Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.04.2020 року між ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ТОВ «ЮГФУД» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «Mercedes-Benz 814 D» д.н.з. [NUMBER] , оформлений Полісом №АО-0002825912. 12.06.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 814 D», д/н [NUMBER] , в м. Одесі, на пляжі «Ланжерон», біля будинку №1, під час руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Rav4», д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . Після чого [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. В результаті порушення [PERSON] п.13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, указані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Також правопорушником [PERSON] порушено п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2020р. по справі №522/10290/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП. Власник пошкодженого майна звернувся з відповідною вимогою про виплату страхового відшкодування, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було враховано всі отримані документи та було виплачено 6850,00 грн. страхового відшкодування.\~Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати регресну вимогу у розмірі фактично понесених витрат. Відповідно до ч.1\~ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02.06.2023р. відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29-31). Представник позивача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~але в\~прохальній частині\~позову просив\~розглядати справу\~у порядку\~спрощеного позивного\~провадження без\~виклику сторін,\~ тому\~суд вважає\~що позивач\~виразив \~бажання розглядати\~справу у\~його відсутності. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, шляхом надіслання ухвал та судових повісток на зареєстроване місце проживання (перебування) про, що свідчить у справі повідомлення про вручення судової повістки, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.35,39). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12.06.2020 року з вини [PERSON] сталася ДТП. Відповідач керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 814 D», д/н [NUMBER] , в м. Одесі, на пляжі «Ланжерон», біля будинку №1, під час руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Rav4», д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси №522/10290/20 від 13.08.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.7). Відповідно до ст. ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Автомобіль «Mercedes-Benz 814 D», д/н [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АО- 0002825912 (а.с.6). Власник пошкодженого транспортного засобу «Toyota Rav4», д/н [NUMBER] , [PERSON] , звернулася до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.8). Згідно розрахунку страхового відшкодування розмір матеріального збитку, завданого автомобілю «Toyota Rav4», д/н [NUMBER] , складає 6850,00 грн (а.с.14). Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту №ЦВ/20/7743 від 29.01.2021р., ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 6850,00 грн. (а.с.15), що підтверджується платіжним дорученням № ID-155745 від 29.01.2021 року (а.с.16). Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені вищезазначеною постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 р. у справі №522/10290/20 згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене, вина відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, є доведеною. Правові підстави права позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є доведеними та вмотивованими. Відповідачем в свою чергу позовні вимоги не спростовано. Таким чином, з врахуванням наведеного, позивач у повному обсязі довів свої позовні вимоги, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 6850,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved