Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту сумісного проживання на момент смерті та перебування на утриманні. В обґрунтування заяви зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07 вересня 2002 року. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №143. [INFO] її чоловік помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 червня 2023 року. За час їх спільного проживання, чоловік був зареєстрований у [ADDRESS] , але при цьому фактично мешкав разом з нею у квартирі [ADDRESS] . Як дружина померлого чоловіка, який отримував пенсію, передбачену Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона звернулась до управління Пенсійного фонду з заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Однак, рішенням управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.06.2023 року, їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі того, що не було подано неповний пакет документів, передбачений Порядком подання для оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону У країни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зокрема, нею не було надано довідку про її перебування на утриманні померлого годувальника та запропоновано надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про свободу перебування та вільний вибір місця проживання в Україні, або інший документ, виданий відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації особи), зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Отримати довідку в інший спосіб, ніж судовий, вона не має можливості, оскільки за життя чоловіка, місце реєстрації його проживання було відмінне від її, оскільки чоловік працював на підприємствах ДТЕК Павлоградвугілля та отримував вугілля. Протягом усього спільного життя з чоловіком, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались і підтримували один одного. Фактичним місцем спільного постійного проживання з померлим до часу його смерті, була її квартира [ADDRESS] . Факт її сумісного проживання та ведення спільного господарства разом з померлим чоловіком по день його смерті, підтверджується довідкою №5 від 19.06.2023 року, яка видана Приватним підприємством «Комунальщик-1». Також даний факт можуть підтвердити сусіди, які знають їх сім`ю. Основним джерелом доходу сім`ї за життя її чоловіка була його пенсія. Пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка. Тому, вона фактично знаходилась на його утриманні, оскільки її пенсія складає 3600 грн., тоді як пенсія чоловіка складала 14500,00 грн. Інших джерел доходів вона не має. Встановлення вищевказаного факту необхідно їй для реалізації її права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи вищевикладене просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме її сумісного постійного проживання однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] , разом з її чоловіком [PERSON] та перебування її на його утриманні до моменту смерті [INFO] . У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та прохала суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Шульга С.М. у судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому прохала суд розглядати справу за її відсутності, у відповідність до чинного законодавства. Заперечень по справі немає. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2002 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №143. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 13 червня 2023 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №342. Місце смерті [PERSON] місто Першотравенськ Синельниківського району Дніпропетровської області. Довідкою №5, яка видана 19 червня 2023 року Приватним підприємством «Комунальщик-1», підтверджується, що [PERSON] на момент смерті [INFO] , проживав разом та вів спільне господарство з [PERSON] . Копією паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , який виданий 10 жовтня 2000 року Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області підтверджується, що з 04 січня 1989 року [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорту громадянки України [PERSON] серії [NUMBER] , який виданий 02 грудня 1998 року Першотравенським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] з 20 вересня 2011 року зареєстрована по [ADDRESS] . Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у перерахунку пенсії №912480116677 від 29 червня 2023 року підтверджується, що [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на тій підставі, що останньою не було надано документу про перебування її на утриманні померлого годувальника. Відповідно до акту №419, виданого 21 вересня 2023 року Приватним підприємством «Комунальщик-1», у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] на момент його смерті [INFO] та вели спільне господарство. Згідно довідки про доходи №2322 6679 5733 8314, яка видана 06 жовтня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсійні виплати. Сума отримуваної пенсії за період з 01 січня 2023 року по 30 вересня 2023 року становить 32234,63 грн., щомісячний розмір пенсії - 3689,25 грн. на 01.03.2023 року. Відповідно до довідки про доходи №9216 2823 3982 1246, яка видана 31 жовтня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] перебував на обліку у Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримував пенсію за віком. Сума отримуваної пенсії за період з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року становить 114107,28 грн., щомісячна сума виплат на час смерті - 14638,41 грн. Також, свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , на момент смерті останнього [INFO] та ведення ними спільного господарства, письмові пояснення свідків долучені до матеріалів справи. Вирішуючи заявлені вимоги по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Приписами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18. Однак, як вбачається з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання, призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Нормами ч.2 ст.3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верхового Суду у справі № 522/12709/18 від 25 квітня 2022 року. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21). З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що заявниця постійно мешкала разом з [PERSON] до самої його смерті [INFO] (лікарське свідоцтво про смерть №387, видане 08 червня 2023 року Павлоградським районним відділенням КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», відповідно до якого [PERSON] помер [INFO] у квартирі [ADDRESS] ), вела із ним спільне господарство, що підтверджується допустимими, достатніми та достовірними доказами, в тому числі підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку, що вимоги заявниці щодо встановлення факту її сумісного проживання з чоловіком [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] , по день його смерті [INFO] , підлягають задоволенню. Що стосується доводів заявниці з приводу її перебування на утримані чоловіка [PERSON] , суд зазначає наступне. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Як зазначалося вище, рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №912480116677 від 29 червня 2023 року заявниці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки відсутні документи, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого годувальника [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 року, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначено що постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Цей факт може бути встановлений судом у разі відсутності документа про його підтвердження, виданого органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, виконкомами сільських і селищних рад, іншими організаціями. До заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; копія свідоцтва про смерть годувальника. Відповідно до ч.1 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу. Згідно п.1 ч.2 цієї статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. За частиною 2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п.2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п. 2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно п.2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. З довідки про нараховані та фактично отриманої пенсії, наданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №9216 2833 3289 1246 від 31.10.2023 року вбачається, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за віком, яка за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року склала 114107,28 гривень. При цьому, згідно довідки про нарахований та фактично отриманий розмір пенсії, наданої ГУ ПФУ Дніпропетровській області виходить, що пенсійне забезпечення [PERSON] за період з 01.01.2023 року по 30.09.2023 року складало 32234,63 грн. З огляду на вищевикладені обставини суд дійшов висновку, що пенсія [PERSON] на момент його смерті [INFO] значно перевищувала розмір пенсії заявниці. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт перебування заявниці на утриманні померлого є доведеним, оскільки встановлено, що заявниця спільно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] до дня його смерті. При порівнянні доходів [PERSON] та заявниці згідно наданих матеріалів, вбачається, що розмір пенсійних виплат останньої значно менший (а саме більш ніж у три рази) за пенсію померлого чоловіка, пенсія померлого чоловіка заявниці була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, тому є підстави вважати, що заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка до дня його смерті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка доведені, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved