Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

06.09.2023 позивачка звернулася до суду з позовною заявою з урахування заяви від 02.11.2023, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до досягнення повноліття дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.09.2007 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , від час шлюбу народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20.01.2009 року та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 05.02.2020 року згідно рішення Олевського районного суду Житомирської області від 05.02.2020 року по справі №287/1869/19. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитини, кошти надає мінливо, нерегулярно та у не значній кількості. Відповідач працевлаштований, має постійні стабільні доходи та може утримувати свою дитину, оскільки з 2019 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] , [ADDRESS] , тому позивачка вважає, що останній має можливість сплачувати аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.09.2023 прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 06.10.2023 до Богунського районного суду м. Житомира від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини. В прохальній частині просить: прийняти зустрічний позов та об`єднати в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей; виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька, з актового запису №209 від 14.06.2017 про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області; судові витрати стягнути з [PERSON] на його користь. В обгрунтування якого зазначає, що [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від заробітку ( доходу). Проте, останній не визнає батьківство щодо дитини [PERSON] , [INFO] , з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ 01.09.2007 року я уклав шлюб з [PERSON] , який був розірваний рішенням Олевського районного суду Житомирької областві від 05.02.2020 року. У шлюбі в нас народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, в 2016 році до грудня місяця він, як військовослужбовець, перебував в зоні проведення антитерористичної операції. В грудні 2016 року приїхав додому у відпустку. Так як дитина народжена [INFO] , то вона повинна бути зачата у вересні-жовтні 2016 року, а в цей час [PERSON] був відсутній за місцем проживання та з колишньою дружиною не зустрічалися. Тому впевнений, що він не є батьком [PERSON] . Зазначає, що в момент реєстрації його батьком дитини, не знав, що не є батьком і не було сумнівів, бо з колишньою дружиною в той час були хороші відносини. [PERSON] стверджує, що він не є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та змушений звернутися до суду із позовом про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.11.2023 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей та розглядати за правилами загального позовного провадження. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги первісного позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Вимоги зустрічного позову визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо виключення відомостей про [PERSON] як батька з актового запису № 209 від 14.06.2017 про народження [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами підготовчого судового засідання ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 01.09.2007 Викконкомом Комсомольської сільської ради Козятинського району Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 15. (а.с. 8) Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 10-11) Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 05.02.2020 у справі № 287/1869/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 01 вересня 2007 року у виконкомі Комсомольської сільської ради Козятинського району Вінницької області за актовим записом № 15 - розірвано. Місце проживання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , визначено за місцем проживання матері [PERSON] . Після розірвання шлюбу залишено позивачці [PERSON] шлюбне прізвище « [PERSON] ». (6-9) Відповідно положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи аналіз викладених норм права та обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.09.2023 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо зустрічної позовної заяву суд зазначає наступне. Згідно копії довідки командира військової частини [NUMBER] від 05.11.2021 №4106 зазначено, що [PERSON] дійсно в період з 20.11.2015 по 05.01.2016, 22.01.2016 по 01.03.2016, 02.03.2016 по 03.04.2016, 03.09.2016 по 20.10.2016, 24.06.2017 по 14.08.2017, 15.04.2018 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. (а.с. 49) Згідно з частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За частиною 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову відсутні. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, позовна заява позивача про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір при поданні позовної заяви. Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved