Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

У вересні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування» (далі - ПрАТ «Просто-Страхування») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 42 587,91 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2019 року між ним та [PERSON] укладено договір страхування серії PKS № 1901642 майнових інтересів власника автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] . 11 жовтня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля KIA, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Nissan Leaf. Відповідно до висновку/калькуляції № 140523 від 11 листопада 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 40 087,91 грн, а відповідно до Акта прийомі-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 04 листопада 2019 року вартість відновлювального ремонту становить 80 270 грн. Вищевказана ДТП була визнана страховим випадком, про що співробітниками ПрАТ «Просто-Страхування» було складено страховий акт № 140523, відповідно до якого страхове відшкодування становить 42 587,91 грн. Відповідно до платіжного доручення від 09 січня 2020 року № 306 ПрАТ «Просто-Страхування» сплатило частину страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 20 480,91 грн, а іншу частину страхового відшкодування в розмірі 22 107 грн відповідно до страхового акта від 09 січня 2020 року № 140523 зарахувало у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Департаментом розвитку продажів ПрАТ «Просто-Страхвання». Таким чином, фактичні витрати позивача, пов`язані з цим страховим випадком становлять 42 587,91 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з указаним позовом за захистом прав та законних інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 05 липня 2023 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суду не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, відповідача не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що автомобіль марки Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] . Вказаний автомобіль був застрахований на підставі договору «Просто-Каско Плюс» № 1901642 серії PKS від 03 жовтня 2019 року, укладеним між [PERSON] та позивачем. Строк дії договору з 05 жовтня 2019 року по 04 жовтня 2020 року. 11 жовтня 2019 року о 10-20 год. за адресою: Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Садова поблизу будинку № 57, сталася ДТП за участю транспортних засобів: Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , що належав та знаходився під керуванням [PERSON] та автомобіля KIA, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. 11 жовтня 2019 року власник пошкодженого автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , з метою отримання відшкодування, звернувся до ПрАТ «Просто-Страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі вищевказаного договору страхування. 09 січня 2020 року позивачем на підставі Акта № 140523 огляду транспортного засобу від 11 жовтня 2019 року, акта прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , від 04 листопада 2019 року, висновку/калькуляції № 140523 від 11 листопада 2019 року, було складено страховий акт № 140523, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 42 587,91 грн. Зі змісту страхового акта вбачається, що виплату страхового відшкодування було здійснено наступним чином: сплачено [PERSON] частину страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу Nissan Leaf, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 20 480,91 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 09 січня 2020 року № 306, а іншу частину страхового відшкодування в розмірі 22 107 грн зараховано у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Департаментом розвитку продажів ПрАТ «Просто-Страхвання». Відомостей щодо того, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля KIA, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована, матеріали справи не містять. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року та доказуванню не підлягає. Відповідно до статті 979 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із статтею 27 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 993 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Як вбачається з матеріалів справи винною особою, тобто відповідачем, шкода потерпілій особі не відшкодована, страхове відшкодування було здійснено страховиком потерпілої особи, тобто позивачем, до якого згідно з викладеними вище нормами перейшло право вимоги до відповідача. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надавши до суду відзив, наведені позивачем обставини не спростував, доказів повернення коштів позивачу чи виплати їх потерпілій особі не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП за умовами укладеного з ним договору добровільного страхування, яка мала місце з вини відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5 000 грн витрат на правничу допомогу. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Адвокатським Бюро «Синюк та партнери» 02 січня 2020 року був укладений договір про надання правової допомоги № 1. З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 1 від 02 січня 2020 року, реєстру справ від 02 серпня 2021 року, вбачається кількість виконаних адвокатом послуг та їх вартість, яка становить 5 000 грн. Сплата коштів підтверджується рахунком фактурою від 02 серпня 2021 року № 16 та платіжним дорученням від 09 серпня 2021 року № 14039. Таким чином, оплата позивачем судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, підтверджена належними та допустимими доказами. Під час розгляду даної справи від відповідача не надходило заперечень щодо розміру попередньо визначеної позивачем у позовній заяві вартості судових витрат, фактичний розмір яких не перевищує попередньо визначений. Співмірності судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач також не оспорював. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. З огляду на викладене та

Outcome: approved