Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

У серпні 2023\~року представник КП "Павлоградське\~виробниче управління\~водопровідно-каналізаційного\~господарства"\~Павлоградської міської\~радизвернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті\~за послуги\~водопостачання та\~водовідведенняв\~сумі 19901,98\~грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що позивачем надаються послуги з водопостачання та\~водовідведеннядо квартири, що належить відповідачеві, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, оплата за надані послуги не проводиться, у результаті чого, за період з 01.11.2018\~року по 30.09.2021\~року утворилася заборгованість у розмірі 19901,98 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22\~серпня 2023\~року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову, подала відзив. Згідно із відзивом, відповідач уклала договір з позивачем 27.02.2020, станом на день укладання договору заборгованості не було, про що зазначено у договорі, однак за розрахунком позивача станом на день укладення договору остання має заборгованість у розмірі 9293,00 грн, тому вважає заборгованість необґрунтованою. Крім того просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Представник позивача подав відповідь на відзив, згідно з яким вказала, що позовна давність не пропущена, оскільки позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, яку задоволено та стягнуто заборгованість за цей період. Також зазначила, що пункт 10.2 договору не заповнений й не свідчить про відсутність заборгованості. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р., позивач надає населенню міста Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям послуги постачання холодної та гарячої і водовідведення (чинна до 01.05.2022, в період дії правовідносин між сторонами). Згідно п.2 ч.1 ст.5, ч.1 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У відповідності до ч.3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 27.02.2020 між сторонами укладено Договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем №1-1019255. Відповідно до п. 10.2 вказаного договору, на момент укладання договору сума заборгованості споживача за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення складає (не заповнене поле) грн. Посилання позивача не те, що незаповнене вказане поле договору не свідчить про відсутність заборгованості є безпідставним, оскільки й не може свідчить про її наявність. Таким чином, станом на день укладання договору відповідач не мав заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Отже, відповідач набув статусу споживача послуг з водопостачання та водовідведення лише 27.02.2020, тобто у день укладання договору, а тому заборгованість, яка вказана позивачем до укладення договору є безпідставною. Відповідно до особистого рахунку [NUMBER] , заборгованість відповідача за послуги\~водопостачання та\~водовідведенняперед "Павлоградське\~виробниче управління\~водопровідно-каналізаційного\~господарства"\~Павлоградської міської\~ради нарахованаза період з 01.11.2018\~року по 30.09.2021\~року та складає 19901,98 грн. Суд визнає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті спожитих послуг, виникла заборгованість. Однак заборгованість, яка виникла до укладення договору у розмірі 9293,00 грн, не може бути сприйнята судом як обґрунтована. Тому обґрунтована сума заборгованості, що може бути стягнута з відповідача за період 27.02.2020-30.09.2021становить 19901,98-9293,00=10608,98 грн. Щодо посилання відповідача на сплив строку позовної давності, суд доходить такого висновку. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Тобто, посилання відповідача на те, що строк позовної давності перервався шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу й складення такого наказу є безпідставним, оскільки статтею 264 ЦК України чітко визначено, що переривання строку позовної давності відбувається шляхом пред`явлення саме позовної заяви до належного відповідача. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17: П. 82. Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Враховуючи наведене, заява про сплив строку позовної підлягає застосуванню. Позивач звернувся до суду 07.08.2023, тому період в межах позовної давності становить 30.09.2020-01.08.2023, а період, заявлений позивачем до стягнення 01.11.2018-30.09.2021. Викладене свідчить, що заборгованість, яка підлягає стягненню перебуває у межах 30.09.2020-30.09.2021 й становить 19901,98 грн (30.09.2021) - 13908,75грн (30.09.2020)=5993,23 грн. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 808,25 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial