Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

15 червня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 2831. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що cпільне життя з відповідачем не склалося, причиною стало різні інтереси, погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними припинилися в січні 2023 року, спільне господарство з 24 лютого 2022 року не ведеться. Позивач зазначає, що подальше спільне життя із відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам, примирення між ними неможливе. 21 червня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14 липня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд надати час для примирення. Ухвалою суду від 27 липня 2023 року зупинено провадження у справі до закінчення строку на примирення до 27.10.2023 року. 27.10.2023 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання [PERSON] про поновлення провадження у справі, оскільки строк для примирення закінчився, і сторони не примирились. Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 2831. (а.с.10) Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 424 від 03 липня 2010 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.12). Судом встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на життя, подальше їх сумісне проживання неможливе, фактично шлюбні відносини припинено. За змістом ч. 1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved