Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.08.2017 року позивачу було відкрито рахунок у відділенні Банку в м. Краматорськ, Донецької області. Проте заяву про виплату пенсії через АТ «Ощадбанк» управління ПФУ в м. Краматорськ у позивача не прийняло. 28.12.2018 року в п. 3 Постанови № 162 Правління Національного банку України, на підставі ст.ст. 7,15,41,56 ЗУ «Про національний банк України», постановило «Банки України, зобов`язані з 01 квітня до 31 жовтня 2019 року самостійно здійснювати зміну діючих рахунків клієнтів банків відповідно до вимог стандарту IBAN». Остаточний перехід усіх розрахунків клієнтів на стандарт IBAN відбувся 13 січня 2020 року. В п. 4 Наказу № 292 Міністерства фінансів України наказав «банки направляють контролюючим органам у 10 денний строк після закінчення перехідного періоду повідомлення про всі відкриті станом на 31 жовтня 2019 року рахунки клієнтів - платників податків. Банки у разі надходження повідомлення про відмову у взятті контролюючим органом рахунку на облік з підстав, що можуть бути усунені працівником банку, мають повторно направити повідомлення про відкриття рахунку із конкретною інформацією про рахунок та/або клієнта банку». Проте Ощадбанк не змінив діючий рахунок позивача відповідно до вимог стандарту IBAN і не повідомив про це управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську, що призвело до невиконання рішення суду, що вступило в законну силу і до позбавлення останнього пенсії. Таким чином на думку позивача відповідачем завдано останньому матеріальної шкоди у розмірі 75 356,00 грн. Розмір моральної шкоди позивач оцінив в такому ж розмірі внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, оскільки позивач був позбавлений засобів існування, бо пенсія - це його єдине джерело існування. У зв`язку з вище викладеним просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача за порушення права клієнта, якому Ощадбанк самостійно і своєчасно не змінив діючий картковий рахунок за стандартом IBAN, в порушення п. 3 Постанови правління Національного банку України від 28.12.2018 року № 162 та зобов`язати АТ «Ощадбанк» - направити до управління ПФУ у м. Краматорську Донецької області заяву позивача про виплату пенсії на його змінений рахунок, який він змінив 26.04.2021 року, на запрошення АТ «Ощадбанк» в Станиці Луганській, де пройшов ідентифікацію та отримав рахунок за стандартом IBAN. Крім того, просить суд зобов`язати АТ «Ощадбанк» відшкодувати позивачу нанесену йому шкоду у розмірі 150 712,00 грн. в тому числі: матеріальну шкоду у розмірі 75 356,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 75 356,00 грн. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 29.09.2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.10.2021 року залучено Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача для участі у справі за позовом [PERSON] до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07.12.2021 року клопотання позивача [PERSON] про заміну неналежного відповідача належним відповідачем - задоволено. Замінено первісного відповідача по справі філія - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на належного відповідача - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Виключено з числа третіх осіб по справі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07.12.2021 року матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколова О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2022 року позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без руху. 26.01.2022 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2022 року позивачем усунуто вказані недоліки. Відповідно до уточненої позовної заяви позивач вніс доповнення до прохальної частини позову, вимогою про зобов`язання АТ «Ощадбанк» здійснити зміну діючого, станом на 01 квітня 2019 року, рахунки [PERSON] за стандартом IBAN і повідомити управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області про номер діючого банківського рахунку [PERSON] у заяві від 15.08.2017 року про виплату пенсії через АТ «Ощадбанк». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2023 року цивільну справу №234/12894/21-ц за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач, Банк) про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 23.06.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 06.07.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів по справі. 06.07.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та заперечують проти задоволення позовних вимог. 09.12.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року у задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи в загальному порядку - відмовити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року у задоволенні заяви представника відповідача про витребування доказів - відмовити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року у задоволенні заяви позивача про витребування доказів - відмовити. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте в прохальній частині просив здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що рахунок 15.08.2017 року позивачу було відкрито на підставі заяви від 15.08.2017 року про приєднання № 2873294/150817 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі -Заява про приєднання до Договору). За текстом Заяви про приєднання до Договору клієнт підтвердив отримання ним примірнику Заяви про приєднання до Договору. Згідно п. 3.1. Заяви про приєднання до Договору між Банком та Позивачем було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір). Згідно п. 3.2. Заяви про приєднання до Договору відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. Зазначення позивачем, з посиланням на відповідні листи філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про те, що відкритий ним 15.08.2017 р. у відділенні Банку в м. Краматорську Донецької області рахунок був діючим до 30.04.2020 р. є безпідставним, оскільки в листах, на які позивач посилається, зазначено про строк дії платіжної картки до рахунку до 30.04.2020, а не про строк дії до 30.04.2020 самого рахунку. Згідно копії довідки ТВБВ № 10012/01 філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 26.04.2021 р., доданої до позовної заяви, вона отримана позивачем щодо реквізитів нового рахунку, відкритого ним в ТВБВ №№ 10012/01 філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк», а не реквізитів рахунку для отримання пенсії на який він посилається в позовній заяві та який було відкрито 15.08.2017 р. в ТВБВ № 10004/0271 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». При цьому доказів, які б вказували на ту обставину, що позивачем певна заява до відповідного органу Пенсійного фонду України про виплату пенсії подавалась саме через Банк та отримання її Банком, до позовної заяви не додано. 3 вищенаведеного слідує, що спірні відносини виникли з приводу користування поточним рахунком, відкритим у Банку 15.08.2017 р. на підставі Заяви про приєднання до Договору. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що нібито відповідачем не було змінено номер його рахунку за стандартом IBAN відповідно до п. 3 постанови Правління Національного банку України від 28.12.2018 № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні», яким було визначено, що банки України зобов`язані з 05 серпня до 31 жовтня 2019 року самостійно здійснювати зміну (не за ініціативою клієнта) діючих рахунків клієнтів банків відповідно до вимог стандарту IBAN із збереженням довжини номера рахунку аналітичного обліку - не більше 14 символів. При цьому доказів, які б підтверджували ту обставину, що Банком не було змінено номер рахунку позивача, матеріали справи не містять. Разом з тим, з матеріалі справи вбачається, що відповідно до даних Банку, номер рахунку, відкритого позивачем в ТВБВ філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» було змінено відповідно до вимог стандарту IBAN. Згідно копії листів філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» доданих позивачем до позовної заяви на його звернення неодноразово повідомлялось про те, що Банком було проведено зміну діючих рахунків клієнтів відповідно до вимог стандартів IBAN. Зі змісту копії листа філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» вих. № 104.14- 21/1/1089/27086/2020-04/ від 21.04.2020 р., слідує, що позивачу, зокрема, повідомлено про можливість отримання рахунку у форматі IBAN самостійно за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7», а також, зазначалось про можливість отримання реквізитів рахунку шляхом звернення до ТВБВ № 10004/0271 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» або до найближчої установи АТ «Ощадбанк». Таким чином, твердження позивача про те, що Банком нібито не було здійснено зміну номеру рахунку відповідно до вимог стандарту ІВАN не підтверджено жодними доказами, а додані до позовної заяви копії листів філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» спростовують такі його доводи. Крім того, п. 4 наказу Міністерства фінансів України 09.07.2019 № 292 «Про внесення змін до Порядку подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до контролюючих органів» на який посилається позивач в позовній заяві, та яким визначено обов`язок банків направляти контролюючим органам у 10-денний строк після закінчення перехідного періоду повідомлення про всі відкриті станом на 31 жовтня 2019 року рахунки клієнтів платників податків не підлягає застосуванню до спірних відносин, оскільки зазначена норма законодавства має предметом свого регулювання зовсім інші, за своїм змістом та складом суб`єктів, відносини. У позовній заяві органи Пенсійного фонду України помилково ототожнюється позивачем із поняттям «контролюючий орган» наведеним у п. 4 наказу Міністерства фінансів України 09.07.2019 № 292. Зі змісту п. 1 Порядку подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до контролюючих органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 18.08.2015 № 721 (далі - Порядок) до якого саме вносились зміни наказом Міністерства фінансів України 09.07.2019 № 292, слідує, що цей Порядок розроблено відповідно до Податкового кодексу України з метою визначення основних організаційно-правових засад обміну інформацією щодо відкриття/закриття рахунків платників податків в електронному вигляді між ДФС та банками, іншими фінансовими установами. Відповідно до ст. 41 Податкового кодексу України до переліку контролюючих органів належать податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) та митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи). Відповідно до Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. № 22 центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику є Державна податкова служба України. Тобто, як норми Порядку так і норми наказу, яким до нього внесені зміни, регулюють зовсім інші за своїм предметом відносини, що виникають з приводу обміну інформацією щодо відкриття/закриття рахунків платників податків в електронному вигляді між податковими органами та банками, іншими фінансовими установами, а не органами Пенсійного фонду України та банками у зовсім інших відносинах з приводу виплати пенсій через поточні рахунки в банках. Так, механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі -органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках, визначається Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1596. (далі - Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках). Відповідно до п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України, також така заява може прийматися органом Пенсійного фонду України через установи уповноваженого банку. Додатком 1 до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, визначено форму та зміст заяви про виплату пенсії, які, серед іншого, передбачають зазначення заявником у цій заяві номеру поточного рахунку для перерахунку суми пенсії. Таким чином, Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках передбачено подання до органу Пенсійного фонду України заяви про виплату пенсії саме отримувачем пенсії, в даному випадку позивачем, із зазначенням у ній саме заявником номеру поточного рахунку на який він просить перераховувати пенсію. При цьому, така заява може подаватись через уповноважений банк, але в будь- якому разі вона повинна складатись із зазначенням номеру поточного рахунку та підписуватись саме отримувачем пенсії, У свою чергу, позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження того, що заява визначена додатком 1 до Порядку подавалась ним через Банк, на таку обставину позивач ні у позовній заяві, ні в уточненні до позовної заяви і не посилається. Пунктом 12 Порядку складання списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки покладається на органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення саме на підставі вищезазначених заяв, передбачених п. 10 Порядку. Відповідно до копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.01.2020 № 33-С-01 на ім`я позивача, яка була у сканованому, електронному вигляді надіслана до Банку електронною поштою від імені позивача, причиною з якою органом Пенсійного фонду України пов`язується невиплата пенсії є відсутність заяви на проведення виплати пенсії через рахунок, відкритий у відділенні Банку в м. Краматорську. Для поновлення виплати пенсії, за текстом вищезазначеного листа, Позивачу було повідомлено про необхідність особисто звернутися до органу Пенсійного фонду України з відповідними документами, у тому числі заявою про виплату пенсії. Зі змісту доданої позивачем до позовної заяви копії листа Міністерства соціальної політики України слідує, що причиною не виплати пенсії та не відновлення поточних виплат була відсутність в управлінні Пенсійного фонду в м. Краматорську заяви пенсіонера про перерахування пенсії на банківський рахунок в АТ «Ощадбанк», а можливість відновлення виплати пенсії позивачу, у вказаному листі, пов`язується із наданням саме пенсіонером заяви про виплату пенсії через АТ «Ощадбанк» або направлення до Управління такої заяви банком. Отже, відповідно до норм вищенаведеного Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках слідує, що номер рахунку на який отримувач пенсії просить перераховувати пенсію, зазначається саме отримувачем пенсії у його заяві, яка повинна ним підписуватись та особисто подаватися до органу Пенсійного фонду України. Зазначеними положеннями законодавства передбачається також можливість прийняття органами Пенсійного фонду України такої заяви про виплату пенсії через установи уповноваженого банку, з чого слідує, що обов`язковою передумовою існування самої можливості наприклад направлення установою уповноваженого банку заяви пенсіонера про виплату пенсії до органу Пенсійного фонду України, є отримання від пенсіонера такої заяви, однак позивачем не надано доказів на підтвердження того, що заява визначена додатком 1 до Порядку подавалась ним через Банк, на таку обставину позивач і не посилається. Визначення самостійно Банком, замість отримувача пенсії, зокрема номеру рахунку, на який необхідно перераховувати пенсію, у спосіб інший ніж зазначення номеру рахунку у заяві, яка повинна підписуватись та подаватись отримувачем пенсії, не відповідає наведеним вимогам законодавства. Щодо зобов`язання відшкодувати відповідачем матеріальну та моральну шкоду позивачу, суд зазначає наступне. Так, з обґрунтування наведеного в позовній заяві та уточненні до позовної заяви не вбачається сам факт наявності матеріальної або моральної шкоди. Позивач пов`язує наявність шкоди з неотриманням пенсії, посилаючись на рішення суду яким було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську відновити позивачу виплату пенсії з 16.10.2018 р. При цьому позивачем не обґрунтовано та не доведено, що пенсія, виплату якої рішенням суду зобов`язано орган Пенсійного фонду України відновити, ним втрачена. Навпаки, зі змісту листа Міністерства соціальної політики України, копія якого додана до позовної заяви, серед іншого, можна дійти висновку, що відновлення виплати пенсії на виконання судового рішення можливе і ставиться в залежність від подання безпосередньо або через банк відповідної заяви пенсіонером, тобто позивачем. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння їй заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилається в цілому на нібито протиправність на його думку дій Банку. У свою чергу доводи позивача щодо протиправності дій Банку, як слідує з вищезазначеного є безпідставними, не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства. Сам факт наявності моральної шкоди в конкретних проявах, визначених ч. 2 ст. 23 ЦК України, розмір моральної шкоди, інші обставини, які підлягають з`ясуванню та встановленню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не підтверджено відповідними належними та достатніми доказами і відповідно не доведено. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed