Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу у них народився [INFO] син [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 23.07.2010 року. З лютого 2010 року відповідач припинив проживати з позивачкою та їх дитиною. З березня 2010 року по 2013 рік [PERSON] періодично приблизно раз на місяць зустрічався з [PERSON] , здійснював прогулянки. Починаючи з 2013 року відповідач життям [PERSON] взагалі не цікавився, до дитячого дошкільного закладу не навідувався, не був присутнім на випускному святі, не приймав участь в урочистих заходах дня знань 1 вересня, коли син йшов до школи. За весь час навчання в середній школі №267 м. Києва [PERSON] не цікавився успішністю сина, його станом здоров`я, не відвідував батьківські збори, не виявляв батьківського піклування щодо сина [PERSON] . Останні дві зустрічі батька з сином відбулись наприкінці вересня 2014 року та [INFO] на день народження [PERSON] . В подальшому відповідач не виходив на зв`язок ні з позивачкою, ні з сином, вихованням, утриманням та оздоровленням останнього не займався, уникає зустрічей. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини, однак він їх не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість. При цьому, уклавши шлюб з іншою особою, від якого відповідач має трьох малолітніх дітей, [PERSON] неодноразово звертався з заявами до Дарницького районного суду м. Києва про зменшення стягнення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] . Починаючи з 24.02.2022 року [PERSON] не цікавився життям та здоров`ям сина, його безпекою і місцем знаходження у зв`язку з початком збройної агресії росії на територію України. Тому просять позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не виконує батьківських обов`язків, покладених на нього діючим законодавством. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що відповідач визнає, що з позивачем має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В період спільного проживання сторін він приймав безпосередню та активну участь у вихованні сина. З березня 2010 року по 2016 рік відповідач постійно шукав можливості зустрічі з сином. 5.08.2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу у вказаного подружжя народились троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . До 2014 року відповідач регулярно зустрічався з сином [PERSON] : вони прогулювались парком протягом 1-2 годин з супроводі матері, на чому наполягала остання. Тривалість та формат таких зустрічей визначався позивачкою, яка намагалась мінімізувати час спілкування [PERSON] з батьком. Після багаторазових перемовин з позивачем відповідачу вдавалось брати сина на більш тривалі прогулянки, протягом яких вони відвідували музеї та парки. Один раз позивача вдалось умовити на ночівлю [PERSON] за місцем проживання батька, після чого були висунуті претензії щодо нібито неправильного харчування, засинання та пробудження сина. В подальшому відповідач навчив сина кататись на велосипеді. Але з 2016 року позивач стала безпосередньо перешкоджати спілкуванню батька з дитиною на підставі зайнятості її або [PERSON] . Постійно мінялись номери телефонів, позивач не надавала можливості спілкуватись з сином її телефоном. Тому з 2016 року по 2023 рік [PERSON] не мав можливості бачитись та спілкуватись зі своїм сином. З лютого 2022 року відповідач разом з дружиною та дітьми знаходиться за кордоном і жалкує, що не може бачитись з сином, але бажає відновити відносини. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник 3-ї особи служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але у направлених листах до суду просив розглянути справу у відсутність представника 3-ї особи, в подальшому надавши суду висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON] , [INFO] (а.с.77-78; 147-148; 161-163). Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.2 та ч.4, ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ч.1-3, ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як зазначає ч.1, ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали між собою шлюб, документу про його укладення судові сторони не надали. В період зареєстрованого шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с.13). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 23.07.2010 року (а.с.12). З лютого 2010 року відповідач припинив проживати з позивачкою та їх дитиною. Дані обставини були визнані учасниками справи в судовому засіданні, тому вони не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Відповідно до ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 4.06.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно. 5.08.2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.132). Після реєстрації шлюбу у вказаного подружжя народилось троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.123-125), які є малолітніми на час розгляду справи. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2017 року було зменшено стягнення розміру аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] з 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно на 1/7 частину (а.с.22; 129). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2017 року були стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 5/14 частини з усіх його доходів щомісячно (а.с.23-24). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 4.04.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.25; 130-131). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2021 року було зменшено стягнення розміру аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] з 1/7 частини з усіх його доходів щомісячно на 1/8 частину (а.с.26-27; 126-128). Після народження в родині [PERSON] та [PERSON] їх спільної третьої дитини доньки [PERSON] рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.08.2021 року було збільшено стягнення розміру аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] з 5/14 частини з усіх його доходів щомісячно на 3/8 частини (а.с.28-29). 1.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації якого [PERSON] було присвоєно нове прізвище „ [PERSON] " (а.с.35). В період даного зареєстрованого шлюбу у вказаного подружжя народилось двоє малолітніх дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.36-37). Згідно ч.1, ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як наголошує п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 6.04.2023 року, загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 31.03.2023 року становить 151 616 грн. 41 коп. (а.с.32). Як вбачається з тексту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2021 року, яке набрало законної сили, [PERSON] працює в АТ „Фармак" на посаді консультанта з маркетингу з окладом в розмірі 55 260 грн. Згідно з даними розрахункового листа про здійснені позивачу [PERSON] нарахування та виплати за вказаний місяць з доходу позивача були сплачені аліменти в сумі 22 010,79 грн. на трьох дітей (а.с.126, зворот. бік). 2.10.2020 року [PERSON] був звільнений з посади консультанта з маркетингу АТ „Фармак" на підставі наказу №154 від 1.10.2020 року (а.с.33-34). Після вказаного звільнення відповідач [PERSON] з 5.10.2020 року по 31.10.2022 року працював на посаді менеджера по продукту ТОВ „Алкалоїд Київ" за трудовим договором та цивільно-правовим договором (а.с.56), отримуючи щомісяця заробітну плату в розмірі від 45 000 грн. в листопаді 2020 року до 96 901 грн. 87 коп. в листопаді 2022 року, яка постійно зростала (а.с.57). Описане вище дає підстави суду вважати, що відповідач [PERSON] мав фінансову можливість не тільки сплачувати щомісяця аліменти на утримання сина [PERSON] , але і допомагати йому фінансово та матеріально, однак він свідомо ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо утримання сина [PERSON] , в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 151 616 грн. 41 коп. станом на 31.03.2023 року. В результаті 29.06.2023 року [PERSON] звернулась з заявою про вчинення кримінального правопорушення до Подільського управління поліції ГУ НП в м. Києві, працівниками якого були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1, ст.164 КК України (а.с.94). І тільки після отримання SMS-повідомлення 8.05.2023 року об 11-37 годин на свій мобільний телефон про призначення по даній цивільній справі підготовчого засідання (а.с.49) і укладення 3.07.2023 року договору про надання правничої (правової) допомоги з адвокатським об`єднанням „ГОЛЬДАРБ. ЕДВАЙС" (а.с.80) [PERSON] 13.07.2023 року та 14.07.2023 року сплатив згідно двох квитанцій 40 000 грн. та 110 000 грн. відповідно в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання свого сина [PERSON] (а.с.137-138). Крім того, трьома платіжними інструкціями від 23.06.2023 року [PERSON] сплатив рівними сумами по 2 668 грн. за кожний місяць аліменти за березень 2023 року, квітень 2023 року і травень 2023 року також на утримання сина [PERSON] (а.с.134-136). За змістом характеристики випускника 9-А класу гімназії №267 м. Києва [PERSON] від 7.04.2023 року [PERSON] виховують мама [PERSON] та вітчим [PERSON] , які приділяють належну увагу вихованню сина, вони систематично відвідують батьківські збори, цікавляться здобутками сина, мали постійний контакт з класним керівником, [PERSON] завжди був забезпечений усім шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання та належного виховання, рідний батько [PERSON] активної участі у шкільному житті сина не брав, з класним керівником не контактував (а.с.15). Як вбачається з довідки гімназії „Діалог" №87 від 14.04.2023 року [PERSON] навчається в 10-Б класі гімназії „Діалог", за час навчання у гімназії вихованням дитини займається мати [PERSON] , батько не цікавиться навчанням дитини, не відвідує батьківські збори (а.с.16). Згідно характеристики учня 10 класу гімназії „Діалог" м. Києва [PERSON] від 14.04.2023 року учень характеризується позитивно, мати виховує сина в атмосфері взаєморозуміння, поваги до оточуючих, відповідальності за власні вчинки, вона підтримує постійний зв`язок з класним керівником (а.с.17). Відповідно до відповіді Комунального некомерційного підприємства „Центр первинної медико-санітарної допомоги №2" Дарницького району м. Києва №400 від 10.04.2023 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у офтальмолога з діагнозом міопія середнього ступеню з 2021 року, мати [PERSON] дбає про стан здоров`я сина, виконує всі рекомендації лікаря та підтримує зв`язок з медичною сестрою, батько [PERSON] станом здоров`я сина, профілактичними щепленнями, медичними оглядами, оформленням медичної документації не цікавився, не супроводжував дитину [PERSON] під час відвідування лікаря-педіатра в Центрі (а.с.19). Згідно тексту протоколу психологічної консультації дитини [PERSON] , складеного 14.04.2023 року психологом [PERSON] , дитина розвинена згідно віку, інтелектуальний розвиток відповідає віковій нормі, в співбесіді про біологічного батька [PERSON] пояснив, що бачився з ним більше 8 років тому і не впевнений, що зможе його впізнати при зустрічі, прив`язаності до нього не відчуває, зустрічі не бажає, бо навіть не пам`ятає його обличчя і не спілкується з ним, біологічний батько не проявляє ініціативи до спілкування з [PERSON] , не шукає зустрічі з ним, не зв`язувався з ним будь-яким чином, не вітав його з днем народження та іншими святами, фінансово не підтримує, жодних характеристик батька [PERSON] повідомити не зміг, проте розповідав про маму і вітчима, братика і сестричку, як вони спільно проводять час, про навички і здібності, яким навчають його мама і вітчим. На даний час дитина не має прив`язаності до батька, не переживає за його відсутність, як значну подію, тривоги і переживання з цього приводу немає, особа біологічного батька не є для дитини вагомою, батько не впливає на виховання дитини, [PERSON] усвідомлено бажає визнати своїм татом вітчима [PERSON] і взяти його прізвище і ім`я по-батькові (а.с.38-39). Описані вище докази вказують на те, що [PERSON] не займався вихованням, навчанням, лікуванням, оздоровленням та дозвіллям свого неповнолітнього сина [PERSON] , не дбав про його стан здоров`я, здобутки та успішність в школі та гімназії, про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини. Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. За змістом висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 21.07.2023 року за №101-6170/02 з метою захисту прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його дитини: сина - [PERSON] (а.с.147-148; 161-162). Даний висновок був обґрунтований наданими і описаними документами, поясненнями [PERSON] , матері дитини, та неповнолітнього [PERSON] , який пояснив, що батька [PERSON] не бачив 9 років, не спілкується з ним і не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Батько дитини [PERSON] двічі запрошувався на засідання комісії 22.06.2023 року та 13.07.2023 року, проте він не з`явився (а.с.148; 162). Ствердження представника відповідача про те, що позивача перешкоджала відповідачу у побаченнях та спілкуванні з сином, супроводжувала їх зустрічі, обмежувала їх час та тривалість, а відповідач, перебуваючи за кордоном зі своєю родиною, бажає бачитись з сином [PERSON] , суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і спростовуються вище описаними доказами. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач по справі [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання, утримання та навчання свого неповнолітнього сина [PERSON] протягом тривалого часу з 2016 року по 2023 рік, при цьому маючи таку можливість, що знайшло своє повне підтвердження у судовому засіданні, тому відповідача [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved