Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] 11 вересня 2023 року пред`явила до [PERSON] позов про стягнення аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2021 року. Під час перебування в шлюбі у них народився син, матеріальним забезпеченням якого після розірвання шлюбу відповідач не переймався, а вона, позивачка, не може повністю забезпечити потреби дитини. Відповідач є молодою, здоровою та працездатною особою, на утриманні не має інших непрацездатних осіб, тому вважає, що він має змогу сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Романюк О.П. 09 жовтня 2023 року подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відповідач позов визнає частково, оскільки станом на день розгляду справи він має на утриманні хворих батьків та перебуває на військовій службі, а тому неспроможний сплачувати аліменти у бажаному позивачкою розмірі. З урахуванням наведеного згідний сплачувати аліменти у розмірі частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Антал І.В. 14 листопада 2023 подав заяву про зміну позовних вимог та просив стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивачка [PERSON] \~та її\~представник \~адвокат Антал\~І.В.\~у \~ судове\~засідання не\~з`явилися,\~від представника\~надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Романюк О.П. у судове засідання також не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5\~000 грн. Згідно п. 2), п. 3) ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях та подавати заяви та клопотання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного\~суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності\~всіх учасників\~справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб, народження, акта обстеження матеріально-побутових умов та рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2021 року відомо, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою (а. с. 3, 4, 5, 6). Згідно \~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, відтак є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивачки. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2833 грн. Враховуючи заяву представника відповідача про визнання відповідачем позову про стягнення з нього аліментів у розмірі 5\~000 грн., суд дійшов висновку про задоволення позову та присудження аліментів на дитину - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідачу відомі наслідки визнання позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1) ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і її позов задоволено, судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved