Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача АКЦІОНЕРНОГО\~ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ\~УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ\~БАНК» (далі\~за текстом\~АТ «ПУМБ»)\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~в обґрунтування\~якого вказав,\~що 20.09.2023 він отримав смс повідомлення від АТ «Райффайзен Банк» про арешт його коштів на його картковому рахунку, відкритому в AT «Райффайзен Банк», на виконання постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 67227781, яке відкрито приватним виконавцем Нордіо В.В. Ознайомившись з матеріалами вказаного виконавчого провадження він дізнався, що стосовно нього здійснюється примусове виконання за виконавчим написом від 04.10.2021 № 32481, який видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. (далі приватний нотаріус), у якому стягувачем зазначено АТ «ПУМБ», сума стягування - 39507 грн 34 коп., а з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 43500 грн 88 коп. Стягнення коштів проводиться за період з 29.12.2020 по 09.08.2021, у який він неодноразово по можливості сплачував борг, що підтверджується квитанціями про оплату. Тобто при розгляді та визначенні розміру грошової суми, яка зазначена у виконавчому написі, він був позбавлений можливості взяти участь у вирішенні цього питання та був незаконно обмежений у праві заперечити розмір заборгованості. Крім того п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, було\~визнано незаконним\~та нечинним\~згідно із\~постановою Київського апеляційного адміністративного\~суду від\~22.02.2017\~у справі\~№ 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017.\~У зв`язку з цим\~теперішня редакція\~Переліку відповідно до п.1 передбачає можливість\~вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вказуючи на недотримання нотаріусом умов вчинення виконавчого напису щодо надання документів на підтвердження безспірної заборгованості, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 32481 від 04.10.2021 таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 грн 60 коп. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, наполягаючи на позовних вимогах, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача\~АТ «ПУМБ»\~будучи належним\~чином сповіщеним\~про час\~і місце\~розгляду справи,\~до суду\~не з`явився,\~письмово повідомив\~суд про\~розгляд справи\~в його\~відсутність,\~надав до\~суду заяву\~про визнання\~позовних вимог,\~у зв`язку\~з чим\~ просить\~стягнути з\~товариства 50\~відсотків від\~суми судового\~збору,\~сплаченого позивачем\~за подання\~позовної заяви. Треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. до суду не з`явились, про час і місце слухання справи сповіщені відповідно до норм ЦПК України, заяв по суті справи та клопотань про відкладення розгляду справи не надали. Згідно із ухвалою суду від 24.10.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено,\~що 14.11.2018 між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001158910601, згідно із яким на ім`я позивача було відкрито поточний рахунок із встановленим кредитним лімітом 26000 грн та річною процентною ставкою 47,88%, що підтверджується заявою № 2001158910601 від 14.11.2018 позичальника [PERSON] на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 04.10.2021\~ приватний нотаріус\~ Бригіда В.О.\~ вчинив виконавчий напис, зареєстрований в\~реєстрі під\~номером 32481,\~про стягнення\~з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», заборгованості за кредитним договором № 2001158910601 від 14.11.2018, в сумі 39257 грн 34 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту -7187 грн 49 коп., прострочена заборгованість за процентами - 8928 грн 59 коп., строкова заборгованість за за сумою кредиту 21992 грн 91 коп., строкова заборгованість за процентами 1148 грн 35 коп., та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 250 грн 00 коп., а всього 39507 грн 34 коп. Стягення заборгованості проводиться за період з 29.12.2020 по 09.08.2021. Вказане підтверджується копією наведеного виконавчого напису. 20.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] у виконавчому провадженні № 67227781 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 та ч.5\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, (далі Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік документів). Отже в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 04.10.2021 судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів було доповнено цим пунктом 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Між тим постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою було доповнено Перелік документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана в цій частині змін незаконною та нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017. Відповідно до п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Редакція Переліку передбачає можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів лише за оригіналами нотаріально посвідчених договорів (п.1 Переліку). Кредитний договір № 2001158910601 від 14.11.2018, укладений між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] , нотаріально не посвідчений. У зв`язку з цим вчинення 04.10.2021 нотаріусом виконавчого напису на підставі п.2 Переліку, який внаслідок вказаного судового рішення є незаконним та нечинним, є неправомірним. До такого висновку суд дійшов також з огляду на постанову Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), в якій зазначено, що оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом\~після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, і укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того суду не надано жодного доказу на підтвердження заборгованості, яким може бути банківська виписка з рахунку боржника, у якій повинна бути відображена сума заборгованості із зазначенням строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не представляється можливим. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду №758/14854/20 від 10.11.2021. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався в безспірності заборгованості та застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. Тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 1073 грн 60 коп. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд при ухваленні рішення, вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 % сплаченого останнім судового збору, а саме 536 грн 80 коп. (1073,60 х 50%), оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а решту понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору в сумі 536 грн 80 коп. слід компенсувати за рахунок державного бюджету. На підставі ст.18 ЦК України, ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14,

Outcome: approved