Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

в жовтні 2023 року представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Благовіщенської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що [INFO] в місті Благовіщенське Кіровоградської області помер рідний брат позивача - [PERSON] , після смерті якого залишились дві земельні ділянки кадастровий номер 35225589700:02:000:2076 площею 1,3106 га та кадастровий номер кадастровий номер 35225589700:02:000:2077 площею 1,3336 га, які розташовані на території Благовіщенської міської ради село Шамраєве Голованівського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] спадщина залишилась відкритою та ніким не успадкованою, що підтверджується витягом з спадкового реєстру №74347333 від 16.10.2023 року. Спадкоємцем ближчого ступеню споріднення після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка являється рідною сестрою спадкодавця. 16 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримської Н.П. з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] для успадкування земельних ділянок, однак нотаріус повідомлила, що при перевірці документи наданих [PERSON] було виявлено розбіжності у документи, які підтверджують родинні відносини та у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які бажає успадкувати, про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з викладеним позивач, просить встановити факт родинних відносин, а саме, що позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на дві земельні ділянки, які належали на праві власності [PERSON] . Ухвалою суду від 22.12.2022 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі в порядку загального позовоного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 листопада 2023 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Терновенко Р.М., повноваження якого містяться в матеріалах справи не з`явились, представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що необхідно задовольнити. Щодо заявлених вимог про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає таке. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 вказаною постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.14). Згідно копії свідоцтва про шлюб позивач [PERSON] при укладенні шлюбу 19 січня 2012 року з [PERSON] змінила своє дівоче прізвище " [PERSON] " на шлюбне " [PERSON] ", про що було видано свідоцтво про шлюб ( а.с.17). Згідно свідоцтва про народження позивача, до шлюбу [PERSON] , [INFO] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с.18). Згідно свідоцтва про народження брата позивача - [PERSON] , [INFO] його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с.19). З витягу погосподарської книги №9 за 1992-1995 роки Шамраївської сільської ради народних депутатів Ульяновського району Кіровоградської області зазначається, що за особовим рахунком № [NUMBER] в [ADDRESS] проживали: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] ( а.с.21). 16 жовтня 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Н.Кримської з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , проте, як вбачається з постанови приватного нотаріуса від 16.10.2023 №86/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини та рекомендовано звернутися до суду із позовом. Приймаючи до уваги підтвердження обставин існування родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] , а також те, що встановлення юридичного факту має значення для охорони прав та інтересів позивача, оскільки остання позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити вказаний факт з метою оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про необхідність встановити факт того, що позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] задовольнивши його позовні вимоги в цій частині. Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.1218, ч.ч.1, 2 ст.1220ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина,до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] - [PERSON] , про що було видано свідоцтво про смерть ( а.с.14) Після смерті брата позивача відкрилась спадщина за законом на усе належне йому на праві приватної власності майно, в тому числі на дві земельні ділянки кадастровий номер 35225589700:02:000:2076 площею 1,3106 га та кадастровий номер кадастровий номер 35225589700:02:000:2077 площею 1,3336 га, які розташовані на території Благовіщенської міської ради село Шамраєве Голованівського району Кіровоградської області, які належали [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових праві на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 17.10.2023 року ( а.с.23 - 26). Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] являється єдиною спадкоємницею за законом після смерті брата [PERSON] і має право на спадкування майна, що належало її брату, оскільки згідно витягу з спадкового реєстру № витягу 74347333 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось ( а.с.22). 16 жовтня 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Н.Кримської з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , проте, як вбачається з постанови приватного нотаріуса від 16.10.2023 №86/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини та рекомендовано звернутися до суду із позовом ( а.с.15). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Н.Кримської позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом місля смерті її брата у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом вищевказаного спадкового майна, однак не може оформити свої спадкові права, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved