Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у два місяці для звернення до нотаріальної контори. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в м.Ізюм, Харківської області померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина: квартира [ADDRESS] , яка належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.05.1995 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2010. Вказану квартиру спадкодавець заповіла йому за заповітом від 05.05.2016. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріусом роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач був позбавлений можливості звернутись до нотаріуса у строки, встановлені законом, через об`єктивні причини, а саме у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією міста Ізюм з березня 2022 р. по вересень 2022 р. Діяльність нотаріуса була припинена в час окупації, засоби поштового були відсутні, а виїхати з м. Ізюм окупаційна влада не дозволяла. Одразу після деокупації м.Ізюм Харківської області позивач не мав можливості звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини, оскільки нотаріуси відновили свою роботи в м.Ізюм Харківської області в січні 2023 року, та у зв`язку з хворобою в результаті якої 26.05.2023 переніс операцію на сердці. У зв`язку з чим позивач просить визначити йому додатковий строк два місяці з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 31 липня 2023 року прийнято до розгляду та\~відкрито провадження\~у справі\~за позовною\~заявою в порядку загального позовного провадження. Запропоновано позивачу та відповідачу скористатися вимогами ст. 178-180, 193 ЦПК України. Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, подавши до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та слухати справу без його участі. Представник Ізюмської міської ради Харківської області до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [INFO] у м.Ізюм, Ізюмського р-ну, Харківської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт від 05.05.2016, згідно якого спадкодавець зробира розпорядження: належну їй двокімнатну квартиру, яка знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхівки цегляного будинку, розташованого в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин із спадкодавцем підтверджується: копіє свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] , [INFO] , де батьками зазначені: батько [PERSON] , мати: [PERSON] , копіє свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого [PERSON] , [INFO] , 19.05.1979 уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , копіє свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , де батьками зазначені: батько [PERSON] , мати: [PERSON] , та копією паспорту [PERSON] . Маючи намір прийняти спадщину позивач звернувся до приватного нотаріуса, проте, листом приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. №503/01-16 від 13.07.2023 [PERSON] роз`яснено, що у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини йому не може бути видане свідоцтво про право власності в порядку спадкування. Приписами ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини сплинув 29 квітня 2022 року. Згідно ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст.1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] пропустив строк на прийняття спадщини через те, що на території України розпочались військові дії. Так,\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу. Окрім того, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року» з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022 Харківська територіальна громада та м. Ізюм включені до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року. У подальшому, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Харківську територіальну громаду та місто Ізюм віднесено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. З 01.04.2023 та до 10.09.2023 місто Ізюм Харківської області було в окупації ворожих військ. До теперішнього часу, а саме станом на день розгляду справи Харківська міська громада та Ізюмська міська територіальна громада включені до переліку територій можливих бойових дій. Від прийняття спадщини після померлої бабусі [PERSON] не відмовлявся. В зв`язку з чим, суд визнає причини пропуску подання заяви позивачем про прийняття спадщини поважними та встановлює додатковий строк для прийнятті спадщини. Окрім того суд зазначає, що строк для подання заяви для прийняття спадщини сплив 29 квітня 2022 року, у період коли місто Ізюм Харківської області було в окупації ворожих військ, нотаріальні контори не працювали на території міста Ізюм Харківської області, а у подальшому, після звільнення міста Ізюм його було включено до територіальних громад, на території яких здійснюються бойові дії, та у подальшому можливі бойові дії. Отже, хоча пропуск строку для прийняття спадщини становить більше року, проте у сукупності з іншими обставинами справи, вказує наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, пропущено [PERSON] із поважних, незалежних від нього причин. Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц\~від\~28 жовтня 2019 року. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved