Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

В вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати КП БМР "Білоцерківтепломережа" виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] за квартирою по [ADDRESS] заборгованість за період до 04 червня 2021 року в сумі 14161,62 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив,\~ в кінці червня 2022 року був змінений власник особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] в КП БМР «Білоцерківтепломережа». Відповідно до договору дарування від 04.06.2021\~ власником квартири є [PERSON] , борг за надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, який обліковувався за попереднім власником особового рахунку [PERSON] , тепер обліковується за новим власником рахунку [PERSON] . Таке становище порушує права позивача як власника, оскільки означений борг стосувався попереднього власника особового рахунку [PERSON] , а відповідач в добровільному порядку здійснити виключення боргу з обліку по особовому рахунку нового власника не бажає. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Таким чином, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги з теплопостачання квартири в період часу до 04.06.2021, тобто до укладення договору дарування квартири. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. 05 жовтня 2023 року до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Базюченко А.О. про те, що у разі задоволення позову позивача його стороною протягом п`яти днів будуть подані докази понесених судових витрат на розгляд цивільної справи. 05 жовтня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи [PERSON] , в яких вона підтримала заявлені позивачем вимоги та просила задовольнити їх повністю.\~\~ 31.10.2023 на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] , в якому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки посилання позивача, що обрахунок боргу за новим власником особового рахунку суперечить чинному законодавству України та порушує його права як споживача означеної послуги є недоцільним, адже квартира [ADDRESS] , починаючи з 10.10.1997 року належала на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/3 частка квартири, [PERSON] 1/3 частка та [PERSON] 1/3 частки квартири, згідно Свідоцтва про право власності на житло та вказує, що відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається обов`язок утримання майна. Позивач весь час був співвласником квартири [ADDRESS] і в свою чергу не в повному обсязі вносив оплату за надані послуги теплопостачальної організації, звідки і взялась наявна заборгованість. Просить поновити пропущений строк для подачі відзиву, посилаючись на введення воєнного стану на території України, наявного ризику для життя та здоров`я та визнати поважними причини пропуску встановленого процесуального строку. 31.10.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] , в якій просив відмовити відповідачу в поновленні пропущеного строку для подання відзиву на\~ позовну заяву та задовольнити позов. Вказав, що факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строків, а підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом встановленого строку. Представник позивача відхиляє доводи представника відповідача та вказав, що позивач згідно договору дарування жодним чином не зобов`язувався сплатити борг попереднього власника особового рахунку і квартири. Вважає, що обрахунок боргу за новим власником особового рахунку суперечить чинному законодавству України та порушує права позивача як споживача означеної послуги. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд встановить, щ він не брав на себе обов`язку їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем подано відзив, а позивачем відповідь на відзив, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 жовтня 1997 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (1/3 частка) та членам її сім`ї [PERSON] ( 1/3 частка) та [PERSON] (1/ 3 частка). Судом встановлено, що [PERSON] подарувала\~ [PERSON] 1\\2 квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири 04 червня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Приймак А.П. (а.с. 12-13). Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2018 року в задоволенні позову КП БМР «Білоцерківтепломережа» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 серпня 2005 року по 01 липня 2018 року відмовлено. Згідно квитанцій за\~ сплату послуг з теплопостачання за червень 2022 року, липень 2022 року та липень 2023 року за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] станом на 01.07.2022 наявна заборгованість в розмірі 14161,62 грн. (а. с. 16-17). [PERSON] звернувся до КП БМР «Білоцерківтепломережа» із заявою про проведення перерахунку та не проставляння борг в розмірі 14088,7 грн. в квитанціях про оплату послуг з теплопостачання, оскільки заявник, як новий власник квартири, до цього боргу не має відношення (а.с.18). У відповідь на заяву КП БМР «Білоцерківтепломережа» повідомили, що списання зазначеної заборгованості не є можливим, так як жодним діючим законодавчим актом України, списання заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги для населення не поставлено в обов`язок підприємства. Разом з тим, зазначили, що дана сума обліковується на особовому рахунку за вказаною адресою за попереднім власником квартири, і вимогу щодо її сплати до [PERSON] підприємство не ставить (а.с.19).\~ Щодо поновлення пропущеного відповідачем процесуального строку на подання відзиву суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України\~ суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного суду від 08 грудня 2022 року в справі № 990/102/22 строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними. Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів) Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан. Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України). У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції,

Outcome: dismissed