Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

01 вересня 2023 року представник позивача АТ «Універсал банк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Заоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.11.2018 року у розмірі 19471,56 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя №335/8258/23 від 11.09.2023 року матеріали позовної заяви передані на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду міста Запоріжжя. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2023 року визначено головуючого - суддю Ісакова Д.О. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 12.11.2018 року відповідач отримала кредит у розмірі 20000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором, Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконуваа, у зв`язку з чим станом на 11.07.2023 року виникла заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 19471,56 гривень, яка складається з: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) 19471,56 гривень, заборгованість за відсотками, пенею та комісією - 0,00 гривень. У добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашена, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та витрати банку по сплаті судового збору. Ухвалою судді №335/8258/23 від 26.10.2023 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін, відповідачу наданий строк на подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення. 13.11.2023 року від [PERSON] надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову, просить стягнути з неї 50% сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви. Розгляд справи проводити без її участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.12, 13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. Судом встановлено, що 12.11.2018 року між [PERSON] та АТ «Універсал банк» був укладений Договор про надання банківських послуг «Monobank» за Анкетою-заявою про надання банківських послуг у вигляді поновлювального кредитного ліміту /кредитної лінії у розмірі 20000,00 гривень на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги зі сплатою процентної ставки за користування кредитом та комісійних винагород зі сплатою відсотків 3,1 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в анкеті позичальник підтвердив, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору не виконала, кредит не сплатила в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 11.07.2023 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 19471,56 гривень, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту), що підтверджується відповідним розрахунком. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Факт порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. У відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.4 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 28.12.2022 року позивач направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач не вчинив ніяких дій для погашення заборгованості. При укладанні договору, сторони керувались\~ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Згідно зі\~ст.\~629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України,порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі ст. 617 ЦК України,особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідачем\~\~ позовні вимоги визнані в повному обсязі, про що подано відповідну заяву. Дані обставини справи підтверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Аналізуючи у сукупності надані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, які знайшли підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню\~в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідно до ч. 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто 1342,00 гривень, а інші 50 відсотків сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved