Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача на суму 45 483, 22 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 998190168 на суму 14 160, 00 грн зі сплатою процентів строком на 29 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта № [NUMBER] ). 05 лютого 2021 року строк платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув кредит, не сплатив проценти. Станом на 01 грудня 2021 року заборгованість відповідача за договором кредиту склала: сума кредиту 14 160, 00 грн, проценти за користування кредитом у Дисконтний період - 2 012, 02 грн, проценти за користування кредитом після Дисконтного періоду - 29 311, 20 грн, а всього 45 483, 22 грн. Ухвалою судді від 03 лютого 2022 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Судом встановлено, що 07 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 998190168 на суму 14 160, 00 грн зі сплатою процентів строком на 29 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта № [NUMBER] ), зі сплатою відсотків за користування кредитом у Дисконтний період у розмірі 0,49% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та 2,3 % проценти за користування кредитом після Дисконтного періоду. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 14 160, 00 грн відповідачу (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не своєчасно виконує умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті суми кредиту, процентів за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення грошей. Пунктом 1.12. Договору встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: пп.1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожний раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; пп.1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Згідно з пунктом 1.13. Договору, проценти в розмірі визначеному пунктом 1.9 та 1.12.2 Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником. У п. 3.6. Договору сторони погодили, що закінчення строку надання кредиту не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов Договору. Згідно з п. 2.2.2.1. Договору, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки, передбачені Договором. Як зазначено у п. 4.3 Договору, Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі, визначеному п. 1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. У п. 4.7. Договору сторони погодили, що місцем виконання цього Договору є місцезнаходження Кредитодавця, зазначене в розділі 5 цього Договору (01015, м. Київ, вул.. Лейпцизька, буд. 15 літера Б, перший поверх). Отже, зі змісту кредитного Договору від 07 січня 2021 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Проте, відповідач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження повернення кредиту у визначений договором строк та сплати відсотків за користування кредитом. Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не користувався кредитними коштами. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, станом на 01 грудня 2021 року заборгованість відповідача за договором кредиту склала: сума кредиту 14 160, 00 грн, проценти за користування кредитом у Дисконтний період - 2 012, 02 грн, проценти за користування кредитом після Дисконтного періоду - 29 311, 20 грн, а всього 45 483, 22 грн. У зв`язку із порушенням відповідачем взятого на себе зобов`язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 270, 00 грн у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved