Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. 18.10.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач у позовній заяві мотивував свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08.07.2023 року, від подружнього життя у них не народилося дітей. Зазначив, що спільне життя подружжя не склалося внаслідок різних поглядів на спільне проживання та ведення спільного господарства, з вересня 2023 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, з цього часу спільне господарство не ведеться, подружжя не має спільного бюджету, кожен живе своїм життям. Просив шлюб розірвати. Відповідач відзив на позов до суду не подав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши сторони, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 08.07.2023 року у Лубенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис № 268, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя подружжя не склалося внаслідок різних поглядів на спільне проживання та ведення спільного господарства, з вересня 2023 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, з цього часу спільне господарство не ведеться, подружжя не має спільного бюджету, кожен живе своїм життям. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, що необхідно відновити її дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Також згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову.

Outcome: approved