. Через постійну військову агресію, окупацію значних територій Харківщини вона звернулася до в.о. директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Асланової А. І. із заявою від 08.06.2022 про надання відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами на період встановлення воєнного стану, для переміщення своєї сім`ї на безпечну територію до закінчення військової агресії. Відповідно до наказу «Про надання відпусток без збереження заробітної плати» №58-в від 30.06.2022 їй надано відпустку без збереження заробітної плати до закінчення воєнного стану. 21.06.2023 їй стало відомо про те, що її було звільнено відповідно до наказу №189-ОС від 20.06.2023. Вона попередньо не отримувала жодних попереджень, наказів, повідомлень чи інших розпоряджень. Про зміст наказів та повідомлень, які отримані нею засобами електронного зв`язку, в подальшому стали відомі їй уже після звільнення, тобто 21.06.2023. Відповідно до наказу №106 від 08.06.2023 «Про виконання трудових обов`язків працівників Харківської регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби» [PERSON] наказано приступити до роботи 12.06.2023 відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку працівникам Харківської регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби. Визнано таким, що втратив чинність наказ, зокрема Наказ №58-в від 30.02.2022, відділу роботи з персоналом довести зазначений наказ до відома працівникам. Відповідно до повідомлення №399 від 12.06.2023 позивачці необхідно було надати пояснення щодо причин відсутності її на робочому місці 12.06.2023 у робочий час з 08:00 години до 16:45 години. Крім того, згідно з повідомленням б/н їй необхідно було надати пояснення про причини відсутності її на робочому місці 15.06.2023, 16.06.2023 та 19.06.2023 у робочий час з 8:00 години до 16:45 години. В повідомленні було зазначено про те, що термін перебування у відпустці за кордоном згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136-ІХ від 15.03.2022 у неї закінчився, а згідно з частиною 3 цієї статті відпустка надається за рішенням керівника. 14.06.2023 відповідно до Наказу Харківської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №174-ОС від 14.06.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 12.06.2023, 13.06.2023, 14.06.2023). Позивач зазначає, що відповідачем грубо порушено норми діючого законодавства щодо притягнення до відповідальності позивача за порушення трудової дисципліни, оскільки попередньо керівництвом погоджено відпустку позивачу без збереження заробітної плати до закінчення воєнного стану, не повідомлено належним чином про складання службових записок, повідомлень, наказів, які були підставою для звільнення. Відповідач застосував норми для звільнення, які не набули законної сили на момент погодження керівництвом відпустки. Відповідно до наказу №189-ОС від 20.06.2023 Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів позивачку [PERSON] звільнено з роботи 20 червня 2023 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням без поважних причин обов`язків, відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку згідно з Колективним договором Харківської регіональної державної лабораторії Держспоживслужби №66 від 08.08.2019. Позивач зазначає, що за один і той же проступок її двічі притягнуто до відповідальності у вигляді догани (наказ №174-ОС від 14.09.2023) та звільнення з роботи (наказ №189-ОС від 20.06.2023). Відповідачем надано відпустку [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки позивачка звернулася до відповідача 08.06.2022 та відпустка погоджена до закінчення воєнного стану, до набрання законної сили ч. 4 ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19.07.2022), якою запроваджено новий вид відпустки без збереження заробітної плати, терміном не більше 90 календарних днів, що надається працівнику, який виїхав за межі території України або набув статусу внутрішньо переміщеної особи у період дії воєнного стану. У відповідності до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про відпустки». Отже, надана відпустка не належить до відпусток без збереження заробітної плати, які надаються працівникові відповідно до статей 25, 26 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР, а надано відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Крім того, відповідно до п. 10 Положення, Лабораторію очолює директор, який має двох заступників, які призначаються та звільняються з посади директором Лабораторії. Заступники директора, завідувачі відділів, головний бухгалтер призначаються і звільняються з посад директором за погодженням з начальником Головного управління. Відомості про погодження звільнення [PERSON] з начальником Головного управління Держпродспоживслужби України в Харківській області відповідачем не надані. Попередньо до [PERSON] не було застосовано дисциплінарного стягнення, позивачем не було отримано наказ про скасування затверджених попередньо відпусток та розпорядження про необхідність приступати з 12.06.2023 до роботи, не було відомо про застосування догани та підстави її застосування, тому відсутня систематичність у порушенні трудової дисципліни, адже відповідач самовільно без повідомлення працівника застосував дисциплінарне стягнення без повідомлення останнього. Позивач зазначає, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен містити нормативне посилання на назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. 14.09.2023 від Харківської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що наказом Харківської регіональної державної лабораторії від 06.05.2022 №32-в, [PERSON] - завідувачу відділу кадрової роботи та діловодства надано основну щорічну відпустку терміном 24 календарних дні з 16.05.2022 по 08.06.2022. Відповідно до наказу Харківської регіональної державної лабораторії з 31.05.2022 №39-в [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати від 09.06.2022. Відпустка була надана на підставі заяви [PERSON] від 08.06.2022 в той час як сам наказ датований 31.05.2022 (тобто раніше ніж була подана заява), тобто наказ №39-в не мав законної підстави. Крім того, в заяві [PERSON] зазначено наступне: «прошу Вас надати мені відпустку без збереження заробітної плати з 09.06.2022 за сімейними обставинами на період встановлення воєнного стану». Проте, вказане формулювання не надає право на відпустку, оскільки відпустки за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може даватися без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. Вказане підтверджується роз`ясненням Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 09.09.2023 № ПНС/3.110352-23. Наказом Харківської регіональної державної лабораторії від 08.06.2023 №106 було наказано приступити до роботи 12.06.2023 відповідно до Правил внутрішнього розпорядку працівникам Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів серед яких і [PERSON] Національне агентство України з питань державної служби (НАДС) на сторінці у Fасеbоок надало роз`яснення щодо можливості і правильності оформлення та надсилання кадрових документів (заяв про надання відпусток, переведення, звільнення тощо) в електронному вигляді або різними засобами телекомунікаційного зв`язку. Такі заяви можуть бути надані в письмовій формі будь-якими засобами телекомунікаційного зв`язку (електронна пошта, WhatsApp, Telegram тощо) без накладання згаданих підписів. Копію наказу №106 від 08.06.2023 було направлено месенджером Viber на номер телефону [PERSON] [NUMBER] . [PERSON] 12.06.2023 на робочому місці не з`явилася. Позивачу в месенджері Viber було направлено лист-повідомлення №399 від 12.06.2023, в якому відповідач просив повідомити про причини відсутності [PERSON] на робочому місці 12.06.2023 з 8:00 до 16:45. Відповіді від позивача не надійшло. В подальшому [PERSON] не з`явилася на роботі 13.06.2023, 14.06.2023, причин неявки не повідомила. Тому було складено лист-повідомлення №439 від 14.06.2023 щодо повідомлення [PERSON] про причини відсутності на робочому місті 13.06.2023, 14.06.2023 з 8:00 до 16:45, яке було направлено месенджером Viber на номер телефону позивача. Однак від позивачки відповіді не надходили. 13.06.2023 було складено акти про відсутність останньої на робочому місці та акти про відмову надання пояснень про причини відсутності на робочому місці. 14.06.2023 на адресу в.о. директора Харківської регіональної державної лабораторії надійшла службова записка щодо відсутності [PERSON] на робочому місці: 12.06.2023, 13.06.2023 та 14.06.2023. Цього ж дня на адресу Профспілкового комітету надійшов лист №442 від 14.06.2023 щодо погодження притягнення до дисціплінарної відповідальності [PERSON] . Розглянувши вказаний лист, Профспілковий комітет Первинної профспілкової організації Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, погодив притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, зокрема, [PERSON] . Наказом №174-ОС [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 12.06.2023, 13.06.2023, 14.06.2023). Вказаний наказ було направлено [PERSON] у месенджері Viber на її номер телефона. Листом-повідомленням від 19.06.2023 №452 Харківська регіональна державна лабораторія просила [PERSON] повідомити про причини відсутності на робочому місці 15.06.2023, 16.06.2023 та 19.06.2023 року в робочий час з 08-00 до 16-45, який був направлений [PERSON] у месенджері Viber. Проте [PERSON] на робочому місці так і не з`явилася, про причини відсутності не повідомила. За 15.06.2023, 16.06.2023, 19.06.2023 було складено акти про відсутність працівника на робочому місці та відмову надати письмові пояснення про причини відсутності на робочому місці. 20.06.2023 листом №456/1 в.о. директора Харківської регіональної державної лабораторії звернулася до Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо погодження звільнення [PERSON] . Протоколом Профспілкового комітету від 20.06.2023 №11/23 вказане звільнення було погоджено та наказом відповідача №189-ОС від 20.06.2023 [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу роботи з персоналом з 20.06.2023 на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням без поважних причин обов`язків відповідно до Правил внутрішнього розпорядку згідно Колективного договору Харківської регіональної державної лабораторії №66 від 08.08.2019, який був направлений у месенджер Viber на номер позивача. Направлення наказів та повідомлень підтверджується скріншотами, фотокопії яких надано відповідачем як докази. Крім того, [PERSON] на момент звільнення займала посаду начальника відділу роботи з персоналом та її звільнення не потребувало погодження з начальником Головного управління. Отже, оскаржуваний наказ було винесено відповідно до положень чинного законодавства. Крім того, відповідач посилався на те, що згідно з наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 214 від 31.03.2023 «Про визначення підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби, критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період» відповідач визнаний критично важливою установою для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відповідно до п. 2 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури. 28.09.2023 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає таке. Відповідно до наказу № 32-в від 06.05.2022 Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів [PERSON] - завідувачу відділу кадрової роботи та діловодства надано основну щорічну відпустку терміном 24 календарні дні з 16.05.2022 по 08.06.2022. Відповідно до наказу №39-в відпустка надана з 09.06.2022, підставу вказано - заява [PERSON] , оскільки вона перебувала в основній щорічній відпустці з 16.05.2022 по 08.06.2022, то відпустку без збереження заробітної плати надано саме з 09.06.2022, навіть при можливій помилково вказаній даті такої заяви, [PERSON] попередньо повідомила про бажання отримання відпустки без збереження заробітної плати на період воєнного стану в Україні, яка була задоволено у відповідному наказі. Отже такий наказ в цілому не може не мати законної підстави, як зазначає відповідач. Пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що працівник може бути звільнений з роботи у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. Таким чином, факт військової агресії зумовив звернутися позивача до керівництва Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів для надання відпустки на період воєнного стану в Україні, що цілком законодавчо було обґрунтовано на момент звернення та винесено відповідний наказ. Документи, які сталі підставою для звільнення позивача, та сам наказ були надані [PERSON] на ознайомлення 21.06.2023. Як доказ інформування позивача про надіслання таких наказів та повідомлень до 21.06.2023 відповідачем надається фото частин наказів та інші документи без можливості ідентифікувати кому та коли були надіслані такі документи, оскільки на одному листі міститься скріншот/фото та номер телефону без повідомлень, на інших - частини документів без сторін, також без доказу отримання іншою невідомою стороною, фото з доказом відправлення (без доставлення отримувачу), на таких фото немає жодного зворотного зв`язку від іншої невідомої сторони - отримувача. Фотографія монітора комп`ютера, роздруківка електронного листування, або скріншоти/фото без ідентифікації месенджеру не можуть бути електронним доказом, але ця інформація може бути враховуватися судами лише за умови, якщо учасник справи не поставить під сумнів надане фото і не попросить надати оригінал. Оскільки позивачем наголошується, про те, що всі вище вказані документи були отримані [PERSON] лише 21.06.2023, відповідачем не обґрунтовано та не доведено факт отримання повідомлень, наказів, інших розпоряджень від Відповідача на месенджер Viber чи іншим способом, отже звільнення є протиправним, тому позивач ставить під сумнів надані фото, оскільки таких повідомлень не отримувала, зазначені докази є неналежними та недопустимими. 19.06.2023 року складено Акт про відмову [PERSON] надавати письмове пояснення про причини відсутності на робочому місці, у присутності комісії з трьох фахівців, однак жодних пояснень щодо відсутності на роботі, які стали причиною звільнення у [PERSON] не відбирались. [PERSON] надано відпустку у відповідності до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідач погодив відпустку до закінчення воєнного стану до набрання законної сили ч. 4 ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19.07.2022), якою запроваджено новий вид відпустки без збереження заробітної плати, терміном не більше 90 календарних днів, що надається працівнику, який виїхав за межі території України або набув статусу внутрішньо переміщеної особи у період дії воєнного стану. У відповідності до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про відпустки». Отже, надана відпустка не належить до відпусток без збереження заробітної плати, які надаються працівникові відповідно до статей 25, 26 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР, а надана відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, підставою для звільнення з роботи [PERSON] є оголошена догана. Таким чином, за один і той же проступок її двічі притягнуто до відповідальності - у вигляді догани та звільнення з роботи, що є недопустимим та протиправним. Адже, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише один з таких заходів стягнення: або догана, або звільнення. Відповідач у відзиві зазначив, що відповідно до наказу № 214 від 31.03.2023 відповідача визначено критично важливою установою для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, однак повідомлення про негайне залучення до виконання робіт з 31.03.2023 до цього часу позивачем не отримано, тому посилання на можливість відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток за цих підстав не може бути розглянуто. Звільнення з посади заступника відділу кадрової роботи та діловодства потребує погодження з начальником управління, а згідно із службовою запискою від 08.06.2023 [PERSON] не була переведена та не є начальником відділу роботи з персоналом. Таким чином, позивачем правомірно зазначено про необхідність погодження звільнення [PERSON] з начальником Головного управління Держспоживслужби. Щодо наданих відповідачем скріншотів повідомлень з телефону не мають характерних особливостей та доказів саме вказаного месенджеру, номерів, сторін спілкування та обміну документами, тому такі докази не є належними на не заслуговують на увагу. Представник відповідача 05.10.2023 направив до суду заперечення, в якому зазначає про те, що всі документи були вчасно направлені позивачці на її номер телефону [NUMBER] у месенджері Viber у строки, встановлені чинним законодавством, наявні помітки про прочитання [PERSON] повідомлень. Той самий номер позивачка зазначає у позовній заяві як свій засіб зв`язку. На момент звільнення [PERSON] діяло Положення про Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затверджене наказом Держспоживслужби від 24.04.2023 року № 286 (копія наявна в матеріалах справи). Пунктом 11 Положення, зазначено, що директор Лабораторії має двох заступників, які призначаються та звільняються з посади директором Лабораторії, один з яких повинен мати повну вишу освіту у галузі ветеринарії, стаж роботи на посадах у сфері ветеринарної медицини не менше двох років, досвід роботи на керівних посадах не менше одного року. Заступники директора, головний бухгалтер призначаються на посади і звільняються з посад директором Лабораторії за погодженням з начальником Головного управління. [PERSON] на момент звільнення займала посаду - начальника відділу роботи з персоналом. Тож, враховуючи вищевикладене звільнення [PERSON] з посади начальника відділу роботи з персоналом Харківської регіональної державної лабораторії не потребувало погодження з начальником Головного управління. Представник відповідача просить враховати той факт, що [PERSON] була звільнена наказом Харківської регіональної державної лабораторії від 20.06.2023 № 189-ОС, на момент її звільнення діяло Положення № 286. Ухвалою судді від 24.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Представником позивача подано клопотання про витребування у відповідача копії наказу №58-в від 30.06.2022, від якого у судовому засіданні відмовилася. Представником відповідача заявлено клопотання про допит свідка [PERSON] , яке судом було задоволено. 12.09.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів, яке було задоволено. 07.11.2023 представником позивача направлено до суду клопотання про уточнення позовних вимог, в п. 2 яких уточнено про визнання незаконним та скасування наказу №106 від 08.06.2023 в частині п.1.3 та п. 2, яким передбачено: визнати такими, що втратив чинність наказ №39-в від 31.05.2022 «Про надання відпусток без збереження заробітної плати». У судовому засіданні представник позивача зазначила, що помилкового провила скасувати втрату чинності іншим наказом. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовні заяві, відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог повністю, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві та запереченнях. Суд, вислухавши доводи сторін, показання свідка, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює завідувачем відділу кадрів у Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів. На 08.06.2023 виконувала обов`язки начальника відділу кадрів. Свідок зі свого власного телефона направляла [PERSON] на її телефонний номер [NUMBER] через Viber наказ від 08.06.2023 №106, повідомлення про надання пояснень щодо відсутності на робочому місці, наказ від 14.06.2023 №174-ОС, наказ від 20.06.2023 №189-ОС про звільнення [PERSON] . Номер телефону [PERSON] був відомий свідку, оскільки позивач особисто повідомила їй свій номер. Повідомлення [PERSON] переглядала, про що свідчили дві галочки на повідомленнях у Viber. [PERSON] не відповідала на повідомлення, не повідомляла причини неявки на роботу. Коли саме [PERSON] переглянула повідомлення, надіслані їй у Viber з телефону свідка, [PERSON] не знає. Згоду від [PERSON] на правлення повідомлень та наказів через Viber свідок не отримувала. З 2022 року в лабораторії діє наказ про повідомлення працівників через месенджер. [PERSON] не підтвердила отримання повідомлень в месенджері. Також свідок повідомила, що її призначення на посаду завідувача відділу кадрів не погоджувалося з Управлінням. Свідок пояснила, що начальник кадрів потрібен був керівництву на роботі, тому [PERSON] було включено до наказу №106, яким наказано приступити до роботи з 12.06.2023. Свідок пояснила, що їй не було відомо, що [PERSON] перебуває за кордоном. Свідок на питання представника позивача повідомила, що їй невідомо як [PERSON] виконувала свої обов`язки раніше. 08.06.2022 [PERSON] було направлено заяву на ім`я в.о. директора ХРДП Держпродспоживслужби Асланової А. І. з проханням надати відпустку без збереження заробітної плати з 09.06.2022 за сімейними обставинами на період дії воєнного стану (а.с.16,79). Згідно з наказом від 08.06.2023 № 106 працівникам Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів, зокрема [PERSON] , наказано приступити до роботи 12.06.2023 відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку. Визнати такими, що втратили чинність накази № 39-в від 31.05.2022, № 44-в від 31.05.2023, № 58-в від 30.06.2022, № 74-в від 02.08.2022, № 79-в від 22.08.2022, № 66-в від 12.05.2023 «Про надання відпусток без збереження заробітної плати» (а.с.17,86-87). Наказом від 14.06.2023 № 174-ОС [PERSON] , начальнику відділу роботи з персоналом, оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 12.06.2023, 13.06.2023 та 14.06.2023) (зворот а.с.17). [PERSON] в.о. директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів запропонував надати пояснення про причини відсутності на робочому місці 12.06.2023 у робочий час з 08:00 до 16:45, про що складено повідомлення №399 від 12.06.2023 (а.с.18,93). В.о. директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів підписано повідомлення, адресоване [PERSON] , в якому просить надати пояснення про причини відсутності на робочому місці 15.06.2023, 16.06.2023, 19.06.2023 з 8:00 до 16:45, повідомили, що термін перебування у відпустці за кордоном закінчився (зворот а.с.18). Наказом від 20.06.2023 № 189-ОС звільнено [PERSON] , начальника відділу роботи з персоналом, з роботи 20.06.2023 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невиконанням без поважних причин обов`язків відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Харківської регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби №66 від 08.08.2019 (а.с.19,20). Наказом Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів №286 від 24.04.2023 затверджено Положення про Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів (а.с.20-23). В абзаці четвертому п. 11 (а не п. 10, як зазначає позивач у позові) зазначено, що «заступники директора, головний бухгалтер призначаються на посади та звільняються з посад директором лабораторії за погодженням з начальником Головного управління. Представник позивача, стверджуючи про незаконність звільнення [PERSON] , зазначає, що Положенням про Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів передбачено погодження звільнення завідувачів відділів, до яких відноситься і [PERSON] , з начальником Головного управління, що спростовується дослідженим у судовому засіданні Положенням (п. 11), в редакції, що діяла на момент звільнення позивачки. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що дійсно у попередній редакції зазначеного положення таке погодження для звільнення завідувачів відділів потребувалося, на підтвердження чого надала Положення про Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів, затверджену наказом Держпродспоживслужби від 21.03.2023 №18 (а.с. 160-168). Отже, суд дійшов висновку, що на день звільнення [PERSON] погодження її звільнення з начальником Головного управління не вимагалося. З листа Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів № 592 від 15.08.2023 вбачається, що архів та поточна документація, з якою працювало попереднє керівництво (до 10.05.2023), не були передані актом приймання-передавання, фактично на даний час знайдена частина документів. Керівництво звернулося із заявою про порушення кримінальної справи по факту знищення документів Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів (а.с. 48). Відповідно до наказу №39-в від 31.05.2022 №39-в [PERSON] , завідувачу відділу кадрової роботи та діловодства відпустку без збереження заробітної плати від 09.06.2022 на період воєнного стану в Україні (п. 6). Підстава: заява [PERSON] , Указ Президента України від 24.02.2022 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указ Президента України від 17.05.2022 ст. 341/2022 «Про продовження воєнного стану в Україні» (а.с.49-50, 75-78). Згідно з наказом №58-в від 01.07.2022 працівникам Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів надано відпустки без збереження заробітної плати з 01.07.2022 на період воєнного стану в Україні. [PERSON] серед таких працівників відсутня (а.с.80-81). Відповідно до службової записки в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] на ім`я директора [PERSON] від 08.06.2023 враховуючи, що дати видання наказів про відпустки без збереження заробітної плати 90 календарних днів минули відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону №2136-ІХ наявні підстави для вирішення питання щодо зобов`язання працівників, зокрема [PERSON] , приступити до роботи та виконання трудових обов`язків (а.с.82-24). Згідно із службовою запискою від 08.06.2023 за результатами аналізу наказів з кадрової діяльності встановлено невідповідність дат між наказом №39-в від 31.05.2022 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати» та заявою [PERSON] - начальника відділу роботи з персоналом. Заява [PERSON] від 08.06.2022 датується пізніше дати видачі наказу (31.05.2022), тому вважає, що наказ № 39-в від 31.05.2022 щодо [PERSON] не є чинним (а.с.85). На підтвердження направлення наказу № 106 від 08.06.2023 [PERSON] суду надано протокол від 08.06.2023 11 год 10 хв, відповідно до якого [PERSON] був надісланий наказ №106 від 08.06.2023 через Viber на номер тел. [NUMBER] об 11:00 08.06.2023 (а.с.88). Відповідачем надано скріншоти з телефона, з яких вбачається, що на тел. [NUMBER] , яким користується позивач, направлялися копія наказу №106 від 08.06.2023, 12.06.2023 повідомлення (а.с.89-91). Судом у судовому засіданні було оглянуто телефон, з якого безпосередньо направлялися наказ, а тому такі скріншоти є допустимими доказами та приймаються судом. Протоколом засідання Профспілкового кабінету Первинної профспілкової організації Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів від 09.06.2023 обрано голову, секретаря та членів профспілкового комітету (а.с.92). Згідно з протоколом від 12.06.2023 16 год 50 хв [PERSON] , начальнику відділу роботи з персоналом, було надіслано повідомлення № 399 від 12.06.2023 «Про надання пояснень про причину відсутності на робочому місці 12.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45» через Viber на номер тет. [NUMBER] о 16:44 12.06.2023 (а.с. 94). На підтвердження відправлення повідомлення надано скріншот з телефона, переписка з якого була безпосередньо оглянута у судовому засіданні на телефоні (а.с.95). 12.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON], в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] , склала акт про відсутність на робочому місці начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] 12.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45 (а.с. 96). Також 12.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON], в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] , було запропоновано [PERSON] надати письмові пояснення причини відсутності на робочому місці 12.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45. Письмові пояснення не були надані (а.с. 97). Повідомленням №439 від 14.06.2023 [PERSON] просили надати пояснення про причини відсутності на робочому місці 13.06.2023 та 14.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45, повідомили, що термін перебування у відпустці за кордоном згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у позивача закінчився, за ч. 3 цієї статті відпустка надається за рішенням керівника (а.с. 98). Згідно з протоколом від 14.06.2023 16 год 55 хв [PERSON] , начальнику відділу роботи з персоналом, було надіслано повідомлення № 439 від 14.06.2023 «Про надання пояснень про причину відсутності на робочому місці 13.06.2023 та 14.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45» через Viber на номер тел. [NUMBER] о 16:50 14.06.2023 (а.с. 99). На підтвердження відправлення надано скріншот з телефона, який був безпосередньо оглянутий у судовому засіданні (а.с. 100). 13.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] , в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] , склала акт про відсутність на робочому місці начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] 13.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45 (а.с. 101). 14.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON], в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] , склала акт про відсутність на робочому місці начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] 14.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45 (а.с. 102). Також 14.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON], в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] , було запропоновано [PERSON] надати письмові пояснення причини відсутності на робочому місці 13.06.2023 та 14.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45. Письмові пояснення не були надані (а.с. 103). Службовою запискою від 14.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом до відома в. о. директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів доведено, що [PERSON] не з`явилася на роботі 12.06.2023 згідно з наказом №106 від 08.06.2023. Їй були надіслані повідомлення №399 від 12.06.2023 «Про надання пояснень про причину відсутності на робочому місці 12.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45» через Viber на номер т. [NUMBER] в 16:44 12.06.2023 та повідомлення №439 від 14.06.2023 «Про надання пояснень про причину відсутності на робочому місці 13.06.2023 та 14.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45» через Viber на номер т. [NUMBER] в 16:50 14.06.2023. Письмових пояснень [PERSON] не надала. Цим [PERSON] порушила трудову дисципліну та Правила внутрішнього трудового розпорядку, вважала за доцільне притягнути до дисциплінарної відповідальності останню (а.с. 104). Згідно з витягом засідання профспілкового комітету від 14.06.2023 №7/23 ухвалили погодити та притягнути до дисциплінарної відповідальності працівників лабораторії, серед яких зазначена [PERSON] (а.с. 105). Наказом від 14.06.2023 №174-ОС [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 12.06.2023, 13.06.2023 та 14.06.2023) (а.с. 106). Згідно з протоколом від 15.06.2023 10 год 55 хв [PERSON] , начальнику відділу роботи з персоналом, був надісланий наказ № 174-ОС від 14.06.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » через Viber на номер тет. [NUMBER] о 10:49 15.06.2023 (а.с. 107). На підтвердження відправлення надано скріншот з телефона, який був безпосередньо оглянутий у судовому засіданні (а.с.108). Повідомленням №452 від 19.06.2023 [PERSON] просили надати пояснення про причини відсутності на робочому місці 15.06.2023, 16.06.2023 та 19.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45, повідомили, що термін перебування у відпустці за кордоном згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у позивача закінчився, за ч. 3 цієї статті відпустка надається за рішенням керівника (а.с. 109). Згідно з протоколом від 19.06.2023 16 год 40 хв [PERSON] , начальнику відділу роботи з персоналом, було надіслано повідомлення «Про надання пояснень про причину відсутності на робочому місці 15.06.2023, 16.06.2023, 19.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45» через Viber на номер тел. [NUMBER] о 16:35 19.06.2023 (а.с. 110). На підтвердження відправлення надано скріншот з телефона, який був безпосередньо оглянутий у судовому засіданні (а.с.111). 15.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] , в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] , склала акт про відсутність на робочому місці начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] 15.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45 (а.с. 112). 16.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] , в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] , склала акт про відсутність на робочому місці начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] 16.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45 (а.с. 113). 19.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] , в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] , склала акт про відсутність на робочому місці начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] 19.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45 (а.с. 114). Також 19.06.2023 в.о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] , в присутності провідного юрисконсульта відділу договірної та претензійної роботи [PERSON] , провідного фахівця відділу роботи з персоналом [PERSON] було запропоновано [PERSON] надати письмові пояснення причини відсутності на робочому місці 15.06.2023, 16.06.2023 та 19.06.2023 у робочий час з 8:00 до 16:45. Письмові пояснення не були надані, про що складено акт (а.с. 115). Профспілковий комітет Первинної профспілкової організації Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів 20.06.2023 погодив звільнення працівника лабораторії [PERSON] , начальника відділу роботи з персоналом, що підтверджується витягом із протоколу засідання Профспілкового комітету №11/23 від 20.06.2023 (а.с.116). Згідно з протоколом від 20.06.2023 16 год 40 хв [PERSON] , начальнику відділу роботи з персоналом, був надісланий наказ № 189-ОС від 20.06.2023 «Про звільнення [PERSON] » та повідомлення про нарахування сум, належних [PERSON] при звільненні (вих. №485 від 30.06.2023) через Viber на номер тел. [NUMBER] о 16:26, 16:27 20.06.2023 (а.с.118). На підтвердження відправлення надано скріншот з телефона, який був безпосередньо оглянутий у судовому засіданні з телефона (а.с.119-120). Згідно з наказом від 06.05.2022 №32-в [PERSON] надано щорічну основну відпустку терміном 24 календарних дні з 16.05.2022 по 08.06.2022 включно за період роботи з 03.01.2021 по 03.01.2022 на підставі заяви [PERSON] (а.с.121, 122). Відповідно до наказу від 14.03.2023 №50-ОС деяких працівників Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів переведено на інші посади відповідно до штатного розпису (а.с.123-126, 127-129). Позивача [PERSON] серед них немає. Відповідно до наказу від 31.03.2023 № 214 «Про визначення підприємств, установ та організацій, що належать до сферу управління Держпродспоживслужби, критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період» визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період підприємства згідно з додатком, до якого включено Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів (п.п.4, 5 та 6 п.2 Порядку та критеріїв визначення підприємств, установ та організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76) (а.с. 131-132). Відповідно до службової записки від 08.06.2023 доведено до відома в.о. директора Харківської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів, що за результатами аналізу наказів з основної діяльності встановлено, що 14.03.2023 затверджено нова структура та штатний розпис. Працівники лабораторії на підставі штатного розпису подали заяви на переведення в нові структурні підрозділи. В наказі відсутня [PERSON] , яка не була переведена (а.с. 133). Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення. З передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. У справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю. Така правова позиція відображена у постанові Верховного суду від 02.02.2022 у справі № 705/539/21. Відповідно до частини третьої статті 29 КЗпП ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронного зв`язку. У такому разі підтвердженням ознайомлення вважається факт обміну відповідними електронними документами між роботодавцем та працівником. Представник позивача повідомила у судовому засіданні, що позивач [PERSON] перебуває за кордоном, тому очевидно, що сторони у справі як працівник та роботодавець обмежені у можливості обміну документами та повідомленнями особисто або шляхом направлення на поштову адресу в Україні, та єдиний спосіб обміну інформацією між ними можливий через месенджери, які підтримують зв`язок як на території України, так і за кордоном. Зазначене відповідає приписам спеціального Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до яких у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. Відповідно до ст.7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці. Крім того, розділ ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено п.2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". Згідно з ч. 2,3 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Отже, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. За таких обставин, суд вважає належним ознайомленням позивача [PERSON] з наказами (зокрема, про звільнення №189-ОС від 20.06.2023, про виконання трудових обов`язків №106 від 20.06.2023, про притягнення до дисциплінарної відповідальності №174-ОС від 14.06.2023), з повідомленнями тощо через месенджер Viber. При огляді телефона свідка [PERSON] суд пересвідчився, що накази та повідомлення направлялися позивачу на належний їй номер 0990133155, якій зазначено позивачем у позові як засіб зв`язку, такі повідомлення позначені як доставлені. При цьому, суд вважає суттєвою обставиною, те що позивач перебувала за кордоном, а тому доведення до неї інформації шляхом направлення повідомлень у застосунку Viber є єдиним можливим способом ознайомлення з інформацією. Водночас, [PERSON] хоча і перебувала у відпустці без збереження заробітної плати від 09.06.2022 на період воєнного стану відповідно до наказу від 31.05.2022, проте як працівник несе обов`язки та відповідальність, передбачені законодавством, а тому отримавши наказ, яким їй наказано приступити до роботи з 12.06.2023, повинна була або вийти на роботу, або повідомити причини неявки з подальшим вирішенням питання щодо виконання нею посадових обов`язків. Відповідно до наказу від 31.03.2023 № 214 «Про визначення підприємств, установ та організацій, що належать до сферу управління Держпродспоживслужби, критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період», Харківську регіональну державну лабораторію Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів визначено критично важливою для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану надання працівнику щорічної основної відпустки за рішенням роботодавця може бути обмежено тривалістю 24 календарні дні за поточний робочий рік. Якщо тривалість щорічної основної відпустки працівника становить більше 24 календарних днів, надання не використаних у період дії воєнного стану днів такої відпустки переноситься на період після припинення або скасування воєнного стану. У період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні невикористаних днів щорічної відпустки. Норми частини сьомої статті 79, частини п`ятої статті 80 Кодексу законів про працю України та частини п`ятої статті 11, частини другої статті 12 Закону України "Про відпустки" у період дії воєнного стану не застосовуються. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури. Ч. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначає, що протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки". Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець за заявою працівника, який виїхав за межі території України або набув статусу внутрішньо переміщеної особи, в обов`язковому порядку надає йому відпустку без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у заяві, але не більше 90 календарних днів, без зарахування часу перебування у відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України "Про відпустки". Зазначена частина набула чинності 19.07.2022, тому саме з цього дня належить відраховувати 90 календарних днів відпустки без збереження заробітної плати для працівників, які виїхали за межі території України або набули статусу внутрішньо переміщеної особи. Отже, для [PERSON] максимальний строк відпустки без збереження заробітної плати встановлений законом закінчився 17.10.2022. При цьому суд вважає неспроможним аргумент позивача про незаконність застосування до позивачки положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в новій редакції, що діє з 19.07.2022, в частині обмеження строку, на який може надаватися працівнику відпустка без збереження заробітної плати протягом періоду дії воєнного стану 90 календарними днями. Так, у відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовуються до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ними чинності. Відповідачем застосовано положення ч. 4 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» після його набуття, що відповідає нормам цивільного законодавства. Наказом від 08.06.2023 №106 [PERSON] наказано приступити до роботи 12.06.2023, тобто позивачка ще майже 8 місяців після спливу строку обов`язкової відпустки без збереження заробітної плати (17.10.2022) перебувала у такій відпустці. Загалом [PERSON] перебувала у відпустці без збереження заробітної плати з 08.06.2022 по 11.06.2023. До того ж, Харківську регіональну державної лабораторію Державної служби України з питань забезпеченості харчових продуктів та захисту споживачів віднесено до підприємств, установ та організацій, що є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, що має наслідком навіть бронювання військовозобов`язаних працівників таких підприємств, тому працівники лабораторії повинні працювати на робочому місці, надання відпусток без збереження заробітної плати законно обмежене керівником, а [PERSON] зобов`язана була приступити до виконання обов`язків у визначений наказом термін. Наказом від 14.06.2023 №174-ОС [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 12.06.2023, 13.06.2023 та 14.06.2023). Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Ст. 149 КЗпП України встановлює, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. [PERSON] направлялися через застосунок Viber повідомлення з пропозицією надати пояснення про причини відсутності на роботі 12.06.2023(а.с.93-95), про причини відсутності на роботі 13.06.2023 та 14.06.2023 (а.с.98-100). Притягнення до дисциплінарної відповідальності було погоджено з Профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації (а.с. 105), після чого [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме: оголошено догану за порушення трудової дисципліни (а.с. 106), який через застосунок Viber доведено до відома позивачки (а.с. 107,108). Доказів перебування позивачки у відпустці або звільнення від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю 12.06.2023, 13.06.2023, 14.06.2023, 15.06.2023, 16.06.2023 та 19.06.2023 суду не надано. При цьому судом встановлено, що [PERSON] дійсно не вийшла на роботу, всупереч наказу керівництва та не виконувала роботу 12.06.2023, 13.06.2023 та 14.06.2023, а тому суд вважає наказ Харківської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 174-ОС від 14.06.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » законним. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. В подальшому відповідачем було зафіксовано, що [PERSON] 15.06.2023, 16.06.2023 та 19.06.2023 на роботу для виконання обов`язків, покладений трудовим договором, не вийшла, поважних причин невиконання трудових обов`язків роботодавцю не повідомила (а.с.112, 113, 114). Роботодавець зажадав від [PERSON] пояснення щодо причин відсутності на робочому місці у зазначені дні, про що направив повідомлення через застосунок Viber 19.06.2023 (а.с.109-111). Звільнення [PERSON] було погоджено з первинною профспілковою організацією, що відповідає вимогам ст. 43 КЗпП України. Верховний Суд у постанові від 22.07.2020 р. у справі № 554/9493/17 вказав, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] після застосування до неї дисциплінарного стягнення, вчинила проступок на роботі, а саме не виконувала свої трудові обов`язки (була відсутня на роботі 15,06.2023, 16.06.2023, 19.06.2023), оскільки перебувала за кордоном, де, зі слів її представника, перебуває і на час розгляду справи у суді, а тому наказ №189-ОС від 20.06.2023 «Про звілення [PERSON] » є законним та не підлягає скасуванню. При цьому суд зазначає, що підстави для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та підстави для звільнення не є тотожними, а тому твердження позивача про застосування до неї догани та звільнення за один і той самий проступок спростовано дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом не встановлено підстав для визнання незаконним та скасування наказу №106 від 08.06.2023 «Про виконання трудових обов`язків працівників Харківської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» в частині п. 1. 3 та п. 2, яким передбачено такими, що втратили чинність наказ №39-в від 31.05.2022 «Про надання відпусток без збереження заробітної плати» з таких підстав. КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення. Частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 755/3495/16-ц. Накази з питань основної діяльності - це документи, які оформляють рішення керівника щодо організації роботи установи в цілому чи його структурних підрозділів (конкретні заходи щодо виконання директив вищих органів, планування роботи окремих структурних підрозділів тощо). Відповідно до Положення про Харківську регіональну державну лабораторію державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів директор лабораторії організовує роботу Лабораторії (п.п.5 п. 12). В межах наданої компетенції виконувач обов`язків директора підписав наказ №106 від 08.06.2023 «Про виконання трудових обов`язків працівників Харківської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів», який за своїм змістом є наказом з питань основної діяльності і стосується організації роботи підприємства. Прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ним органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою, а тому оскарження такого наказу не є належним способом захисту прав позивача, яка у такому випадку може захистити порушене право шляхом оспорювання правомірності її звільнення, яким вона скористалася серед іншого. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed