Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

03 березня 2023 року заявниця звернулась до суду та просить постановити рішення, яким визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , уродженку с. Кубей, яка проживає на даний момент по [ADDRESS] , встановити над нею опіку та призначити її, [PERSON] , [INFO] , її опікуном. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] являється інвалідом І групи «А» з дитинства безстроково, знаходиться на обліку у Болградській ЦРЛ з дня свого народження по психічному захворюванню, внаслідок чого потребує постійного стороннього догляду. Проживає разом з нею, позивачкою, за адресою: [ADDRESS] . Інших бажаючих здійснювати догляд за [PERSON] немає. В зв`язку з тим, що [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не усвідомлює своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, а відтак є необхідність у вирішення питання про визнання його недієздатним та призначення опікуна. Ухвалою суду від 08.03.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 06.04.2023 року призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу. 11.10.2023 року Одеська філія судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» надіслав суду Висновок судово-психіатричного експерта №495 від 25.09.2023 року відносно [PERSON] , [INFO] , після чого провадження у справі було поновлено та призначено справу до судового розгляду на 15.11.2023 року. Заявник в судове засідання не з`явилась, наддала заяву про розгляд справи у її відсутність та подання від органу опіки та піклування про призначення її опікуном. Представник заінтересованої особи - Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області в особі органу опіки та піклування - також не з`явився, письмовою заявою вимоги заявника [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною - підтримав, просив задовольнити й розглянути справу без його участі. Адвокат Сахарова Н.М., яка діє в інтересах [PERSON] , надала заяву про розгляд справи у їх відсутність. Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1 ст.293 ЦПК України). Ст. 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено що [PERSON] , [INFO] , згідно медичної картки перебуває на обліку у психіатра с діагнозом: важка розумова відсталість, є інвалідом І групи з дитинства. Заявниця [PERSON] є її родичкою, мешкає разом однією сім`єю та здійснює догляд за нею. Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи № 495 від 25.09.2023 року Одеської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» - [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді «Важкої розумової відсталості» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F 72 МКХ-10). За своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Таким чином, наявні в справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки встановлено та підтверджено, що в силу свого захворювання вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Частиною 4 статті 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Органом опіки та піклування Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області надано рішення №64 від 22.06.2023 року про затвердження висновку щодо визнання [PERSON] недієздатною особою та призначення опікуном [PERSON] , оскільки внаслідок хронічного стійкого психічного розладу вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Батьки [PERSON] померли, на теперішній час доглядом замається родичка [PERSON] . Провівши обстеження матеріально-побутових умов сім`ї було виявлено, що [PERSON] дійсно проживає разом з хворою в будинку за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам, для утримання недієздатної особи створені всі необхідні умови. Заявниця просить призначити її опікуном над [PERSON] про що надано письмову заяву. Обмежень, передбачених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено. За таких обставин в інтересах [PERSON] суд вважає необхідним визнати її недієздатною, встановити над нею опіку та вважає доцільним призначити заявницю [PERSON] її опікуном. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved