Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Адвокат Заболотній П.Л. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] до Кіровоградської обласної державної адміністрації, третя особа [PERSON] , в якій просить виділити у власність позивачам в рівних частках в натурі частину об`єкту нерухомого майна як окреме індивідуально визначене нерухоме майно житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, які складаються з житлового будинку літ. А, а, в літ. А2 кімната 1-2, загальною площею 49,6 м кв., житловою - 31,9 м кв., літ. Б,В,И,Р,К,Н - сарай, О-вбиральня, М.У- вигрібна яма, Д.д - підвал, С,Т - навіс, П - літній душ, №7 - ворота, №8,№9,№4 - огорожа - колонка, що розташований по [ADDRESS] . В судове засідання представник позивачів надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав відзив, в якому позов не визнав (а.с.73-75). Ухвалою судді від 21 березня 2023 року відкрито\~спрощене позовне\~провадження у\~вказаній \~цивільній справі. Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 31/100 частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 27.05.2016 року зареєстрований в реєстрі № 2498 від 27.05.2016року (а.с.21-26). Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить 31/100 частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.1986року зареєстрований в реєстрі № 1654 від 24.06.1986року(а.с.28-30). Інша частина в розмірі 19/50 будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належала [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 24.08.1977року зареєстрованого в реєстрі № \~ \~ \~ \~3-2451(а.с.7-9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 11.03.1989року(а.с.31). Частину майна [PERSON] ніхто не успадкував та не переоформив. На час смерті [PERSON] і до даного часу в частині будинку, яка належить [PERSON] проживала та була зареєстрована [PERSON] [INFO] , яка являлася йому співмешканкою та офіційно в родинних відносинах з ним не перебувала. Так як ніхто спадщину після смерті [PERSON] не прийняв то належна померлому [PERSON] відповідно до положень ст. 555 ЦК УРСР (редакція діюча на час виникнення правовідносин) спадкове майно переходить в дохід держави. В частині першій статті 555 ЦК УРСР закріплювався автоматичний перехід спадщини до держави, та існував строк шість місяців для прийняття спадщини іншими спадкоємцями, то абзац 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України може застосовуватися тільки, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мали право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Положення встановлені частиною другою статті 1277 ЦК України та в абзаці 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року. Відповідні положення містяться у постанові КЦС ВС від 24 травня 2021 року у справі № 671/22/19. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ІДК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за законом та заповітом нерухоме майно померлого за рішенням суду може бути передано у власність територіальної громади, представником якої являється відповідач. Частки позивачів фактично становлять єдине приміщення, яке має спільний вхід та відокремлено огорожею. Частка померлого [PERSON] також являється окремим приміщенням з окремим входом та огороджене парканом. Без виділення часток позивачів в натурі вони не мають змоги вирішити питання про виділення земельної ділянки та переобладнання житлового приміщення та господарських будівель. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна від 24.07.2020 року № 59/204 частки, які належать позивачам складаються з житлового будинку літ. А, а, в літ. А2 кімната 1-2, загальною площею 49,6м. кв, житловою - 31,9м. кв, літ., Б,В,И,Р,К,Н - сарай, О-вбиральня, М.У- вигрібна яма, Д.д - підвал, С,Т - навіс, П - літній душ, №7 - ворота, №8,№9,№4 - огорожа + колонка можуть бути виділені в натурі та в окрему одиницю(а.с.41-46). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ач.1,2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 даного закону передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно г: зсамений нього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із цявс чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає і: закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.1,2ст.328 ЦК України) А згідно ст.355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 ст.356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності гдшснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які золодіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України також зазначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог ст.364 ЦК України, позивач як співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Даний будинок вже давно фактично розділений між співвласниками на два окремі домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Про те, договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна неможливо укласти, оскільки власник іншої частки помер та його майно ніхто не успадкував. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, про що свідчить технічний паспортна майно позивачів. Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм (висновок додано до позовної заяви). Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачі довели належними та допустимим доказами правомірність своїх вимог, суд задовольняє позовні вимоги. Судові витрати по справі покласти на позивачів по фактично понесеним витратам. На підставі ст.ст.317, 355, 356, 358, 361,364, 367 ЦК України, кереруючись ст..ст. 15,141,256 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved