Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

09.10.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 26 січня 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №31, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12.08.2023 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові, з цього часу спільне господарство сторони не ведуть, тому на даний час шлюб між ними носить формальних характер. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають, але розірвати шлюб у спрощеному порядку через органи РАГС неможливо, оскільки відповідач відмовляється добровільно його розірвати, тому він змушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, а саме шляхом надіслання судової повістки за місцем проживання, судові повістку відповідач отримала 15.11.2023 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2018 року, який зареєстровано Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №31 (а.с.7). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб позивач не бажає. Згідно\~зі статтею 51 Конституції України\~та статті 24 Сімейного Кодексу України \~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки\~ позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved