Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 03.12.2021 року адвокат Сирко Д.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] підписано договір позики №18/03-21, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 285000 грн, які останній зобов`язався повернути до 24.03.2021 року. Відповідач власноручно підписав договір, чим засвідчив факт отримання зазначеної суми позики 18.03.2021 року. Проте до вказаного у договорі строку [PERSON] не виконав зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернуся до нього з усною вимогою, однак останній просив лише продовжити строки повернення суми позики. В подальшому представником позивача 12.11.2021 року було направлено на адреси відповідача досудові вимоги про повернення грошових коштів. Однак такі вимоги останнім були проігноровані. А тому, просить суд стягнути з [PERSON] 389377,54 грн, з яких 285000 грн боргу за договором позики від 18.03.2021 року, 9507,68 грн інфляційних втрат, 94869,86 грн 3% річних від простроченої суми та судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Курзін О.А. в судове засідання не з`явились. Адвокат Курзін О.А. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, просив позов задовольнити в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 28 січня 2022 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 09 год. 00 хв. 25 лютого 2022 року, яке через неявку відповідача відкладалось на 09 год. 00 хв. 23 березня 2022 року, на 11 год. 00 хв. 27 квітня 2022 року, на 09 год. 00 хв. 25 травня 2022 року. Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 285000 грн боргу за договором позики від 18.03.2021 року, 5692 грн 19 коп три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 25березня 2021 року по 22 листопада 2021 року та 14535 грн 52 коп інфляційних втрат за період з 25березня 2021 року по 22 листопада 2021 року, а всього 305227 грн 71 коп. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято заяву про перегляд заочного рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року по цивільній справі №688/3825/21 2/688/152/22 та призначено її до розгляду на 14 год. 00 хв. 11 травня 2023 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року заяву про перегляд заочного рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року по цивільній справі №688/3825/21 2/688/152/22 задоволено; заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року по цивільній справі №688/3825/21 2/688/152/22 скасовано; справу постановлено розглянути в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09 годину 00 хв. 05 червня 2023 року, яке за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Овчіннікова А.А. відкладалось до 13 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, 10 год. 00 хв. 13 вересня 2023 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній основній оплачуваній відпустці відкладалось до 09 год. 00 хв. 29 вересня 2023 року та у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання судової повістки відповідачем відкладено до 09 год. 00 хв. 27 жовтня 2023 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 13 год. 00 хв. 27 листопада 2023 року. 27 листопада 2023 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст.178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді, 18 березня 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики №18/03-21 (далі Договір), згідно умов якого позивач передає готівкою грошові кошти в сумі 285000 грн., а відповідач приймає та повертає позику не пізніше 24 березня 2021 року (п.п. 1, 2, 5 Договору). Процентна ставка за цим договором є фіксована і встановлюється в розмірі 50% річних (п. 3). Повернення позики підтверджується Актом прийому-передачі грошових коштів, що є невід`ємною частиною даного договору (п.5.1). Підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики (п. 8). Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від позикодавця до позичальника (п. 9). Термін дії договору починає свій перебіг з моменту його підписання та триває до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10). Вказаний договір власноручно підписано відповідачем 18.03.2021 року. Отже, [PERSON] надав у позику кошти в сумі 285000 грн., а [PERSON] їх отримав. 11 листопада 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Сирко Д.О. звернувся до відповідача [PERSON] з досудовою вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 285000 грн., однак відповідачем такі вимоги проігноровані, кошти не повернуті. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання та не повернув грошові кошти, представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав [PERSON] та просить стягнути з відповідача 389377 грн. 54 коп., з яких 285000 грн. боргу за договором позики від 18.03.2021 року, 9507 грн. 68 коп. інфляційних втрат, 94869 грн. 86 коп. 3% річних від простроченої суми та судові витрати. Застосовані норми права За змістом положень статтей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 травня 2022 року №393/126/20 дійшов висновку, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво-або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Судом встановлено, що між сторонами було укладено письмовий Договір позики №18/03-21 від 18.03.2021 року, що стверджується його копією, наявною в матеріалах справи. Згідно п. 8 Договору позики №18/03-21 від 18.03.2021 року підписання цього Договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики. Як вбачається з п. 5 Договору позики №18/03-21 від 18.03.2021 року відповідач [PERSON] зобов`язався повернути позивачу [PERSON] суму позики в розмірі 285000 грн до 24.03.2021 року. Однак взяті на себе зобов`язання відповідач у визначений у договорі строк не виконав. В матеріалах справи відсутній Акт прийому-передачі грошових коштів, що підтверджує повернення позики, як це передбачено п. 5.1. Договору позики №18/03-21 від 18.03.2021 року. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про повернення позивачу грошових коштів за Договором позики №18/03-21 від 18.03.2021 року, а також відсутні докази оспорення [PERSON] вказаного договору позики, не надано рішення суду про визнання правочину недійсним, тому суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 285000 грн, які останній отримав, проте свої зобов`язання у встановлений договором строк не виконав та не повернув зазначену позику. Так як відповідач не повернув позивачу грошові кошти, тому вимога про стягнення 285000 грн заборгованості за Договором позики №18/03-21 від 18.03.2021 року є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Представник позивача просив, крім основного боргу, також стягнути з відповідача за період з 25.03.2021 року по 22.11.2021 року 9507,68 грн - інфляційних втрат; 94869,86 грн - три проценти річних від простроченої суми. Вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи те, що строк повернення позики закінчився, як і право відповідача законно користуватися позиченими коштами, стягненню підлягають 3 % річних від простроченої суми зобов`язання згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України з 25.03.2021 року по 22.11.2021 року. Отже, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, 3 % річних розраховуються з урахуванням основного боргу у розмірі 285000 грн поділеного на 100% помноженого на 3%, поділеного на 365 (днів у році) помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 25 березня 2021 року до заявленого позивачем строку (22 листопада 2021 року). Тобто 285000 грн (основний борг):100% х 3%:365 х 243 дні = 5692,19 грн. А тому, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає три проценти річних від основного боргу за період з 25.03.2021 року по 22.11.2021 року в сумі 5692,19 грн. Разом з тим, ч. 2 ст. 625 ЦК України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до таблиці індексів інфляції, починаючи з квітня 2021 року по листопад 2021 року сукупний індекс інфляції становить 1,05100182, отже 285000 х 1,05100182 - 285000 = 14535,52 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення в загальній сумі 305227,71 грн. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 3893 грн. 80 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією №128 від 23.11.2021 року. Оскільки позов судом задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3051 грн. 96 коп. (305227,71 грн становить 78,38 % від 389377,54 грн; 78,38 % від 3893,80 грн становить 3051,96 грн). На підставі ст.ст. 207, 208, 526, 610-612, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

Outcome: partial