Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь позивача додаткові витрати на дитину в розмірі 5 961,50 грн. І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2016 року по 10.09.2020 року, від якого у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що донька проживає та зареєстрована з нею, знаходиться на її утриманні. Судовим наказом від 03.08.2022 року Васильківського міськрайонного суду Київської області було стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що станом на 10.01.2023 року заборгованість по сплаті аліментів становить 38 384,50 грн. Також, позивач стверджує, що батько дитини з 2018 року не цікавиться життям дитини, не відвідує її ані за місцем проживання, ані у навчальних закладах, в телефонному режимі з дитиною не спілкується, аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надає, чим самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідач останні чотири роки взагалі не цікавиться здоров`ям, культурним, моральним, духовним розвитком дитини, не вітає з днем народження, не утримує дитину. 20.12.2022 року позивач зверталась до Сихівського відділу поліції м.Львова з питання притягнення до кримінальної відповідальності відповідача за несплату аліментів, в порядку ст. 164 КК України, на що 30.12.2022 року було надано відповідь про проведену профілактичну бесіду та попередження про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. Позивач зазначає, що вихованням і розвитком дитини вона займається самостійно, та з вересня 2020 року по квітень 2023 року донька відвідує Дитячий клуб розвитку та дозвілля з підготовки до школи (вартість навчання за вказаний період склала 46 080,00 грн), з жовтня по березень 2023 року денний догляд за Нелією здійснює няня (оплата послуг за вказаний період становить 41 600,00 грн). Позивач проживає разом з дитиною та іншим чоловіком, з яким в подальшому планують одружитись, та оскільки у дитини хороші відносини із чоловіком, то він має намір удочерити [PERSON] . 12.04.2023 року виконавчий комітет Гребінківської селищної ради надав висновок про доцільність місця проживання малолітньої Нелії разом з матір`ю. Позивач вказує, що відповідач ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, постійно змінює місце проживання, не цікавиться життям дитини, неодноразові звернення до відповідача з проханням прийняти участь у житті та вихованні доньки, позитивного результату не надали. Спільна донька сторін має вроджену проблему кишківника, порушення травлення, закрепи, діагностовано захворювання доліхосігма та доліхоколон, а тому дитина потребує постійного лікування і профілактичних заходів, витрати яких має бути покладено на обох батьків в рівних долях. Позивач зазначає, що на день подання позову витрати на ліки для дитини складають 9 988,81 грн., та окрім того, для духовного розвитку і навчання було витрачено 1 934,20, що разом складає 11 923,00 грн. Позивач, посилаючись на ст. 141 СК України, просить стягнути з відповідача половину таких витрат в розмірі 5 961,50 грн. Заперечуючи позов, представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] заперечує вимогу про позбавлення його батьківських прав. Відповідач сплатив позивачу 39 000,00 грн. в рахунок погашення боргу по аліментах на утримання дитини та має на меті змінити поведінку у кращу сторону і брати участь у вихованні та забезпеченні дитини. Зазначено, що позбавлення [PERSON] батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин даної справи не доведено. Представник відповідача вказує, що [PERSON] бажає спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, а позивачем не доведено, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Позивач зі своєю матір`ю перешкоджали [PERSON] спілкуватися з дитиною, не повідомили про стягнення аліментів. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні. А тому, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач жодним чином не довела обставин на які вона посилається у позовній заяві. А позовна вимога про стягнення додаткових витрат не підлягає судовому розгляду та в цій частині слід закрити провадження, оскільки відсутній спір між сторонами з даного приводу, бо позивач не ставила до відома відповідача про потребу в додаткових витратах на дитину. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 16.05.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання (а.с. 56-57). Ухвалою суду від 23.06.2023 року витребувано у Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 63-64). 01.08.2023 року на адресу суду від третьої особи надійшов висновок органу опіки та піклування з вирішення даного спору (а.с. 74-75). 28.08.2023 року на електронну адресу суду від третьої особи надійшло клопотання про проведення судового засідання 29.08.2023 року за відсутності їхнього представника (а.с. 77). 29.08.2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання 29.08.2023 року за відсутності позивача та її представника, в якій також, представник просила закрити підготовче провадження і призначити справу до розгляду по суті (а.с. 78). Ухвалою суду від 29.08.2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті (а.с. 80-81). 29.08.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення судового засідання. Дане клопотання було отримано суддею 30.08.2023 року (а.с. 83-92). 11.09.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (а.с. 96). 12.09.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи (а.с. 97-103). 