Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

17.12.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що 14.08.2019 року вона придбала квартиру [ADDRESS] . З моменту придбання квартири сплачувала вартість наданих житлово-комунальних послуг у повному обсязі, також звернулася до надавача послуг з заявою про відкриття нового особового рахунку та укладення договору, як новий власник квартири. 17.08.2021 року отримала листа від відповідача, відповідно до змісту якого, новий рахунок та укладення договору з нею можливі лише після оплати нею заборгованості попередніх власників за надані їм житлово-комунальні послуги у розмірі 10 068, 92 грн. Однак, укладений договір купівлі-продажу не містить положень про переведення на неї боргу попередніх власників за надані їм житлово-комунальні послуги. Просила зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» відкрити новий особовий рахунок за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири за відповідний період у розмірі 10 068, 92 грн., врахувати в рахунок всі оплати з моменту придбання квартири та стягнути з відповідача судові витрати. 04.01.2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 14.06.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. 20.03.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залучення до участі у справі третьої особи стороні відповідача КК «Центр комунального сервісу». У судовому засіданні 16.11.2023 року сторони та третя особа відсутні. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заперечує проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмових пояснень щодо позову на адресу суду не направляли, з будь-якими іншими клопотаннями також не зверталися. Врахувавши думку сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначає, що з моменту придбання квартири сплачувала вартість наданих житлово-комунальних послуг у повному обсязі, однак, звернувшись до надавача послуг з заявою про відкриття нового особового рахунку та укладення договору, як новий власник квартири, 17.08.2021 року отримала листа про відмову у задоволенні її заяви. Відповідно до змісту зазначеного вище листа, новий рахунок та укладення договору з нею можливі лише після оплати нею заборгованості попередніх власників за надані їм житлово-комунальні послуги у розмірі 9 314, 21 грн. Як видно зі зміст наданої суду довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 01.04.2018 року по 01.09.2021 року за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за надані послуги утворилася у 2018-2019 роках, до набуття зазначеної квартири у власність [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до ст. 322, ч. 2 ст. 382 ЦК України, на власника покладається тягар утримання майна; усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. При цьому договір купівлі-продажу від 14.08.2019 року, згідно з яким позивачка стала власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями ст. 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» у преамбулі визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Стаття 7 Закону Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» присвячена обов`язкам співвласників багатоквартирного будинку. Положеннями цієї статті є встановлення у її частині другій правила, відповідно до якого кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Крім того, частина третя цієї ж статті передбачає, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з вищеприведеними нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Адже згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу (правова позиція Верховного Суду, постанова від 01.09.2020 року, справа № 686/6276/19, провадження № 61-3604 св 20). Виходячи з викладеного вище, відмова відповідача від відкриття нового рахунку на ім`я [PERSON] , як нової власниці зазначеної квартири з посиланням на необхідність сплати боргу попереднього власника, як обов`язкової умови для відкриття зазначеного рахунку є незаконною. Відтак, вимога про зобов`язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» відкрити новий особовий рахунок за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , підлягає задоволенню судом. Щодо вимоги про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири за відповідний період у розмірі 10 068, 92 грн., така вимога не підлягає задоволенню судом, оскільки попередні власники мають обов`язок сплатити отримані ними житлово-комунальні послуги, про що зазначено у постанові Верховного Суду, про яку йдеться вище. А тому, суд в цій справі не має повноважень вирішувати питання щодо списання чи виключення боргу попередніх власників квартири перед відповідачем за отримані житлово-комунальні послуги. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталено усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на вище викладене, позовні вимоги [PERSON] до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача КК «Центр комунального сервісу» про зобов`язання вчинити певні дії, підлягають частковому задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial