Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з померлою [PERSON] , але шлюб між ними не реєструвався. Під час спільного проживання у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження доньок запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідач ставиться до дітей як до дочок, вони проживають разом. На підставі вказаного, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, на адресу суду надав заявк про розгляд справи у відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи, Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), письмово, просив розглядати справу у відсутності представника. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 17.03.2011 року Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області актовий запис № 11, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області. Матір`ю зазначена « [PERSON] », батьком вказаний « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 02.04.2013 року виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області актовий запис № 14, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області. Матір`ю зазначена « [PERSON] », батьком вказаний « [PERSON] ». Згідно до свідоцтва про смерть, виданого 28.03.2023 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 788, серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до відомості виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 10.04.2023 № 0697/00201 встановлено, що [PERSON] , 1975 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також за цією адресою зареєстровані діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З наказу № 37 від 17.04.2023 року служби у справах дітей Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштована в родину [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту про встановлення батьківства ДНК від 10.05.2023 року встановлена наявність біологічного споріднення між [PERSON] та [PERSON] . Ймовірність підтвердження біологічної спорідненості (батьківства) складає 99,9999%. З наказу № 38 від 17.04.2023 року служби у справах дітей Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштована в родину [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту про встановлення батьківства ДНК від 10.05.2023 року встановлена наявність біологічного споріднення між [PERSON] та [PERSON] . Ймовірність підтвердження біологічної спорідненості (батьківства) складає 99,9999%. Дані обставини визнаються відповідачем та доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 16 травня 2018 року в справі № 61-6030св18. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Доказом батьківства можуть бути різні обставини (відомості) насамперед висновок судово-генетичної експертизи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, (далі - Правила) встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення, зміни чи включення до актового запису про народження дитини відомостей про батька. ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» ("Kautzor v. Germany"), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» ("Ahrens v. Germany")). Верховний Суд звертає увагу, що передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Як записано у статті 122 СК України, права та обов`язки батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від нього. Встановлення саме цієї обставини спонукало позивача звернутися до суду з приводу встановлення батьківства, тобто оспорюючи батьківство відповідача. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, як батька, оскільки позивач доклав усіх можливих зусиль для доведення походження доньок від нього. Доказів спростування доводів позивача, щодо визнання його батьківства стосовно дітей, суду не надано. При цьому, суд враховує, що спірні правовідносини зачіпають права та інтереси малолітніх дітей, стосуються досить делікатної сфери суспільних відносин й пов`язані із особистим та сімейним життям сторін. Встановлення батьківства належним чином гарантує інтереси дітей, щодо встановлення їх походження. Право дитини на отримання важливої інформації стосовно свого походження захищається положеннями Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Таке право за жодних обставин не може бути обмежене, як і право позивача, доводити своє батьківство стосовно дитини, у передбачений законодавством спосіб. Статтею 134 СК України передбачено внесення змін до актового запису про народження на підставі рішення суду у разі визнання батьківства. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, так як в ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved