Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Заявник звернувшись до суду із даною заявою, посилається на те, що він є власником 59/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . На підставі рішення Коломийської міської ради від 15 червня 1994 року № 194 йому передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель та господарських споруд площею 0,0651 га в [ADDRESS] , про що видано відповідний Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-005-663 від 01 грудня 1994 року. Однак, у вказаному правовстановлюючому документі невірно зазначено його по-батькові « [PERSON] », тоді як згідно паспорта громадянина України він « [PERSON] ». Тому просить встановити факт належності йому вказаного державного акту, що необхідно для розпорядження належною земельною ділянкою та її відчуження. В підготовче судове засідання заявник не з`явився, його представник адвокат Павлюк подала заяву про розгляд справи в її та Дмечука відсутності, заявлені вимоги з вказаних підстав підтримала. Представник заінтересованої особи в підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо задоволення заяви не заперечив. Врахувавши заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи суд вважає заявлені вимоги належно обґрунтованими виходячи із наступного. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Судом встановлено, що заявнику на підставі мирової угоди затвердженої рішенням народного суду м. Коломия від 23 квітня 1994 року належить 59/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , що підтверджується, копією ухвали суду від 23 квітня 1994 року, випискою з інвентаризаційних матеріалів від 03 травня 2023 року № 76545 (а.с. 7, 13). Крім того, Демчуку передано безоплатно у приватну власність присадибні ділянки розміщені в зоні старої забудови, що підтверджується архівним витягом з протоколу № 8 засідання виконавчого комітету Коломийської міської Ради народних депутатів Івано-Франківської області від 15 червня 1994 року (а.с. 8). Заявнику видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 17-2-005-663 від 01 грудня 1994 року (а.с. 9). Однак у вказаному Державному акті по-батькові [PERSON] зазначено « [PERSON] », тоді як згідно копії паспорта громадянина України він « [PERSON] ». Вказані розбіжності позбавляють заявника можливості розпорядитися належною йому земельною ділянкою. Таким чином суд вважає, що описані помилки в написанні по батькові заявника виникли внаслідок неуважності працівників органу, що видав документи. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Крім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Таким чином, встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості. Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною земельною ділянкою з дотриманням вимог чинного законодавства. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявнику на підставі Державного акту на про право приватної власності на землю серії ІФ № 17-2-005-663, виданий 01 грудня 1994 року, належить земельна ділянка, площею 0,0654 га що розташована на території [ADDRESS] , призначене для обслуговування будівель та господарських споруд, проте оскільки у даному документі неправильне написано по-батькові власника як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », то суд вважає можливим усунути вказану неправильність шляхом задоволення заяви про встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документу. На підставі наведеного та

Outcome: approved