Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружини під час вагітності в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення до суду і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.11.2022 року між сторонами укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі позивач завагітніла. Вказує, що офіційно не працює, на даний час навчається в 11 класі Ліцей «Науковий» та після народження дитини буде здійснювати догляд за дитиною. Відповідач має стабільний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини під час вагітності. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.11.2022 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 1163. Станом на час звернення до суду позивачка знаходилася на 21 тижні вагітності, що підтверджується довідкою № 1501 КНК «Міський пологовий будинок з функціями перинатального центру ІІ рівня» Кропивницької міської ради. Згідно з ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За ч.4 ст 49 СК України, вагітній дружині мають бути створені у сім`ї умови для збереження її здоров`я та народження здорової дитини Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч.ч.1,2, 4, 5 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Приписами ч.6 ст.84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка перебуває в стані вагітності, а також дружина з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини під час вагітності та дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина під час вагітності потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині під час вагітності незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач є чоловіком позивача, яка потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьох років, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Доказів незадовільного стану здоров`я відповідача, а також доказів щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання матері дитини, суду не представлено. При цьому, суд звертає увагу відповідача ,\~що відповідно\~до ст.70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~розмір відрахувань\~із заробітної\~плати,\~пенсії,\~стипендії та\~інших доходів\~боржника вираховується\~із суми,\~що залишається\~після утримання\~податків,\~зборів та\~єдиного внеску\~на загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування. Із\~заробітної плати\~боржника може\~бути утримано\~за виконавчими\~документами до\~погашення у\~повному обсязі\~заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір\~усіх відрахувань\~під час\~кожної виплати\~заробітної плати\~та інших\~доходів боржника\~не може\~перевищувати 50\~відсотків заробітної\~плати,\~що має\~бути виплачена\~працівнику,\~у тому\~числі у\~разі відрахування\~за кількома\~виконавчими документами.\~Це обмеження\~не поширюється\~на відрахування\~із заробітної\~плати у\~разі відбування\~боржником покарання\~у виді\~виправних робіт\~і стягнення\~аліментів на\~неповнолітніх дітей.\~У таких\~випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Тому, визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON] , суд враховує спроможність відповідача сплачувати аліменти, його працездатність, а відтак, суд приходить до висновку щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення із 12.09.2023 року і до досягнення народженою дитиною трьох років. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача 1073,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved