Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 06 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 106315 гривень 10 копійок; стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829, вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що між\~ Акціонерним товариством «Перший Український\~Міжнародний Банк»\~та [PERSON] 17.05.2021 року на підставі кредитного договору № 1001876643701 видано кредит у сумі 85000 гривень. Позивач стверджує, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.05.2023 року складає 106315,10 грн. З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2\~ ст.19 ЦПК України\~ цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Представник позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - Кущ Я.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, до суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній», що за правилами ст.128 ч.8\~ЦПК України \~вважається належним повідомленням. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає часткового задоволенню, виходячи з такого. Частини 1, 2 ст.\~509\~ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629\~ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Частина 1 ст.627\~ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з укладенням та виконанням кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Суд встановив, що 17.05.2021року між АТ «ПУМБ» та відповідачем шляхом підписання заяви № 1001876643701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 85000 грн., строк дії Договору 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних./а.с.2/. Також, 17.05.2021 року сторонами підписаний Паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту аналогічні тим, які узгоджені сторонами у вказаній вище заяві № 1001876643701./а.с.4/. \~ \~ \~ \~Крім цього, суд доходить висновку, що укладений між сторонами договір відповідав дійсній волі відповідача, оскільки останній висловив свою волю на укладення цього договору шляхом підписання заяви № 1001876643701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 17.05.2021 року. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц, у якій зазначено, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує намір та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами. Так, з платіжної інструкції № TR.49339994.80471.8810 від 17.05.2021 року вбачається, що відповідач отримала від АТ «ПУМБ» шляхом здійснення переказу кошти у сумі 85000 грн. Так, само з виписки/особового рахунку вбачається, що відповідач користувався наданими йому кредитними коштами та періодично здійснював погашення наявної у нього заборгованості./а.с.15-18/ Вказані обставини стороною не спростовано. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Стаття 525\~ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст.526, ч. 1 ст.527, ч. 1 ст.530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст.\~81\~ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1, 3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. \~Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 24.05.2023 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 106315,10 грн., з яких: 64\~987,60 грн. - заборгованість за кредитом; 7,66 грн. - заборгованість за процентами; 41\~319,84 грн. заборгованість за комісією./а.с.16-17/ 25.05.2023 року позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу [ADDRESS] , однак, у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була./ а.с. 12-14/. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. З виписки/особового рахунку відповідача за період з 23.06.2021 року до 24.05.2023 року (а.с.17) вбачається, що відповідач використовувала надані її позивачем кредитні кошти та частково сплачував заборгованість за Договором. Разом з тим з даної виписки/особового рахунку, а також з розрахунку заборгованості за кредитом також вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 24.05.2023 року складає 110174,99 грн., з яких: 62134,45 грн. - заборгованість за кредитом; 7,64 грн. - заборгованість за процентами; 48032,9 грн. заборгованість за комісією. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне. Так, у рішенні від\~11.07.2013\~№ 7-рп/2013\~Конституційний Суд\~України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому, банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. З урахуванням викладених обставин та правової позиції викладеній Верховним Судом у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 41319,84 грн. є необґрунтованою, а тому у її стягненні з відповідача слід відмовити. Так, відповідно до ч.2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Відтак прострочення відповідачем щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором свідчить про те, що позикодавець вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відповідних процентів. З урахуванням викладених обставин суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 1001876643701 від 17.05.2021 року станом на 24.05.2023 року на загальну суму 64987,60 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141\~ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2684,00 грн. Відтак, приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 64987,60 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1640,65 грн.

Outcome: partial