Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

У червні 2023 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на завершення приватизації земельних ділянок, в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок, які розташовані на території Зимнівської сільської ради Володимирського району, Волинської області. Зазначає, що матір на випадок смерті залишила заповіт, згідно якого житловий будинок [ADDRESS] заповіла йому, [PERSON] . Земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,27 га для обслуговування підсобного господарства до заповіту включені не були. На даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті матері, однак звернувшись до нотаріуса йому було роз`яснено, що буде відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що покійна матір не встигла за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на вказане майно і відсутні правовстановлюючі документи на нього. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , \~право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, та на земельну ділянку площею 0,27 га, яка передана для ведення особистого підсобного господарства, які згідно з рішенням Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 01 квітня 1994 року № 20/6 «Про приватизацію земельних ділянок населенням, що проживає на території сільської ради» були безкоштовно передані для приватизації [PERSON] . Ухвалою від 22.06.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 09.10.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.\~Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.1218, ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, а саме: земельну ділянку площею 0,25 га, яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку площею 0,27 га, яка передана для ведення особистого підсобного господарства, які належали їй відповідно до рішення сесії Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 20/6 від 01 квітня 1994 року «Про приватизацію земельних ділянок населенням, що проживає на території сільської ради народних депутатів». За життя [PERSON] не завершила приватизацію вказаних земельних ділянок та не зареєструвала право власності на них. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.02.2023 року позивачу визначено додатковий строк терміном 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання цього рішення суду він 14.03.2023 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , також вже оформив частину спадкового майна, зокрема житловий будинок, на своє ім`я, тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Як вбачається з архівного витягу з рішення Зимнівської сільської Ради Володимир-Волинського району Волинської області від 01 квітня 1994 року № 20/6 «Про приватизацію земельних ділянок населенням, що проживає на території сільської ради», [PERSON] було надано дозвіл приватизувати земельну ділянку площею 0,52 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,27 га для обслуговування підсобного господарства. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81 Земельного кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої\~статті 152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому законом порядку та не завершила у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Відповідно до вимог\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог\~ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за законом, оскільки він прийняв спадщину після смерті своєї матері, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

Outcome: approved