Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

у січні 2022 року [PERSON] через свого представника - адвоката Моценка О.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про невизнання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, в якому просив виключити відомості з актового запису № 1802 від 04.11.2008 року про народження дитини, вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, даних про те, що батьком дитини є [PERSON] . На мотивування заявлених позовних вимог вказує, що 12.03.2003 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який було розірвано 31.07.2008 року. [INFO] народилась [PERSON] , про що видане відповідне свідоцтво про народження, в якому батьком дитини вказано його - [PERSON] . [INFO] матір дитини - [PERSON] померла. Відповідно до розпорядження № 573 Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.12.2020 року [PERSON] призначено опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , що встановлено ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року (справа № 752/1628/20). Однак, біологічним батьком дитини він не являється, оскільки з матір`ю дитини у шлюбі не проживав, шлюб був укладений під час його перебування в місцях позбавлення волі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 31.01.2022 року відкрито провадження з призначенням проведення її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначенням підготовчого засідання (а.с. 12). Ухвалою від 25.05.2023 року по справі призначено судова медико-генетична експертиза, провадження у справі зупинено (а.с. 37-39). Ухвалою від 28.08.2023 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 30.10.2023 року (а.с. 53). Ухвалою від 30.10.2023 рок підготовче провадження по справі закрито та призначено судовий розгляд на 16.11.2023 року (а.с. 63). В судовому засідання позивач та його представник - [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві 04.11.2008 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.072021 року у справі № 752/1628/21 задоволено заяву старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського В.А. про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону стягувача у цивільній справі № 752/1628/20 за позовом органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, з Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (код ЄДРПОУ: 37308812, місцезнаходження: м. Київ, просп. Голосіївський, 42) на його правонаступника [PERSON] (а.с. 4-5). Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що 21.09.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким частково задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 1802 від 04.11.2008 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, де зазначено в графі «батько» - [PERSON] , стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту надходження позовної заяви до суду і до повноліття дитини; малолітню [PERSON] , [INFO] , передано органу опіки та піклування Голосіївській районній в місті Києві державній адміністрації для подальшого забезпечення дитини сімейними формами виховання, в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вказане визнано сторонами у справі. Згідно висновку експерта № 103-140-2023 від 15.08.2023 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] виключається (а.с. 49-51). У ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання питання про стягнення боргу за договором позики та визнання позову відповідачем при наявності невиконаного судового рішення про стягнення з боржника боргу для створення переваг одного кредитора перед іншим в процедурі виконавчого провадження є недопустимим. При цьому, у разі ініціювання питання про стягнення боргу за договором позики та визнання позову відповідачем при наявності невиконаного судового рішення про стягнення з боржника боргу для створення переваг одного кредитора перед іншим в процедурі виконавчого провадження судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. ч. 1-5 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 п. 11 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з`ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах. У даній справі відповідач визнала позов повністю. Судом встановлено, що визнання позову відповідає закону. Визнання позову відповідачем не порушує права інших осіб, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved