Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому 23 січня 2011 року шлюбі. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Наразі їх подружні відносини фактично припинені, протягом останніх чотирьох років вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Донька проживає з нею, відповідач її не утримує, матеріально не допомагає. З урахуванням наведеного просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі розмірі 3 000 грн. щомісячно, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення донькою повнолітнього віку. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до розгляду. При розгляді справи позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково. Відповідач пояснив суду, що позовні вимоги про розірвання шлюбу він визнає. Вимоги щодо стягнення аліментів в сумі 3 000 грн. визнає частково. На даний час він не працює і через фізичні вади з мовою (заїкання) він не може знайти собі роботу. Проживає за рахунок коштів, які переказує йому мати, що працює за кордоном. Тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 2 000 грн. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 23 січня 2011 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області шлюбі, актовий запис № 4. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю - позивачкою у справі. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили сумісне проживання та сімені відносини, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між ним слід розірвати. Відповідно до положень ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд приймає до уваги, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складає з 1 січня - 2 833 грн. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у єдиній твердій грошовій сумі за вибором позивача. Також при визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] є працездатним, однак не працює, має фізичні вади (заїкання), на утриманні інших дітей не має, однак він визнає що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в сумі 2 000 грн. щомісяця. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. Як вбачається з довідки про доходи, позивач [PERSON] працює в ТОВ "ОЙЛГАЗТРЕЙД" і отримує дохід, середній розмір якого становить 8 144 грн. щомісяця. З урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає достатньою сумою аліментів в розмірі по 2 000 грн. на дитину, що враховуючи заяву відповідача про його можливість сплати аліментів на утримання доньки в даному розмірі, не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дитини, з огляду на законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки за вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1073,60 грн. та на користь держави в сумі 1073,60 грн. за вимогу щодо стягнення аліментів.

Outcome: partial