12.09.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 105-113). 25.09.2023 року представник позивача [PERSON] подала клопотання про допит свідка в режимі відеоконференції (а.с. 116-118). 28.09.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 120-124). Ухвалою суду від 02.10.2023 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також клопотання представника позивача про допит свідка [PERSON] в режимі відеоконференції з Франківським районним судом м.Львова (а.с.125-126). 25.09.2023 року представник позивача [PERSON] подала клопотання про визнання явки відповідача обов`язковою (а.с. 129-131). 03.10.2023 року від третьої особи надійшло клопотання про проведення судового засідання 04.10.2023 року за відсутності їхнього представника (а.с. 133). 04.10.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про визнання явки відповідача обов`язковою, змінено порядок розгляду справи: допит свідка в режимі відеоконференції, пояснення сторін, дослідження письмових доказів (а.с. 134-137). 16.10.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 140-156). 17.10.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 158). 14.11.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання задоволено частково клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме приєднано до матеріалів справи довідку про доходи відповідача. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2016 року по 10.09.2020 року, вказане підтверджується рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10.09.2020 року по справі № 464/1624/20 (а.с. 11-12) Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24.01.2017 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 13). Встановлено, що малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2023/003373295, 2023/003373243 (а.с. 14,15). Згідно судового наказу, виданого 03.08.2022 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.02.2022 рокуі до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого, виданої лікарем Гребінківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини [PERSON] , вбачається, що [PERSON] має наступні захворювання: доліхоколон, доліхосігма, стійкі хронічні порушення; синдром подразненого кишківника зі схильністю до закрепів; кардіоміопатія; порушення провідності в правій ніжці пучка Гіса; астеноневротичний синдром; порушення аутичного спектру. Згідно рекомендацій лікаря дитина потребує постійного лікування в зв`язку зі стійкими хронічними порушеннями на тлі доліхоколон (а.с. 32). Згідно консультативних висновків Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» МОЗ України, [PERSON] має ряд захворювань, пов`язаних з кишківником (а.с. 33-35). Згідно рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 590 від 25.07.2023, орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та вказують на відповідність зазначеного інтересам дитини (а.с.75). В підтвердження позовних вимог, щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, позивачем надано рахунки про сплату, квитанції, видаткові накладні та товарні чеки; замовлення рахунки пов`язані із купівлею ліків на загальну суму 9988,81, а також квитанції рахунки на придбання літератури на суму 1934,20. (а.с.36-46). В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позов. Позивач в судовому засіданні по суті справи повідомила, що в період перебування у шлюбі, [PERSON] випивав, бив її, зрадив, а тому позивач подала на розірвання шлюбу. Співмешканка відповідача намагалась вмовити позивача не стягувати з нього аліменти. Дитина [PERSON] має серйозну проблему із кишківником, проходить лікування в лікарні «Охматдит». Позивач повідомляла відповідача про постійні витрати на лікування, однак він відмовлявся надавати кошти. Позивач не може зв`язатися з відповідачем протягом останніх трьох років. Дитина не пам`ятає батька. [PERSON] два роки проживає разом з іншим чоловіком, мають намір в подальшому одружитись. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, і в цьому перешкод йому ніхто не чинив. Позивач потребує позбавлення відповідача батьківських прав, щоб з донькою не залежати від нього, оскільки в майбутньому можливо позивачу потрібна буде згода батька на виїзд дитини за кордон, реєстрацію проживання дитини, усиновлення доньки іншим чоловіком, який піклується про дитину. Позивач зазначає, що тривалий час взагалі не отримувала аліменти на дитину, а витрати на її доньку становлять близько 10 тисяч грн. на місяць. Представник відповідача [PERSON] , заперечуючи позовні вимоги, суду пояснив, що відповідач бажає брати участь у вихованні дитини, але бувша його дружина зі своєю матір`ю перешкоджають йому спілкуватися з дитиною. Відповідачу не було відомо про стягнення з нього аліментів, оскільки він не проживає за місцем реєстрації, тимчасово мешкає в Італії. Дізнавшись про заборгованість по аліментам, відповідач протягом місяця сплатив повністю борг, близько 60 000 грн., та продовжить утримувати доньку. Представник відповідача в судовому засіданні поставив під сумнів деякі письмові докази щодо додаткових витрат на дитину і при цьому, зазначив, що [PERSON] не знав про витрати на лікування та не заперечує в подальшому сплачувати додаткові витрати на дитину, а тому в цій частині позовні вимоги слід закрити за відсутністю спору. В режимі відеоконференції з Франківським районним судом м.Львова, судом було допитано свідка [PERSON] , яка є подругою позивача та хрещеною мамою [PERSON] . Свідок суду показала, що спілкується з похресницею 1-2 рази на місяць, дитина не знає свого батька, не спілкується з ним, оскільки він уникає спілкування та не надає коштів на лікування і проживання доньки. Свідок бачила відповідача 4-5 років тому, але свідку невідомо де фактично проживає, чи працює відповідач, від знайомих чула, що він виїхав з України. Позивач ніколи не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною, однак батько ігнорує свою доньку. Свідок обізнана, що дитина сторін часто перебуває на лікуванні, має захворювання кишківника. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. За ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо (вона), він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. В судовому засіданні не знайшла підтвердження обставина на яку посилається позивач - повне нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками. Судом встановлено, що батько дитини на даний час перебуває за кордоном та не спілкується з донькою, однак бажає брати участь у її житті. Відповідач категорично заперечує позовні вимоги, що свідчить про невтрачений інтерес до своєї дитини. А також судом встановлено, що відповідач повністю погасив заборгованість по аліментах на утримання доньки. Як було зазначено вище, третя особа у справі надала суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та вказали на відповідність зазначеного інтересам дитини. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач не був повідомлений і присутнім на засіданні комісії орану опіки та піклування при розгляді даного питання, не подавав свої контраргументи при дослідженні органом спірного питання, а отже, був позбавлений на захист свого права і інтересу. В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На думку суду, лише самого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, згідно із положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатнім для позбавлення особи батьківських прав. Також суд не може визнати даний висновок обґрунтованим у повній мірі, оскільки переважна частина його змісту сформульована з доводів позивача. З огляду наведеного, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно його малолітньої доньки Нелії слід відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 11 923,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів і обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Так, позивачем до матеріалів справи долучено рахунки про сплату, квитанції, видаткові накладні та товарні чеки; замовлення рахунки пов`язані із купівлею ліків на загальну суму 9988,81 грн., а також квитанції рахунки на придбання книжок та розвиваючу літературу на суму 1934,20 грн. (а.с.36-46). Суд вважає, що в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, оскільки, в даному випадку, суд враховує обставини, що мають істотне значення в цьому спорі. Зокрема, суд бере до уваги незадовільний стан здоров`я дитини сторін, факт її вродженого хронічного захворювання кишківника, часте лікування дитини, потребу в спеціальному раціоні харчування та потребу в медикаментозній підтримці нормального стану. А тому суд бере до уваги докази в підтвердження понесених позивачем витрат на лікування дитини на загальну суму 9988,81 грн. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину підлягає до часткового задоволення. Загальна сума витрат, які були понесені позивачем та підтверджені відповідними письмовими доказами, і не спростовані відповідачем, та які можна віднести до додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, становить 9988,81 грн. Тому, виходячи з рівності участі батьків в утриманні дітей, з відповідача підлягає стягненню половина цих витрат, що становить 4994,40 грн. Сторона відповідача не заперечила потреби дитини в таких витратах, однак представник відповідача зазначив, що спору з даного приводу не має, що, в свою чергу, є підставою для закриття провадження у справі в даній частині. Однак, суд не погоджується з такою позицією сторони відповідача. Оскільки відповідач вказує на відсутність спору і при цьому не надано жодного доказу, що до 11 вересня 2023 року він приймав участь у будь-яких матеріальних витратах на дитину, в примусовому чи добровільному порядку. Факт тривалого ухилення батька від матеріального утримання своєї дитини є підставою стверджувати про спір. Крім того, на сьогоднішній день, стверджуючи про відсутність спору з даного приводу, відповідач не відшкодував позивачу половину суми додаткових витрат на лікування і обстеження своєї доньки. Необізнаність про стягнення в примусовому порядку аліментів, тимчасове проживання за межами держави та інші наведені відповідачем події/обставини ніяким чином не скасовують обов`язок утримувати дитину та рівність такого обов`язку батьків Обов`язок утримувати дитину є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Однак, суд вважає, що зазначені позивачем витрати, які пов`язані з придбанням книг та літератури для розвитку дитини на суму 1934,20 грн. не підпадають під ознаки витрат в розумінні положень ст. 185 СК України, тобто, не є такими, що викликані особливими обставинами, а тому суд не включає до додаткових витрат на дитину цю суму. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відмовлено, то вказані витрати покладаються на позивача, а стосовно частково задоволеної позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави (судовий збір в розмірі 1073,60 грн.)

Outcome: partial