Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про виключення запису з реєстру та просить усунути йому перешкоди у здійсненні права власності на автомобіль Skoda OCTAVIA TOUR 1.9 td, д/з [NUMBER] , шляхом скасування обтяження у вигляді застави рухомого майна, а саме: запис зареєстрований 15.02.2017р. 17:17:53, реєстраційний номер 16150965, контрольна сума: 28АД1ДВ81В, вид обтяження: приватне обтяження, тип обтяження: застава рухового майна, обтяжувач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», код 23494714, боржник: [PERSON] , об`єкт обтяження: автомобіль легковий, Skoda OCTAVIA TOUR 1.9 td, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] . В обгрунтування позову зазначає про те, що є власником автомобіля Skoda OCTAVIA TOUR 1.9 td, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] . 09.06.2008р. між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Кредитний договір та Договір застави автомобіля №02-10/2231 від 09.06.2007р. У подальшому до Кредитного договору вносились зміни, зокрема, було передбачено, що позивач за рахунок кредитних коштів придбає квартиру. Однак позивач квартиру так і не придбав, кредит не отримував. У подальшому АТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04.09.2012р. у справі №2608/6829/12, яке набрало законної сили, ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено у стягненні заборгованості за Кредитним договором №10-29/7217 від 09.06.2008р. Судове рішення мотивовано тим, що банком не доведено факт отримання коштів у кредит, а саме по собі укладення кредитного договору та договору застави не свідчить про фактичне отримання коштів. Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15.01.2015р. провадження зі стягнення з [PERSON] за Кредитним договором №10-29/7217 від 09.06.2008р. припинене. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21.11.2016р. залишено без розгляду позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет застави. У подальшому ПАТ «Укрсоцбанк» було вчинено виконавчий напис про примусове стягнення коштів з позивача. Позивачем було подано позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У ході розгляду справи ПАТ «Укрсоцбанк» ліквідовано, а правонаступником виступило АТ «Альфа-Банк». Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10.06.2020р. у справі №752/24645/19 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Як вказує позивач, зазначеними рішеннями суду підтверджується відсутність у нього заборгованості перед відповідачем. Разом з тим, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис про обтяження рухомого майна позивача, що свідчить про те, що воно на сьогоднішній день безпідставно обтяжене. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.12.2020р., за якою просив внести до ДРОРМ припинення обтяження, однак ця заява була залишена без задоволення. Позивач вказує про те, що наявність обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна позбавляє його можливості вільно розпоряджатися цим майном, враховуючи те, що на даний час будь-які зобов`язання позивача перед відповідачем відсутнє, що підтверджується численними рішеннями судів. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.12.2021р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.04.2023р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання, призначене на 27.11.2023р. не з`явився. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач не з`являвся в підготовчі засідання та засідання по розгляду справи по суті. Про причини неявки не повідомляв суд. Письмового відзиву на позов відповідач не направив. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості в їх сукупності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №16150965 від 18.11.2021р. по легковому автомобілю Skoda OCTAVIA TOUR 1.9 td, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , міститься приватне обтяження, тип обтяження - застава рухомого майна, зареєстровано 15.02.2017р. реєстратором Бачинською Світланою Вікторівною, Хмельницька філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», Хмельницька обл., документ-підстава - Договір застави, серія та номер 01-10/2231, виданий 09.06.2008р., видавник ПАТ «Укрсоцбанк», суми за договором - 25 198,60 доларів США, боржник - [PERSON] , обтяжувач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», термін дії - 18.10.2024р. Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на вказаний автомобіль шляхом скасування обтяження у вигляді застави, при цьому зазначає про те, що кредит за Кредитним договором, який забезпечений заставою автомобіля, не отримував, у підтвердження чому посилається на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04.09.2012р. у справі №2608/6829/12, ухвалу Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15.01.2015р., ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21.11.2016р., якою залишено без розгляду позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк», рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10.06.2020р. у справі №752/24645/19. Так, заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04.09.2012р. у справі №2608/6829/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в задоволенні позову відмовлено. Судом при розгляді даної справи було встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №10-29/7217. Суд вказав, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт надання відповідачу кредиту, якими могли бути видатковий касовий ордер або виписка по рахунку. Крім того розрахунок заборгованості по тілу кредиту та відсотками проведено позивачем незрозуміло. Із пояснень представника позивача та зі змісту позовної заяви вбачається, що кредит був наданий відповідачу в розмірі 23 801,00 доларів США, проте згідно графіку відповідач отримав 24 425,84 доларів США і розрахунок здійснювався саме на цю суму. Заборгованість за кредитом позивачем розрахована з 04.02.2011р. Незрозуміла також сума, що сплачувалась відповідачем з 09.06.2008р. - дата видачі кредиту по 04.03.2011р. - дата початку розрахунку, оскільки це не відображено в розрахунку. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо зробити висновок про її наявність. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24.01.2013р. заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04.09.2012р. залишено без змін. Згідно інформації від 26.06.2019р., отриманої на запит адвоката, Святошинський районний суд міста Києва повідомив, що у провадженні суду перебували наступні справи, в яких відповідачем був [PERSON] : позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (справа №2608/6829/12), рішенням суду від 04.09.2012р. в задоволенні позову відмовлено; позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (справа №759/9140/16), ухвалою суду від 21.11.2016р. позов залишено без розгляду. Ухвалою про припинення третейського розгляду від 15.01.2015р. у справі №1227/14 Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 388 399,14 грн. за Договором кредиту №10-29/7217 на купівлю автотранспортних засобів від 09.06.2008р. припинено. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10.06.2020р. у справі №752/24645/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволені позовні вимоги [PERSON] , визнано виконавчий напис №24991, вчинений 31.10.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., відповідно до якого запропоновано звернути стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 01.12.2015р. по 12.09.2017р. суму заборгованості за кредитним договором №10-29/7217 від 09.06.2008р. в розмірі 40 033,66 доларів США, таким, що не підлягає виконанню. Постановою Київського апеляційного суду від 28.10.2020р. у справі №752/24645/19 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10.06.2020р. залишено без змін. У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. У відповідності до ст. 527 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 574 Цивільного кодексу України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Положення частини 1 ст. 585 Цивільного кодексу України визначають, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом. За частиною 1 ст. 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. За статтею 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» боржник - особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов`язання, або майновий поручитель за таким зобов`язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов`язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження; обтяжувач - уповноважений орган (особа) при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов`язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. У випадках, встановлених законом, права і обов`язки, пов`язані з обтяженням, виникають у третіх осіб. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Залежно від змісту обтяження предмет обтяження повинен належати боржнику або обтяжувачу на праві власності, довірчої власності чи на праві господарського відання. Відносини щодо рухомого майна, яке належить особі на праві господарського відання, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин щодо рухомого майна, яке належить особі на праві власності. Відповідно до ст. 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими та загальнодоступними для всіх юридичних та фізичних осіб. Як встановлено вище, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстроване приватне обтяження, об`єктом якого є легковий автомобіль Skoda OCTAVIA TOUR 1.9 td, д/з [NUMBER] , боржником є [PERSON] , обтяжувачем Акціонерне товариство «Альфа-Банк», підставою для обтяження є Договір застави №02-10/2231 від 09.06.2008р. Позивач просить скасувати обтяження, оскільки, як він вказує, боргу перед відповідачем у нього немає, оскільки кредит не був наданий за кредитним договором №10-29/7217 від 09.06.2008р. Насправді, рішенням у справі №2608/6829/12 встановлено про те, що кредитні кошти [PERSON] за кредитним договором 10-29/7217 від 09.06.2008р. не отримував. Разом з тим, позивач до матеріалів справи не надає Договір застави №02-10/2231 від 09.06.2008р., і суд, не дослідивши цього Договору, не може встановити, чи він був укладений на забезпечення зобов`язань саме за Кредитним договором 10-29/7217 від 09.06.2008р., а також інші його умови для правильного вирішення спору по суті. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed