Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 30.12.2020 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №258. 20.10.2023 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. 16.11.2023 року відповідач надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Заява про визнання позову надано відповідачем до розгляду справи по суті, а саме не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 30.12.2020 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від вище вказаного шлюбу є дитина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Після розірвання шлюбу дитина буде мешкати з матірю, оскільки позивач знаходиться на військовій службі. Шлюб позивача з відповідачем виявився невдалим, сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, постійні конфлікти та відсутність довіри унеможливлюють спільне життя. Примирення неможливе, подальше збереження сім`ї та шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спір про розподіл спільного майна та місце проживання дитини відсутній. Зважаючи на все вище вказане, враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві просила залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги вище вказане, з урахуванням ст.141 ЦПК України та задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 % суми сплаченого при подання позову судового збору. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved