Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 3000184, що була накладена на невизначене майно за адресою с. Галинівка Житомирського району Житомирської області ( Архівний номер: 1984645ZITOMIR10, Архівна дата 31.03.2000, Дата виникнення 14.04.1979, № реєстра 6, внутр. №92012Е4024F122307445), зареєстрована 22.03.2006 року Володарсько-Волинською Державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Колгоспу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що в ході оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , від державного реєстратора Антонюк Н.М. дізнався , що відносно нього існує заборона на нерухоме майно, а саме на будинок в с. Галинівка. Підставою накладення обтяжень №3000184 від 22.03.2006 року на житловий будинок за адресою: с. Галинівка було повідомлення б/н від 14.04.1979 року, з моменту виникнення підстави накладення обтяження минуло 44 роки, підтвердження фактів надання грошового кредиту та встановлення заборони на відчуження житлового будинку не встановлено, власником житлового будинку, який помер [INFO] . Зняти зазначену заборону нотаріус не має можливості в зв`язку з тим, що колгосп ліквідовано, тому він змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.10.2023 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився,\~селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначив що позовні вимоги визнає. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України\~встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. На підставі\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої 03.03.2023 року за типом особи: фізична особа [PERSON] в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження -\~заборону (архівний запис) з реєстраційним номером 3000184, підстава обтяження: повідомлення, б/н, Колгосп, об`єкт обтяження: невизначене майно, не вказано, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле Житомирська обл., Володарськ-Волинський р-н, с. Галинівка, власник: [PERSON] (додаткові дані: Архівний номер: 1984645ZITOMIR10, Архівна дата 31.03.2000, Дата виникнення 14.04.1979, № реєстра: 6, внутр. №92012Е4024F122307445). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Як слідує із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . Згідно з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66334009 від 08.09.2021 слідує, що до майна гр. [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №590. Із довідки державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори ЦЗМУ МЮУ за №754/02-14 від 08.09.2021 року слідує, 25 листопада 2008 року Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №590/2008 до майна померлого [INFO] , [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємцями за заповітом є : дочка, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] . Суд враховує, що згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу. Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Суд враховує, що підставою накладення обтяження №3000184 від 22.03.2006 року на\~невизначене майно [PERSON] було повідомлення Колгоспу, архівна дата виникнення якого 1979 рік. З моменту\~виникнення обтяження минуло понад 44 роки. Внаслідок накладеного обтяження, а саме заборони на нерухоме майно, позивач позбавлений можливості\~розпоряджатись майном, що перешкоджає йому як власнику майна користуватись своїми законними правами. Відповідач позов визнає та не надає жодних доказів обґрунтованості продовження дії даного обтяження. За таких обставин, виходячи із встановлених обставин, вбачає\~невідповідність заходу втручання держави в право власності власника критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини та відсутність справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави, пов`язаними з втручанням в право власності, та інтересами особи, яка страждає від такого втручання, а тому суд вважає, що наявні підстави для припинення обтяження №3000184 від 22.03.2006 року. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 5 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Відповідно до норм\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно покладена на державних реєстраторів, як спеціальних суб`єктів. Державний реєстратор у відповідності до ч. 2\~ст. 9 зазначеного Закону\~приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Також, відповідно до\~ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державним реєстратором, зокрема, є нотаріус. На сьогоднішній день, порядок та підстави зняття заборони з майна регулюються, зокрема,\~статтею 74 Закону України «Про нотаріат», з якої вбачається, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до положень\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~ відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе припинити обтяження на нерухоме майно у виді заборони (архівний запис) щодо об`єкту обтяження: невизначене майно, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле Житомирська обл., Володарськ-Волинський р-н, с. Галинівка, реєстраційний номер обтяження - 3000184, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.03.2006 року реєстратором: Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення Колгосп на невизначене майно власника: [PERSON] (Архівний номер: 1984645ZITOMIR10, Архівна дата 31.03.2000, Дата виникнення 14.04.1979, № реєстра: 6, внутр. №92012Е4024F122307445). Відтак, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved