Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

28.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Є гроші ком" звернулося до суду з позовом до [PERSON] . Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 27635,01 грн та судові витрати. Мотивував тим, що 09.12.2021 між ТОВ "ФК "Є гроші ком" та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 3489811343-2015752, за яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 16000,00 грн на 30 днів із сплатою 803% на рік, комісією за обслуговування позики 0,20 % на день, комісією за обслуговування особистого кабінету - 10,00 грн на тиждень, комісією за смс інформування - 12,00 грн на день, разовою комісією у розмірі 2,50 % від суми позики , що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується з суми позики. Відповідач обов`язки за кредитним договором не виконав. Заборгованість складається з: 16000,00грн основного боргу, 10427,01 грн - відсотків, 1208,00 грн - комісій, а всього - 27635,01 грн. Ухвалою суду від 07.08.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, зокрема: сплатити судовий збір, надати оригінал електронного кредитного договору. 22.08.2023 позивач надіслав докази сплати судового збору та примірник електронного кредитного договору, який підписаний лише позикодавцем. 23.08.2023 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження. 06.11.2023 ухвалою суду замінено позивача у справі на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив". 06.11.2023 ухвалою суду витребувано у ТОВ "Фінансова компанія "ПРЕМІУМ АКТИВ":оригінал договору позики "Простой" №3489811343-2015752 від 09.12.2021 в електронному вигляді, що містить підписи обох сторін правочину; докази перерахування грошових коштів [PERSON] ; докази приналежності картки №5375-41хх-хххх-1401 саме [PERSON] ; докази приналежності мобільного телефону № [NUMBER] саме [PERSON] станом на день укладення кредитного договору; детальний та зрозумілий розрахунок заборгованості позичальника; відомості щодо строку кредитування. Правонаступник кредитора та позивача ухвалу суду належним чином не виконав, витребувані докази не надав. Представник позивача в судове засідання не з"явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить такого. Позивач мотивує позов тим, що 09.12.2021 між ТОВ "ФК "Є гроші ком" та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 3489811343-2015752, за яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 16000,00 грн на 30 днів із сплатою 803% на рік, комісією за обслуговування позики 0,20 % на день, комісією за обслуговування особистого кабінету - 10,00 грн на тиждень, комісією за смс інформування - 12,00 грн на день, разовою комісією у розмірі 2,50 % від суми позики , що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується з суми позики. Відповідач обов`язки за кредитним договором не виконав. Заборгованість складається з: 16000,00грн основного боргу, 10427,01 грн - відсотків, 1208,00 грн - комісій, а всього - 27635,01 грн. 02.10.2023 між ТОВ "ФК "Є гроші ком" та ТОВ "Фінансова кампанія "Преміум актив" було укладено договір факторингу № 2023-10-10К, за яким позивачу перейшли права вимоги заборгованості за даним договором. Матеріали справи не містять оригіналу та/або належним чином засвідченої копії кредитного договору №3489811343-2015752, укладеного між ТОВ "ФК "Є гроші ком" та [PERSON] , лише електронна копія оригіналу, яка підписана лише стороною Позикодавця. Суд як на стадії відкриття провадження та в процессі розгляду справи вжив максимальних заходів задля дослідження оригіналу кредитного договору. Матеріали справи містять електронну копію паперового договору факторингу №2023-10-10К від 02.10.2023, укладений між ТОВ "ФК "Преміум актив" та ТОВ "ФК "Є гроші ком". Відповідно до п. 2.1 договору факторингу від 02.10.2023 №2023-10-10К, для реалізації Фактором придбаних ним прав Клієнт під час підписання цього Договору та Акту прийому -передачі прав вимоги за формою, встановленою Додатку №1 до цього Договору, передав електронною поштою на електронну пошту Фактора або кур`єрською доставкою на електронному носієві Факторові наступні документи: оригінали Основних договорів, підтвердження видачі кредиту Боржникам по Основним договорам, розрахунки заборгованості по Основним договорам станом на день відступлення. Зазначене свідчить, що позивач, за умови реальності договору, мав би у розпорядженні оригінал кредитного договору. Частиною 2, 5 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Частинами 2-5 ст. 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частини перша та друга статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" (частина перша статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа (частина друга статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (частини четверта-шоста статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (частина перша статті 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Створення паперового примірника електронного документа відбувається шляхом його виготовлення на папері разом з усіма обов`язковими для даного виду документа реквізитами з дотриманням встановленого законодавством порядку їх розміщення, а також з іншими наявними необов`язковими реквізитами (пункт 2 глави 6 розділу ІІ Порядку роботи з електронними документами у діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2014 року № 1886/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2014 року за № 1421/26198, у редакції, чинній на момент створення кредитного договору). Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника). Електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (пункт 12 частини першої статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" тут і далі у редакції, чинній на момент подання апеляційних скарг). Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (частина четверта статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги"). Відповідно до статті 12 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП). Законом України "Про електронні довірчі послуги" передбачено, що до складу електронних довірчих послуг належать, зокрема кваліфіковані електронні довірчі послуги створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису, а також формування, перевірки та підтвердження чинності кваліфікованого сертифіката електронного підпису (статті 18, 20 цього Закону). Міністерство цифрової трансформації України (далі - Мінцифри) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг і виконує функції центрального засвідчувального органу. Згідно із наказом Мінцифри від 27 серпня 2021 року № 115 "Про затвердження Регламенту роботи центрального засвідчувального органу", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1313/36935, Державне підприємство "ДІЯ" визначено адміністратором інформаційно-телекомунікаційної системи центрального засвідчувального органу, що здійснює технічне та технологічне забезпечення виконання функцій центрального засвідчувального органу. Згідно із пунктом 5 Регламенту роботи центрального засвідчувального центру, затвердженого наказом Мінцифри від 27 серпня 2021 року № 115 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1313/36935, адресою електронного інформаційного ресурсу центрального засвідчувального органу, доступ до якого забезпечується через телекомунікаційні мережі загального користування цілодобово (далі - офіційний вебсайт ЦЗО) є: www.czo.gov.ua. Отже, висновок про те, що електронний документ не підписаний ЕЦП, має ґрунтуватися на результатах відповідної перевірки (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 2-317/11 (провадження № 61-6880св22)). Відповідно до пункту 31 частини першої статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" перевірка - процес засвідчення справжності і підтвердження того, що електронний підпис чи печатка є дійсними. Перевірка кваліфікованого електронного підпису чи печатки проводиться будь-якою особою з метою отримання інформації про дійсність чи недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки (пункт 82 Вимог у сфері електронних довірчих послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2018 року № 992). Паперовий примірник електронного договору №3489811343-2015752 від 09.12.2021 не містить протоколу перевірки електронного підпису як кредитора, так й позичальника (а.с. 8-21) . Електронна копія договору №3489811343-2015752 від 09.12.2021, що надіслана представником позивача електронною поштою 22.08.2023 (а.с. 68-74) містить лише підпис представника позикодавця, що підтверджується протоколом перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 09.12.2021 (а.с. 67). Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року, справа № 755/1549/22, провадження № 61-6415св22 виснував таке. "Верховний Суд наголошує на тому, що суд, отримавши процесуальні документи в електронній формі, має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, а тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного. Повертаючи апеляційну скаргу, подану заявником через суд першої інстанції, яка є ідентичною апеляційній скарзі, поданій безпосередньо до суду апеляційної інстанції, апеляційний суд не врахував, що оригіналом документа є саме документ у електронній формі, а його паперова форма є копією документа, відтвореною на папері. Тож передусім суд має досліджувати на предмет підписання електронний документ, а не його паперову копію. Та обставина, що у матеріалах справи не було протоколів створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, безумовно, не свідчить, що електронний документ не скріплений електронним підписом, оскільки у матеріалах справи не було і відомостей про відсутність ЕЦП на електронному документі. Помилка, допущена працівниками апарату суду під час формування паперової копії апеляційної скарги, не може мати своїм процесуальним наслідком для заявника повернення його апеляційної скарги як такої, що не підписана ним, оскільки це зумовлено діями (бездіяльністю) працівників апарату суду та не залежало від дій заявника під час подання апеляційної скарги засобами електронного поштового зв`язку. Повертаючи апеляційну скаргу заявника, подану через суд першої інстанції, апеляційний суд не переконався у тому, що апеляційна скарга, подана у електронній формі, не містить електронного підпису заявника (його повноважного представника), не витребував із суду першої інстанції оригінал електронного документа для здійснення такої перевірки, а тому висновки про те, що апеляційна скарга [PERSON] не підписана ним/його представником, апеляційний суд зробив без дослідження оригіналу поданої апеляційної скарги, надавши оцінку лише його паперовій копії, до якої суд першої інстанції помилково не долучив протоколи створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, що свідчить про передчасність цих висновків." У постанові Верховного Суду № 587/2051/18 від 07.07.2021 останній виснував таке. Згідно зі статтею 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17 (провадження № 61-45041св18), "місцевим судом, на виконання вимог частини п`ятої статті 100 ЦПК України, обґрунтовано не було взято до уваги надані відповідачем паперові копії електронного доказу - знімків вмісту екрана монітора, у зв`язку із неподанням їх оригіналів та поставлення позивачем під сумнів відповідність таких копій оригіналу". Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 711/9146/16-ц (провадження № 61-20453св18) зазначив про таке: "Посилаючись у спростування доводів апеляційних скарги на те, що факт здійснення публікації відповідного змісту підтверджується роздруківкою із веб-сайту, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно з положеннями глави 5 "Докази" розділу І "Загальні положення" ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, роздруківки Інтернет-сторінок (веб-сторінок), які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Такі роздруківки визнаються доказом у разі, якщо вони виготовлені, видані і засвідчені власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду, однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи, тому суд може провести огляд і дослідження таких документів у місці їх знаходження (на відповідному Інтернет-ресурсі за вказаним стороною справи посиланням) з фіксацією таких процесуальних дій у протоколі. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав розглядати паперову копію електронного доказу, що не містить підтвердження його підписання сторонами відповідними електронними підписами, доказом по справі. Також, суд відхиляє як доказ договір позики, підписаний лише позикодавцем (а.с. 68-74). А тому, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що між первісним кредитором та позичальником був укладений кредитний договір/договір позики. Щодо до того факту, що відповідач отримала грошові кошти у розмірі 16000 грн за договором № 3489811343-2015752 від 09.12.2021 на платіжну картку № [NUMBER] , матеріалами справи також не підтверджується, оскільки вказане платіжне доручення не містить ПІБ отримувача грошових коштів, вказано інший номер договору - №2015752, вказана інша сума переказу - 16500,00 грн. Крім того, позивачем не доведено факту, що платіжна картка № [NUMBER] належить саме позичальнику. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги не задоволено, суд вважає, що судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed