Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] 02.08.2023 року подала вищевказану позовну заяву в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за розпискою від 13.11.2022 року у сумі 4\~080 (чотири тисячі вісімдесят) доларів США, а саме 4\~000 (чотири тисячі) доларів США заборгованість основної суми позики та 80 (вісімдесят) доларів США пені за два тижні прострочки виконання зобов`язання, а також усі судові витрати у справі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач заявлені вимоги мотивує тим, що 13 листопада 2022 року до [PERSON] (далі Позивач) звернувся громадянин України [PERSON] (далі Відповідач) з проханням надати останньому в борг грошову суму в розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США. Позивач погодилась надати Відповідачу в борг вказану суму коштів за умови, що він напише Позивачу розписку про отримання коштів. Після чого Позивач передала чотири тисячі доларів США, Відповідачу, який перерахував отримані від Позивача грошові кошти та одразу власноручно написав Позивачу розписку про факт отримання Відповідачем у Позивача грошових коштів. У розписці від 13.11.2022 року Відповідач власноручно написав, що зобов`язується повернути Позивачу грошові кошти в повному обсязі до 15 липня 2023 року. До подання Позивачем позову до суду Відповідач грошові кошти у сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, не повернув. Відповідач не відповідає на дзвінки Позивача та уникає зустрічей. За умовами договору боржник (Відповідач) зобов`язувався сплатити Позивачу пеню в розмірі 1 (одного) відсотка від суми боргу за кожний прострочений тиждень. А саме 1 (один) відсоток від суми боргу 4000 (чотири тисячі) доларів США, дорівнює 40 (сорок) доларів США. У зв`язку з цим за два тижні прострочки сплати боргу Відповідач повинен Позивачу сплатити 80 (вісімдесят) доларів США. Також Позивач посилалась на Закони України, норми ЦК України та судову практику. Ухвалою суду від 11.09.2022 року за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклика) учасників справи на 05.10.2023 року. 05.10.2023 Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі її представника та долучила оригінал боргової розписки від 13.11.2022. (а.с. 13) Ухвалою суду від 06.10.2023 року суд за власної ініціативи прийняв рішення здійснити перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15 листопада 2023 року о 16 год. 30 хв. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити повністю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву до суду не подав. Суд, вислухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків. Позивач у позовній заяві повідомила суд, що заходи досудового врегулювання спору не проводились. Згідно із п.\~6\~ч.\~3\~ст.\~175\~ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Між Позивачем та Відповідачем був укладений договір позики, на підставі договору оформлена розписка про передачу грошових коштів на загальну суму 4000 (чотири тисячі) доларів США, які Відповідач зобов`язувався повернути до 15.07.2023 року. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати\~майно, виконати роботу, надати\~послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.\~1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено\~договором\~або законом, не випливає із суті\~зобов`язання\~чи\~звичаїв\~ділового обороту. Відповідно до\~ст.\~1046\~ЦК України\~\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із\~ст.\~1047 ЦК\~України\~Договір\~позики укладається\~у\~письмовій\~формі,\~якщо\~його\~сума не\~менш\~як\~у десять\~разів\~перевищує\~встановлений законом\~розмір\~неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а\~у\~випадках,\~коли\~позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно\~від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.\~4\~ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені\~договором\~або законом, зокрема сплата\~неустойки. Відповідач не повернув грошові кошти в строк зазначений у розписці до 15.07.2023 року та до моменту подачі позову до суду. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У позовній заяві Позивач просить суд стягнути з Відповідача, пеню у розмірі 1 (одного) відсотка від суми боргу за кожний прострочений тиждень, яка зазначена у розписці оригінал, якої міститься у матеріалах цієї справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно із ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617\~цього Кодексу). Згідно із ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини'' суди 3астосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до пунктів 21. 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98). З огляду на вищевикладене, позов слід задовольнити повністю.\~ \~ \~ \~ Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, за приписами якої судовій збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Outcome: approved