Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

17 травня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення винагороди та неустойки, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 липня 2020 року [PERSON] взяла у Позивача в борг 7300 гривень для закупівлі товару з подальшою його реалізацією. Борг відповідачка зобов`язалася повернути 09 вересня 2020 року. [PERSON] поручилась за виконання обов`язку відповідачки [PERSON] . Договір укладено без впливу тяжких обставин. У разі неповернення суми боргу в строк відповідачка зобов`язалася сплатити щоденну неустойку в розмірі 25% від всієї суми. Винагорода позикодавцю розраховується за п`ятимісячний період з 10 грудня 2020 року по 10 травня 2021 року. За мінусом основного боргу у розмірі 7300 грн, винагорода складає 4457 грн (11\~757 грн нарощеного капіталу - 7300 грн основного боргу). Відповідачка прострочила повернення боргу і згідно з договором позики повинна сплатити щоденну 25% неустойку. Розмір неустойки за один день складає 1825 грн (7300 грн основного боргу *25%). Неустойка розраховується за 150 - денний період з 10 грудня 2020 року по 10 травня 2021 року і складає 273\~750 грн (1825 грн*150 діб). Загальна сума позову складається з винагороди позикодавця та неустойки і складає 285\~507 грн (4457 грн винагороди та 273750 грн неустойки). На підставі викладеного, позивач просив суд: стягнути солідарно з відповідачів на його користь 285\~507 (двісті вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот сім) грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.07.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче провадження у справі. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2021 року по справі закрито підготовче провадження. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановлено загальний порядок дослідження доказів. У судове засідання позивач не з`явився, зазначив у позовній заяві розглядати справи без його присутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Як убачається з матеріалів справи, 09 липня 2020 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник), був укладений договір позики. За вказаним договором [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 7300 грн (сім тисяч триста гривень) строком на два місяці, які зобов`язалася повернути 09 вересня 2020 року з урахуванням інфляції. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено винагороду у формі 10 % від суми позики щомісячно до дня фактичного повернення всіх грошових коштів. У разі неповернення суми боргу в строк [PERSON] зобов`язалася сплатити щоденну неустойку в розмірі 25 % від всієї суми. Неустойка згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України забезпечує виконання договору позики і зменшенню не підлягає. 09.07.2020 року за договором поруки [PERSON] поручилась перед [PERSON] за виконання обов`язку з повернення позичальником [PERSON] грошових коштів. Станом на час ухвалення рішення суду не надано доказів щодо виконання/часткового виконання [PERSON] умов договору позики та повернення грошових коштів. Згідно ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1049 ЦК України визначає що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як убачається з матеріалів справи, 09 липня 2020 року між [PERSON] (кредитор боржника) та [PERSON] (поручителем), був укладений договір поруки. За цим договором [PERSON] взяла на себе зобов`язання за виконання обов`язку [PERSON] щодо повернення грошових коштів перед [PERSON] .. Відповідно дост.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до частин першої та другої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем на підтвердження солідарного виконання стягнення боргу з [PERSON] додав копію договору поруки. Суд, дослідивши вказаний договір, зазначає, що вказаний договір не відповідає вимогам, встановленим Цивільним кодексом України до договорів, зокрема не підписаний Позивачем. Також судом установлено, що у матеріалах справи не міститься доказів того, що [PERSON] фактично була обізнана з обов`язком по забезпеченню виконання грошового зобов`язання [PERSON] за договором позики. [PERSON] не вчиняла жодних дій на підтвердження цієї обставини. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення винагороди та неустойки за договором позики від 09 липня 2020 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , з [PERSON] , оскільки справа не містить доказів укладення між Позивачем та [PERSON] договору поруки, який є єдиною правовою підставою для покладання на поручителя обов`язку по виконанню невиконаного боржником грошового зобов`язання за договором позики. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в частині солідарного стягнення з [PERSON] винагороди та неустойки на його користь. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 625 ЦК України визначає що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В договорі позики сторони погодили що розмір неустойки зменшенню не підлягає. Разом з тим, статтею 203 ЦК України передбачено що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином умова договору про неможливість зменшення розміру неустойки прямо суперечить ч. 3 ст. 551 ЦК України. Отже такий пункт договору є нікчемним в розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України (Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин)). Тому суд,

Outcome: partial