Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона є бабусею та опікуном дитини. Відповідач по справі усвідомлено не виконує свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини, [PERSON] , [INFO] не піклується про її фізичний та духовний розвиток, матеріально дитину не забезпечує. Таким чином, позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини. Крім того, враховуючи, що батько дитини не надає матеріальної допомоги, просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.43). Відповідач в судове засідання не з`явився, враховуючи те, що останнє відоме місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебпорталі «Судова влада України» (а.с. 48), причини неявки не повідомив, будь яких заяв не надходило, відзив на позов не подавав. Представник Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с.39) надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.40-42). Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України про що не заперечував позивач. Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що з 27.12.2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.12). Під час перебування у шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області від 16.03.2009 року (а.с.6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть №1018 від 23.09.2014, складеним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с.13). Рішенням Дзержинського районного суду Харківської області від 26.07.2016 по справі № 638/2358/16-ц, опікунами над [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Відповідно до рішення виконавчого комітету Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області від 25.09.2020 № 174, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (а.с.10). З 2016 року [PERSON] стосунків із донькою не підтримує, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, доньку не забезпечує, неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає із опікунами та знаходиться на їх повному утриманні (а.с.7). Згідно довідки, наданої Одеським ліцеєм № 22 Одеської міської ради від 20.06.2023 року, №01-23/145, неповнолітня [PERSON] , [INFO] ., навчається в 9-А класі вищезазначеного закладу (а.с.11). Відповідно до висновку №01-05-3/440вх від 06.10.2023 року, Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.40-42). Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови № 3 від 30.03.2007року (із змінами №20 від 19.12.2008року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно ч.4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), норми якої є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів, утримання інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, судом встановлено про те що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що йому цікаве життя дитини та він бажає з нею спілкуватися, надавати матеріальну допомогу та приймати участь в її житті. Позивачем доведено, що відповідач, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, не займається вихованням доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню, вихованню неповнолітньої доньки. У зв`язку з свідомим невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки, суд приходить до висновку про те, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Разом із тим, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, оскільки позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави за вимогу про стягнення аліментів судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. та за вимогу про позбавлення батьківських прав судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі ст.164 СК України,

Outcome: partial