Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

27.09.2023р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 4-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 04.10.2023р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№12). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05.10.1996р. у відділі РАГС виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 696. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Позивачка також зазначала, що вони з чоловіком припинили шлюбні відносини з 01.02.2022р., причиною називала діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Представник позивачки - адвокат Щербина Є.М. (діє за ордером від 08.09.2023р. - а.с. № 25) в заяві до суду від 20.11.2023р. підтримав поданий позов, просили ухвалити рішення за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 33). Відповідач в заяві до суду від 20.11.2023р. зазначив, що визнає позовні вимоги. Також зазначив період остаточного припинення шлюбних відносин між подружжям, а саме - 01.02.2022р., просив ухвалити рішення за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. №34). Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 20.11.2023р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивачки та відповідача від 20.11.2023р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.10.1996р. у відділі РАГС виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 696 (а.с. №8). Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім (а.с. № 9, 10). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбні відносини. Шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені з 01.02.2022р., про що позивачка зазначила по тексту позову, а відповідач в заяві до суду від 20.11.2023р. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, з 01.02.2022р. (майже два роки назад), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп. (а.с.№3). На підставі викладеного,

Outcome: approved