Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (далі ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна") звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідача 89 916 грн 03 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 4559150 від 02 серпня 2021 року. В обґрунтування позову зазначив, що 02 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений вищезазначений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20\~000 грн із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 03 травня 2022 року ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна"право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15 вересня 2023 року перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду.\~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна», з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений договір про надання споживчого кредиту№4559150, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у сумі 20 000 грн під 693,5% річних (1,90 % в день) строком на 30 днів, з можливістю подальшої пролонгації відповідно до п. 4.2, 4.3 Договору. 03 травня 2022 року за договором факторингу № 03-05/2022 ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 15 вересня 2023 року заборгованість [PERSON] перед товариством становить 89 916 грн 03 коп. з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 45 600 грн заборгованість по відсоткам, 20 795 грн 20 коп. інфляційні втрати та 3\~520 грн 83 коп. - 3% річних. Судом також встановлено, що [PERSON] жодного разу не сплачував заборгованість по кредитному договору. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 684 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі положень\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог та ненаданням відповідачем доказів наявності в нього пільг щодо сплати судового збору, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 481 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи, а також 10 000 грн витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved