Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визначити, що її частка у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] складає 1/3 та визнати за нею право власності на 1/3 квартири [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що є власником 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданим Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до даного свідоцтва позивачка, її донька - [PERSON] , та чоловік - [PERSON] , дійсно мають на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] . «22» червня 2021 року позивачка видала довіреність, якою надала повноваження на вчинення від її імені дарування належної мені частки (1/3) у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь її доньки, [PERSON] . Повірені діючи від її імені, з її відому, неодноразово звертались до нотаріусів Харківського міського нотаріального округу Харківської області для вчинення цього правочину, проте отримували відмову з огляду на те, що її частка не виділена (не визначена). Договору про визначення часток між співвласниками не укладено, численні спроби його укласти виявились марними внаслідок відсутності волевиявлення всіх співвласників майна. У зв`язку з викладеним позивач не може здійснити відчуження належної їй частки і вимушена звернутися до суду, бо в силу викладених обставин договір про визначення часток в нотаріальному порядку не може бути укладений. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] у судове засідання не прибули, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачами не надано суду відзиву на позов. Відповідно до п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи те, що відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтями 1, 2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Згідно з\~вимогами ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються;\~2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження;\~3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин;\~4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до цих правовідносин. Так, судом встановлено, що є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданим Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 07.04.2006. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про зареєстровані права власності в цьому реєстрі на квартиру за адресою: [ADDRESS] відсутні. Згідно довідки КП «ХМБТІ» ХМР від 30.10.2023 №7766/04-12/23 за наявними архівними матеріалами реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012 проведена Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.04.2006, виданого віділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради р.№2-06-259202. Відповідно до даного свідоцтва позивачка, її донька - [PERSON] , та чоловік - [PERSON] , дійсно мають на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] . 22.06.2021 позивачка видала довіреність, якою надала повноваження на вчинення від її імені дарування належної мені частки (1/3) у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь її дочки, [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Спільна сумісна власність це\~власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності\~(ч. 1 ст. 368 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). За змістом ст. 357 ЦК України, вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим. Відповідно до ст.ст.368,370,372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, які набрали законної сили. Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд приходить до переконання, що частка позивачки у праві сумісної власності становить 1/3 визнає за нею право власності на цю частку, оскільки подальше не визначення часток порушує право позивача, в тому числі щодо на розпорядження своїм майном. Заперечень або доказів, що спростовують наведені обставини протягом розгляду справи до суду не подано. За таких підстав, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved