Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

08.07.2021 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, який під час підготовчого провадження уточнили, до [PERSON] , третя особа - Відділ по Вознесенівському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення годин спілкування. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що [PERSON] та [PERSON] з 19.08.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами було розірвано 23.01.2018. [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] , яка проживає з матір`ю. Позивачі [PERSON] (батько дитини), [PERSON] (дідусь дитини, батько позивача), [PERSON] (бабуся дитини, мати позивача) бажають приймати участь у вихованні та спілкуванні з донькою та онукою [PERSON] , однак відповідач чинить їм в цьому перешкоди, що стало причиною звернення [PERSON] до Вознесенівського відділу служби у справах дітей Запорізької міської ради (далі - ЗМР) для встановлення графіку спілкування з дитиною. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580р від 21.12.2020 встановлено такий порядок участі [PERSON] у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] : щосуботи з 17:00 год. до 19:00 год. в присутності матері дитини, зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в реалізації його прав на особисте спілкування з дитиною, а [PERSON] - дотримуватись встановленого порядку з урахуванням прав та інтересів дитини. Незважаючи на вказане розпорядження, відповідач продовжує чинити перешкоди позивачам у зустрічах та спілкуванні з дитиною. З урахуванням викладених обставин позивачі просили: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] та визначити наступний порядок зустрічей дитини з батьком без присутності матері: -кожен вівторок та четвер з 16:00 год. до 19:00 год.; -кожні перші та треті вихідні місяця за місцем проживання батька з 10:00 год. суботи та по 17:00 год. неділі; -половину днів під час осінніх, зимових та весняних канікул та 45 днів під час літніх канікул за місцем проживання батька, або в будь-якому іншому місці на території України або за її межами з метою оздоровлення та відпочинку дитини; -в інший час батько має право безперешкодно спілкуватися з донькою протягом усього тижня, в денний час по телефону та за допомогою засобів відеозв`язку; -сторона, з якою разом знаходиться дитина згідно встановленого графіку разом із дитиною має право самостійно визначати місця відвідування культурно-масових заходів, дозвілля, відпочинку; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з онукою [PERSON] , визначити наступний порядок зустрічей дитини з бабусею та дідом: кожні перший та третій вівторок місяця з 10:00 год. до 19:00 год. без присутності матері; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] при відвідуванні дитячих центрів чи дитячого садочку, або інших розвивально-виховних закладах, а пізніше школи без порушення графіку чи умов перебування там дитини. перші три місяці після набрання чинності рішенням суду зустрічі [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проводити в присутності психолога чи представника Служби (управління) у справах дітей (а.с. 75-83 т. 1). Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] , подала зустрічний позов до нього, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району, про визначення місця проживання дитини та порядку участі батька у її вихованні. В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що [PERSON] народилася після припинення сімейних відносин між нею та [PERSON] . Протягом всього життя дитини її вихованням займається [PERSON] . Вона ніколи не чинила перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Однак, після зустрічей дитини із батьком, які проводились за графіком, визначеним розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580р від 21.12.2020, у дитини погіршився сон, почали спостерігатися ознаки безпричинної стурбованості, пригніченості та тривоги, час від часу виникала носова кровотеча, з`явилося періодичне нічне нетримання сечі. За результатами обстеження [PERSON] лікарем-педіатром, в неї було виявлено симптоми «невроподібного стану» та направлено на консультацію до невролога. За результатами обстеження [PERSON] лікарем-неврологом, їй було поставлено діагноз «астено-невротичний синдром», призначено медикаментозне лікування та рекомендована консультація психолога. 15.05.2021 під час зустрічі з батьками відповідача [PERSON] , [PERSON] в дитини відбувався нервовий зрив, вона сильно плакала і кричала, після чого відмовилася спілкуватися з ними. 03.06.2021 практичним психологом відділу соціальної роботи центру [PERSON] було проведено спільну психологічну консультацію позивача, відповідача та їх дитини [PERSON] , яка умовно складалася з трьох етапів: відбулася оцінка емоційного стану та виховного потенціалу відповідача [PERSON] , пошук ефективних шляхів взаємодії між [PERSON] та [PERSON] , в останню чергу до спільної роботи було залучено [PERSON] . В процесі консультації підтвердилося, що контакт з батьком викликає у дитини стрес, фрустрацію та появу невротичних реакцій: вона плаче, відмовляється від спілкування, благає припинити побачення. Тому на початку липня 2021 р. позивачем було подано заяву до районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району, як органу опіки та піклування про зміну порядку участі відповідача у вихованні [PERSON] шляхом прийняття рішення про тимчасове припинення їх побачень та особистого спілкування до моменту стабілізації емоційного стану, але не менше ніж на три місяці. Також, після стабілізації емоційного стану дитини просила зустрічі [PERSON] та [PERSON] в присутності мами та психолога за таким графіком: протягом трьох місяців - кожну третю суботу з 17:00 год. до 19:00 год., далі - щосуботи з 17:00 год. до 19:00 год. 08.07.2021 комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району були враховані висновки психологів та рекомендовано зупинити дію розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580 від 21.12.2020 строком на 1 місяць. Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 377р від 12.07.2021 зупинено дію розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580 від 21.12.2020 строком на 1 місяць, рекомендовано [PERSON] та [PERSON] : звернутись з дитиною до спеціаліста-психоневролога, звернутись до медіатора для одержання психологічної допомоги у налагодженні міжособистісних стосунків, рекомендовано через 1 місяць надати медичний документ про наявність або відсутність позитивних змін в психоемоційному стані малолітньої [PERSON] . З урахуванням викладеного відповідач [PERSON] у зустрічному позові просила визначити наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] : -припинити зустрічі та спілкування батька з дитиною на строк 3 місяці, відлік якого розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили; -після спливу вказаного тримісячного строку поновити зустрічі та спілкування батька з дитиною в присутності матері - [PERSON] та психолога за таким графіком: протягом 3 місяців - кожну четверту суботу з 17:00 год. до 19:00 год., далі протягом 3 місяців - кожну другу суботу з 17:00 год. до 19:00 год., далі - щосуботи з 17:00 год. до 19:00 год.; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . Також, відповідач [PERSON] (за первісним позовом) подала відзив на позовну заяву, в якому виклала аналогічні обставини тим, що зазначені нею в зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] (за зустрічним позовом) в особі представника адвоката Полтавець Т.О. із зустрічним позовом не погодився, у відзиві на зустрічний позов зазначив, що дитина народилась вже після розірвання шлюбних відносин. Вони з позивачем спільно визначили, що дитина буде проживати разом з матір`ю, спору між сторонами щодо цього не виникало. Він жодного разу не намагався визначити інше місце проживання для доньки, аніж з мамою. Єдиним його бажанням було допомагати у вихованні доньки, вирішувати усі соціально-побутові питання, займатись її лікуванням та навчанням, вживати усіх заходів для захисту її цивільних прав та обов`язків. Задоволення позовних вимог позивача [PERSON] в частині значного зменшення годин зустрічей батька з дитиною порушують як права та інтереси дитини, так і самого відповідача. За графіком, який просить встановити [PERSON] , спілкування буде недостатнім, щоб налагодити контакт батька з дитиною. На теперішній час присутність матері та інших сторонніх осіб під час зустрічей унеможливить налагодження спілкування з дитиною. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою від 13.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в загальному порядку, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.08.2021, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи, витребувано у третьої особи Відділу по Вознесенівському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (а.с. 63 т. 1). 02.08.2021 до суду надійшла уточнена позовна заява позивачів (а.с. 75-83 т. 1). Також, 02.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву (а.с. 119-134 т. 1). 04.08.2021 надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визначення місця проживання дитини та порядку участі батька у її вихованні (т. 1 а.с. 173-184). Ухвалою від 10.08.2021 частково задоволено клопотання Відділу по Вознесенівському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР, залучено Орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району до участі у даній цивільній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виключивши Відділ по Вознесенівському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР з кола третіх осіб у справі. В задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовлено. Також цією ухвалою в Органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району витребувано висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (а.с. 168 т. 1). 17.09.2021 надійшла відповідь позивачів на відзив відповідача за первісним позовом (а.с. 214-227 т. 1). 21.09.2021 надійшли заперечення представника відповідача на відповідь позивачів на відзив відповідача за первісним позовом (а.с. 229-243 т. 1). Ухвалою від 21.09.2021 прийнято до розгляду у даній цивільній справі уточнену позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення годин спілкування. Також цією ухвалою прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району, про визначення місця проживання дитини та порядку участі батька у її вихованні, вимоги за зустрічним позовом [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено учасниками справи строки для подання заяв по суті справи за вимогами зустрічного позову, зобов`язано третю особу орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району надати висновок щодо розв`язання спору, що був витребуваний ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2021 у цій справі, з урахуванням вимог зустрічної позовної заяви [PERSON] (а.с. 67-68 т. 2). Крім того, ухвалою від 21.09.2021 задоволено клопотання [PERSON] та з метою забезпечення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району, про визначення місця проживання дитини та порядку участі батька у її вихованні, зупинено до вирішення спору виконання розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 21.12.2020 № 580р «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] » (а.с. 69-70 т. 2). 04.10.2021 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 81-95 т. 2). 11.10.2021 надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору (а.с. 98 т. 2). 23.10.2021 надійшла відповідь на відзив представника позивачів на зустрічний позов відповідача (а.с. 112-131 т. 2). Ухвалою від 30.11.2021 задоволено заяви [PERSON] в особі представника адвоката Гречихи С.Ю. та [PERSON] в особі адвоката Полтавець Т.О. про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 203 т. 2). Ухвалою від 23.12.2021 відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Полтавець Т.О. в інтересах [PERSON] про витребування доказів (договорів про надання послуг із психологічної реабілітації дитини, на підставі яких були складені відповідні протоколи оцінки) (а.с. 37-38 т. 3). Також, ухвалою від 23.12.2021 відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Полтавець Т.О. про призначення у справі судової психологічної експертизи дитині [PERSON] (а.с. 35-36 т. 3). Ухвалою суду від 23.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 21.01.2022 (а.с. 39-40 т. 3). 02.02.2023 від позивачів надійшло клопотання про забезпечення позову (а.с. 121-125 т. 3). Ухвалою від 03.02.2023 відмовлено в задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову (а.с. 139-140 т. 3). Постановою Запорізького апеляційного суду від 15.03.2023 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 100 виділених матеріалів справи про забезпечення позову). Ухвалою від 27.07.2023 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Мухіної Л.С. про визнання поважними причин несвоєчасного подання доказів, долучення доказів, витребування висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. Залучено орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до участі у даній цивільній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] та витребувано у третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (а.с. 110-112 т. 4). У судовому засіданні 20.11.2023 судом змінено обсяг дослідження доказів та визнано недоцільним отримання висновку щодо розв`язання спору від органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (із занесенням ухвали до протоколу судового засідання). У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Полтавець Т.О. позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечували з підстав, зазначених у відзиві на зустрічний позов. Відповідач [PERSON] , її представники адвокат Гречиха С.Ю., та у подальшому адвокат Мухіна Л.С. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з підстав, наведених у відзиві на позов. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі з наведених у зустрічній позовній заяві підстав. Представник третьої особи-1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 89 т. 3, а.с. 61 т. 4). Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи-1. Представник третьої особи-2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи-2. Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, свідків, дослідивши письмові та інші докази, що наявні у матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] з 19.08.2017 перебували у шлюбі. Шлюб зареєстрований Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 691 від 19.08.2017 (а.с. 21 т. 1). 23.01.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.01.2018, виданого Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 05 від 23.01.2018 (а.с. 22 т. 1). [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] , виданого повторно 17.07.2018 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 285 від 13.03.2018 (а.с. 23 т. 1). Дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] . Станом на час звернення до суду із позовом дитина проживала за адресою: [ADDRESS] . На даний час дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 210 т. 4 - зворот). Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580р від 21.12.2020 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] » встановлено такий порядок участі [PERSON] у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] : щосуботи з 17:00 год. до 19:00 год. в присутності матері дитини, зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в реалізації його прав на особисте спілкування з дитиною, а [PERSON] - дотримуватись встановленого порядку з урахуванням прав та інтересів дитини (а.с. 38 т. 1). Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 377р від 12.07.2021 «Про призупинення дії розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 21.12.2020 № 580р «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] » строком на 1 місяць» дію вищезазначеного розпорядження призупинено строком на 1 місяць з моменту підписання цього розпорядження до стабілізації емоційного стану дитини (а.с. 107 т. 1). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного Кодексу України (тут і далі - СК України, в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). У первісному позові [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не ставлять питання про усунення перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а просять зобов`язати [PERSON] не чинити такі перешкоди. При цьому, просять встановити порядок участі батька та бабусі із дідусем у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] . У той же час, в силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, у даному випадку, розглядаючи первісний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд виходить зі змісту їх позовних вимог, наведених в уточненій позовній заяві, яка не містить вимоги про усунення перешкод з боку [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною та не містить способу їх усунення, з огляду на що ці позовні вимоги не можуть бути визнані судом обґрунтованими та, відповідно, не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги первісного позову щодо порядку участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд виходить з наступного. В обґрунтування розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 377р від 12.07.2021 «Про призупинення дії розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 21.12.2020 № 580р «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] » зазначено, що згідно з довідкою медичного центру «Енамед» від 04.01.2021 у малолітньої [PERSON] діагностовано невроподібний стан, скарги на часті пробудження вночі, носову кровотечу, енурез, підвищену тривожність, плаксивість. Із посиланням на виписку з протоколу психо-корекційних, розвивальних групових та індивідуальних занять малолітньої [PERSON] , надану приватно практикуючим психологом [PERSON] від 06.05.2021, висновок спеціаліста-психолога, кандидата психологічних наук, завідуючої кафедри психології Запорізького національного університету Губи Н.О. від 20.05.2021, виписку з протоколу психологічного консультування та спостереження приватно практикуючого психолога [PERSON] від 26.06.2021 у розпорядженні констатовано негативну емоційну реакцію малолітньої дитини [PERSON] на батька [PERSON] та рекомендовано [PERSON] та [PERSON] звернутися з дитиною до спеціаліста-психоневролога, звернутися до медіатора для одержання психологічної допомоги у налагодженні міжособистісних стосунків, рекомендовано через 1 місяць надати медичний документ про наявність або відсутність позитивних змін в психо-емоційному стані малолітньої [PERSON] (а.с. 107 т. 1). Копії вказаних у розпорядженнях документів наявні у матеріалах цієї справи та досліджені судом під час судового розгляду (а.с. 136, 137-138, 139-143, 148 т. 1). Окрім того, матеріали справи містять й низку інших доказів, які підтверджують наявність певних емоційних реакцій дитини при зустрічах із батьком, а також відчуття стресу у дитини під час таких зустрічей. Так, за змістом листа Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Запорізької міської ради від 01.07.2021 № 1993/03-В на адресу [PERSON] , 03.06.2021 практичним психологом відділу соціальної роботи центру [PERSON] було проведено спільну психологічну консультацію позивача, відповідача та їх дитини [PERSON] , в процесі консультації дитина, побачивши батька, почала плакати, благала, щоб мати винесла її з кімнати та пішли додому, на прохання батьків залишитись дитина ще більше плакала. Батьку була надана консультація щодо тимчасового припинення спілкування з дитиною до того часу, поки стан дитини покращиться (а.с. 49 т. 1). За змістом протоколу психологічного консультування та спостереження, складеного 03.07.2021 психологом [PERSON] , дитина, коли дізнається, що батько повинен прийти, відчуває страх, стає дуже налякана, ридає, тікає до своєї кімнати (а.с. 150 т. 1). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста [PERSON] від 19.07.2021, на час огляду розладів психіки у [PERSON] не виявлено (а.с. 152 т. 1). У той же час, згідно з консультативним висновком лікаря вищої категорії, невролога [PERSON] від 20.07.2021, дитина [PERSON] неврологічно здорова, виставлено діагноз: реакція на важкий стрес (а.с. 153 т. 1). За змістом протоколу психологічного консультування та спостереження, складеного 14.08.2021 психологом [PERSON] , в ситуації очікування батька дитина нервує, спілкуватися відмовлялась (а.с. 238 т. 2). Згідно з протоколом № 2 за результатами психологічної реабілітації (подолання наслідків стресу), а також спостереження і коригування процесу взаємодії між [PERSON] та батьком [PERSON] , складеного 03.11.2021 кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри психології Запорізького національного університету Поплавською А.П., дитина на час приходу батька почала плакати та благати, щоб його не пускали, вибігла до іншої кімнати і сховалася, попросивши мати не казати батькові де вона. Після уходу батька дитина деякий час перебувала у стресовому стані (а.с. 172-174 т. 2). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була свідком однієї зустрічі дитини [PERSON] з батьком, дитині на той час було біля 2-х років. Свідок разом з донькою заїхали в гості до [PERSON] . На час приходу батька [PERSON] злякалась, не йшла на контакт, плакала. Свідок [PERSON] , яка надавала консультативну допомогу як психолог, а також складала висновок на запит представника відповідача, суду пояснила, що двічі була присутня при зустрічах дитини з батьком. Під час другої зустрічі дитина не бажала спілкуватися з батьком, пішла до своєї кімнати, відмовлялась від зустрічі. Допитана як свідок спеціаліст-психолог, кандидат психологічних наук, завідуюча кафедри психології Запорізького національного університету Губа Н.О. у судовому засіданні підтвердила висновок, наданий нею 20.05.2021, зазначивши, що під час проведення дослідження дитина відмовлялась розмовляти про батька. Після того, як дитині були продемонстровані фотографії батьків, вона впізнала мати та батька, але після цього різко піднялась та попросила відвести до мами. Негативну реакцію викликало саме фото батька. Про батька спілкуватись відмовилась. Дослідження було припинено. Причину такої реакції на фото батька встановлено не було. Також зазначила, що наразі дитині вже 5 років, а тому висновок, складений нею 20.05.2021 на даний час вже втратив актуальність. При цьому, позивач [PERSON] та представник позивачів під час судового розгляду вищезазначені протоколи психологічного консультування ставили під сумнів, оскільки вважають, що вони достовірно не відображають фактичних обставин справи. Також у позивача [PERSON] та представника позивачів наявні сумніви у компетентності психологів, що складали вищезазначені документи. На підтвердження вказаних доводів представником позивача були надані відповіді на адвокатські запити КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ПП «Енамед», Запорізького національного університету та інші, які були досліджені судом під час розгляду справи. Разом із тим, оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд не знаходить законних підстав, передбачених ст.ст. 77-79 ЦПК України для їх визнання неналежними, недопустимими чи недостовірними. Суду надані документи, на підтвердження наявності у вищезазначених психологів відповідної освіти та досвіду. Дослідження були проведені за зверненнями [PERSON] до цих психологів в інтересах малолітньої дитини, що не суперечило інтересам дитини та вимогам чинного законодавства. Надані позивачем [PERSON] відеозаписи, які були зроблені ним під час зустрічей із дитиною в присутності психологів, носять уривчастий характер, і не надають змоги встановити повні обставини, за яких відбувалися зустрічі. Окрім того, як видно із цих відеозаписів, відповідач [PERSON] та психолог не надавали згоди на їх здійснення, внаслідок чого у спілкуванні учасників зустрічей виникала певна напруженість. Так само не відображають повністю обставини, на які посилаються позивачі, і паперові копії знімків (скрін-шоти) переписки між позивачами та відповідачем (а.с. 86 т. 1), а також записи телефонних розмов між [PERSON] та [PERSON] . Суд також зауважує, що вказані аудіозаписи розмов здійснені, у тому числі, і до народження дитини, а тому не стосуються предмету доказування у цій справі, а доводять лише наявність між сторонами певних складнощів у взаємовідносинах. Тому, вказані вище докази не можуть бути визнані судом достатніми та достовірними доказами обставин, на які посилались позивачі, у розумінні ст.ст. 79, 80 ЦПК України, а тому доводи клопотань представника відповідача адвоката Гречихи С.Ю. від 21.09.2021, від 11.10.2021, від 23.12.2021 про визнання доказів неналежними та недопустимими (а.с. 36-48, 99-109 т. 2, а.с. 1-9 т. 3) суд вважає частково обґрунтованими. Також судом були допитані як свідки батьки відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Однак, враховуючи, що вони є родичами відповідача, а тому зацікавлені у результатах розгляду цієї справи, суд їх показання оцінює критично і приймає їх в якості підтвердження наявності неприязних стосунків між [PERSON] та [PERSON] внаслідок подій, які передували розлученню подружжя. Щодо інших свідків, зазначених в ухвалі суду від 30.11.2021, судом за клопотанням учасників справи було змінено обсяг дослідження доказів та визнано недоцільним їх подальший виклик та допит (із занесенням ухвали до протоколу судового засідання). Отже, враховуючи надані суду докази, суд встановив, що дійсно станом на час виникнення спірних правовідносин, у спілкуванні між батьком [PERSON] та дитиною [PERSON] були наявні певні труднощі, пов`язані із емоційним станом дитини та реакцією дитини на батька, внаслідок чого дитина відчувала стрес, плакала, відмовлялась від спілкування. При цьому, доказів того, що з боку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вчинялись будь-які протиправні дії щодо дитини та відповідача [PERSON] матеріали цієї справи не містять. Відповідач [PERSON] , надаючи пояснення в судовому засіданні, також підтвердила, що позивачі жодних протиправних дій по відношенні до неї та дитини не вчиняли. Таким чином, реакція дитини (стрес) під час спілкування із батьком, на переконання суду, не пов`язана із будь-якими протиправними діями з його боку. Законні підстави для обмеження або припинення спілкування позивачів із дитиною відсутні. Окрім того, відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 30.09.2020 № 102, наданій [PERSON] за наслідками надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, [PERSON] не має перешкод психологічного характеру для вільного спілкування з дитиною, присутність батька у виховному процесі є необхідністю для всебічного розвитку дитини. Рекомендовано задля психологічного здоров`я та в інтересах дитини обом батькам налагодити довірливі стосунки та встановити конструктивні методи та тактики виховання, відновити спілкування батька [PERSON] з донькою [PERSON] , оскільки відсутність батька в житті дитини спричинить деформоване відношення дитини до сімейних стосунків (а.с. 29-30 т. 1). Надану позивачем [PERSON] довідку КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 27.02.2023 № 8, за наслідками надання соціально-психологічної допомоги позивачу-1 в умовах денного стаціонару (а.с. 222-224 т. 3), суд в якості доказу по справі не приймає, оскільки вона стосується предмету доказування у кримінальному провадженні за заявою [PERSON] до правоохоронних органів, з якою він звертався задля розшуку дитини. Окрім того, ця довідка не стосується періоду спірних правовідносин, згідно з предметом позовної заяви. Тому, вирішуючи питання щодо встановлення порядку спілкування між дитиною та батьком, а також бабусею та дідусем (позивачами у справі) суд, насамперед, виходить із якнайкращих інтересів дитини, яка має під час такого спілкування почуватися у безпеці, що може бути забезпечене присутністю під час таких зустрічей матері. Окрім того, згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком Органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 07.10.2021 № 01-10/2369 щодо розв`язання спору по цивільній справі № 335/7222/21, орган опіки та піклування вважав доцільним визначити наступний порядок участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] : перший та третій вівторок з 16:00 год. до 19:00 год. в присутності психолога та матері дитини; визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] : щовівторка та щочетверга з 16:00 год. до 19:00 год. в присутності психолога та матері дитини (а.с. 98 т. 2). Отже, органом опіки та піклування визначено таку форму участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком [PERSON] , дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] як зустрічі у присутності матері дитини та психолога. Суд не знаходить підстав для відступлення від такої позиції органу опіки та піклування у цій справі, однак, вважає за доцільне встановити інший спосіб та порядок зустрічей з урахуванням віку дитини, її постійних занять, а також її проживання на теперішній час у іншому місті. Тому, у даному випадку суд вважає можливим визначити такий спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] : у формі зустрічей кожен вівторок з 17:00 год. до 19:00 год. та щосуботи з 15:00 год. до 19:00 год. в присутності матері дитини [PERSON] та психолога, у тому числі з можливістю відвідування місць дозвілля та відпочинку за бажанням дитини [PERSON] ; безперешкодного спілкування за телефоном та засобами відеозв`язку у будь-який інший час за бажанням дитини [PERSON] . Також суд вважає можливим визначити такий спосіб участі дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] : у формі зустрічей кожен перший і третій четвер місяця з 17:00 год. до 19:00 год. в присутності матері дитини [PERSON] . На переконання суду, такі способи участі батька, бабусі та дідуся (позивачів) у вихованні дитини [PERSON] будуть відповідати як їх інтересам, так і інтересам малолітньої дитини, та будуть достатніми для забезпечення їх участі у процесі виховання дитини на даному етапі її розвитку, враховуючи її вік, заняття, умови проживання на теперішній час. Враховуючи конкретні обставини даної справи, суд вважає на даний час передчасним вирішення питань щодо перебування дитини у позивача [PERSON] під час канікул, адже наразі дитина ще не відвідує школи. Окрім того, перебування дитини за відсутності матері із батьком протягом тривалого часу, на переконання суду, з урахуванням наявної у дитини реакції на батька, тривалого періоду відсутності спілкування із батьком, буде додатковим стресом для дитини, та не призведе до налагодження стосунків між ними. При цьому, суд зауважує, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки, бабуся та дідусь не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Вимогу первісного позову щодо зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з [PERSON] при відвідуванні дитячих центрів чи дитячого садочку, або інших розвивально-виховних закладах, а пізніше школи без порушення графіку чи умов перебування там дитини суд вважає неконкретизованою, оскільки не є зрозумілим, які саме перешкоди маються позивачами на увазі, які може створити [PERSON] , а також яким чином позивачі вважають можливим спілкування із дитиною під час її зайнять у різних закладах. На переконання суду, ця позовна вимога носить абстрактний характер, що унеможливлює її задоволення. Отже, вимоги первісного позову суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню у вищенаведений спосіб. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] у частині визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частинами 1, 2 ст. 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, з метою з`ясування обставин, визначених ст. 161 СК України, судом досліджено письмові докази, а також допитані свідки. Стосовно ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків встановлено наступне. Згідно з актом обстеження умов проживання від 23.06.2022, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей Одеської міської ради на підставі звернення [PERSON] , дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Квартира чиста, світла, в наявності сучасний ремонт, побутова техніка, меблі, водо-, електро- газопостачання, індивідуальне опалення. Дитина має власну кімнату, ліжко, шафу для одягу, планшет. Одяг, речі, іграшки відповідають віку та сезону (а.с. 133 - зворот т. 4). Вказана квартира на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрів № 340658705 від 27.07.2023 (а.с. 209 т. 4). Дитина відвідує студію «Робототехніка», студію «Вундеркінд», а також музичну школу ФОП [PERSON] по класу фортепіано, оплату за які здійснює [PERSON] (а.с. 211-212 т. 4). Також матеріали справи містять докази стосовно стану здоров`я дитини, періодичних оглядів спеціалістами за період 2018-2021 р.р. (а.с. 87-97 т. 1). Декларація про вибір лікаря дитині укладена із матір`ю [PERSON] (а.с. 97-зворот т. 1). З боку [PERSON] суду надано докази надсилання [PERSON] грошових коштів на утримання дитини (а.с. 32-37 т. 1), листи на адресу [PERSON] , в яких [PERSON] просить повідомити про стан здоров`я дитини, пропонує оплатити терапію у дитячого психолога (а.с. 47, 48 т. 1). Також, враховуючи, що у зв`язку із військовою агресією Росії проти України та введенням з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, [PERSON] змінила місце проживання разом із дитиною, [PERSON] через свого представника звертався із запитами щодо встановлення місцезнаходження дитини, зокрема до Державної прикордонної служби України, Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та правоохоронних органів (а.с. 109-110, 131-133, 217, 221 т. 3). Отже, судом встановлено, що здоров`ям, розвитком та вихованням малолітньої дитини займається мати [PERSON] . При цьому, батько [PERSON] цікавиться життям та здоров`ям дитини, надає фінансову допомогу на утримання дитини. Таким чином, обидва з батьків належним чином ставляться до виконання батьківських обов`язків за обставин та взаємовідносин, що склалися між сторонами. У той же час, враховуючи те, що [PERSON] з моменту народження проживає разом із матір`ю, а також враховуючи вищезазначені обставини, встановлені судом, щодо наявності у дитини певної емоційної реакції під час спілкування із батьком, суд доходить висновку, що дитина має більшу прихильність саме до матері. Враховуючи ранній вік [PERSON] , з`ясування її особистої думки з цього питання, є неможливим. Також під час вирішення справи суд враховує і те, що обоє батьків позитивно характеризуються свідками (їх батьками), мають задовільний стан здоров`я, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами. При цьому, суд враховує і те, що органом опіки та піклування у цій справі надано висновок від 07.10.2021 № 01-10/2369 про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю (а.с. 98 т. 2). Крім того, суд враховує вік дитини, стан її здоров`я, а також той факт, що в інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яке, на переконання суду, в змозі забезпечити саме матір, якою на початку воєнної агресії проти України було прийнято рішення про перебування разом з дитиною у більш безпечному регіоні. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також що в інтересах дитини є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, суд надає першочергове значення та оцінку саме найкращими інтересами дитини, врахувавши обставини спору. При цьому, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє батька брати участь у вихованні доньки у спосіб, встановлений законом. У той же час, суд вважає непереконливими аргументи [PERSON] та його представника стосовно відсутності предмету спору щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , оскільки суду не надано доказів, що дане питання було врегульоване між сторонами. Рішення органу опіки та піклування за даним фактом відсутнє. Аналогічні висновки містяться й у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц, якою скасовані ухвала та постанова судів першої та апеляційної інстанції щодо закриття провадження в аналогічній справі за відсутності предмета спору. За таких обставин, суд вважає зустрічний позов [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У той же час, суд вважає необґрунтованими вимоги зустрічного позову в частині визначення порядку участі батька у вихованні дитини, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Заявляючи зустрічні позовні вимоги про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, [PERSON] не зазначила, які у даному випадку її права, свободи чи законні інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому підлягають захисту судом. У цей же час, предметом первісного позову [PERSON] є, зокрема, захист його порушеного права на виховання та спілкування із дитиною. Отже, у даному випадку саме [PERSON] має визначати ефективний спосіб захисту, який він просить застосувати суд, з метою відновлення його порушеного права. У цій справі він у первісному позові як позивач заявив вимоги, вирішення судом яких, на його думку, усуне порушення його права. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] фактично зводяться до заперечення первісних позовних вимог [PERSON] і встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини, який буде, на думку [PERSON] , відповідати інтересам дитини. Дана позиція [PERSON] врахована судом під час вирішення первісного позову [PERSON] . Відтак, вимога зустрічного позову [PERSON] в частині визначення порядку участі батька у вихованні дитини не підлягає задоволенню. Підсумовуючи викладене, судом частково задовольняються позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] шляхом визначення такого способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні із донькою [PERSON] : у формі зустрічей кожен вівторок з 17:00 год. до 19:00 год. та щосуботи з 15:00 год. до 19:00 год. в присутності матері дитини [PERSON] та психолога, у тому числі з можливістю відвідування місць дозвілля та відпочинку за бажанням дитини [PERSON] ; безперешкодного спілкування за телефоном та засобами відеозв`язку у будь-який інший час за бажанням дитини [PERSON] , та такого способу участі дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] : у формі зустрічей кожен перший і третій четвер місяця з 17:00 год. до 19:00 год. в присутності матері дитини [PERSON] . У задоволенні іншої частини вимог первісного позову суд відмовляє. Також судом частково задовольняються зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю. У задоволенні іншої частини вимог зустрічного позову суд відмовляє. Сторонами не порушувалось питання про розподіл судових витрат, а тому це питання судом не вирішувалось.

Outcome: partial