Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У липні 2023 року позивач через свого представника адвоката Напару М.В. звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON] на предмет визнання за нею права власності н 1/16 частку житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частки транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS TF696», 2008 року випуску, VIN-код [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після рідної сестри - [PERSON] , яка померла [INFO] , в один день із своїм чоловіком [PERSON] , на половину їх спільного сумісного майна, набутого у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 1979 року, з тих підстав, що на це спадкове майно претендує також рідна сестра [PERSON] [PERSON] , яка подала приватному нотаріусу Дніпровського МНО Лозенко В.В. заяву про прийняття спадщини після брата, а також з тих підстав, що 10 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Румянцеіою Т.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на цю спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 12 липня 2023 року судді Колесніченко О.В. Ухвалою суду від 17 липня 2023 року відкрито провадження в загальному порядку та призначене підготовче засідання, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи з витребуванням за ухвалою суду від 07 серпня 2023 року у нотаріусів спадкових справ в копіях. Відповідач, отримавши копію позовної заяви, свій відзив не подав. Треті особи - приватний нотаріус Дніпровського МНО Румянцева Т.В. пояснень на позовну заяву не подавала, направивши на виконання ухвали суду 29 серпня 2023 року копію спадкової справи після [PERSON] ; приватний нотаріус Дніпровського МНО Лозенко В.В. також пояснень на позовну заяву не подавала, направивши на виконання ухвали суду 08 вересня 203 року копію спадкової справи після [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підставі. Представник відповідача позов не визнала в частині вимог, що стосуються визнання права власності на 1/16 частку будинку [ADDRESS] , заперечуючи тим, що вказаний будинок набутий [PERSON] менш ніж через місяць після укладення шлюбу за особисті кошти, оскільки він постійно працював і до шлюбу і протягом у сього життя та мав накопичення, тоді як [PERSON] таких коштів не мала, у зв`язку з чим відсутні підстави для включення частки у праві власності на будинок до спадкової маси після [PERSON] , тому просила в цій частині позову відмовити, а щодо вимог стосовно автомобіля не заперечувала проти задоволення позову, оскільки автомобіль набутий у 2008 році, тобто після тривалого перебування у шлюбі і є спільним майном подружжя. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули та кожна окремо клопотала про розгляд справи у її відсутності ще під час подання копій спадкових справ суду. Суд, заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] у віці 64 років померла [INFO] , про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 29 квітня 2022 року вчинено актовий запис № 375 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.14). [PERSON] у віці 66 років помер [INFO] , про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 29 квітня 2022 року вчинено актовий запис № 374 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.18). Також встановлено, що на 1/8 будинку [ADDRESS] право власності зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 жовтня 1979 року, посвідченого П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-9476, що зареєстрований в КП «ДМБТІ» ДМР 12 жовтня 1979 року та записано в реєстрову книгу № 315 за реєстровим № 58, що підтверджується копією самого договору та інформацією КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 31 березня 2023 року за вих. № 3067 та від 05 липня 2023 року за вих. 4782 (а.с.20-21, 126, 151зворот-152). Крім того, за даними відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 27 червня 2023 року за вих. № 31/4-146аз-2023 автомобіль марки «DAEWOO LANOS TF696», 2008 року випуску, VIN-код [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 см. куб., з 30 квітня 2008 року зареєстрований за [PERSON] (а.с.32). [PERSON] та [PERSON] з 15 вересня 1979 року перебували в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, про що 15 вересня 1979 року вчинено актовий запис № 12, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 12 липня 2022 року. (а.с.110-111). Відомості про розірвання шлюбу за життя подружжя державний реєстр не містить. Відповідно до даних Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 13 липня 2022 року № 14/5-5423 та від 01 липня 2022 року № 14/5-5019, [PERSON] була зареєстрована у кв. [ADDRESS] з 25 грудня 1979 року по 29 квітня 2022 року, [PERSON] був зареєстрований там само з 04 червня 2013 року по 29 квітня 2022 року (а.с. 112-зворот, 150-зворот). Відповідно до вимог ст. \~22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в редакції, чинній на час набуття спадкодавцями спірної нерухомості, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Стаття 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України визначала роздільне майно подружжя. Так, згідно ч.ч.1-3 цієї статті майно,\~яке належало\~кожному з\~подружжя до\~одруження,\~а також\~одержане ним\~під час\~шлюбу в\~дар або\~в порядку\~успадкування,\~є власністю\~кожного з\~них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Зважаючи на вказані норми статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, 1/8 частина будинку [ADDRESS] , набута 11 жовтня 1979 року на підставі нотаріально посвідченого договору та належним чином зареєстрована в КП «ДМБТІ» ДМР, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки набута у шлюбі, який зареєстрований 15 вересня 1979 року. Доводи представника відповідача про те, що такий договір купівлі-продажу укладений менше ніж через місяць після укладення шлюбу, тоді як на час купівлі будинку мав доходи лише [PERSON] , суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини, наявність чи відсутність доходу у одного з подружжя не впливають на юридичний статус майна, набутого під час шлюбу згідно діючого на той час законодавства і не відносять таке майно згідно ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України до роздільного майна подружжя. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За наведених норм СК України, зважаючи на час набуття спірного транспортного засобу 30 квітня 2008 року, належить дійти висновку, що вказаний автомобіль належить до об`єкту спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, спірні 1/8 частка будинку [ADDRESS] та автомобіль «DAEWOO LANOS TF696», 2008 року випуску, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 1220 ЦК України якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Згідно ч.4 ст. 1220 ЦК України якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Згідно наведених норм спадщина після [PERSON] та [PERSON] відкрилася одночасно і окремо щодо кожного з них. За даними Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) ні [PERSON] , ні [PERSON] за життя заповіти не складали, через що спадкування здійснюється за законом. Також встановлено, що спадкодавці дітей не мали. За розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.107-зворот, 104-зворот), де батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про укладення шлюбу від 04 липня 1986 року [PERSON] та [PERSON] , згідно якого спільне прізвище подружжя [PERSON] , а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 12 липня 2022 року за даними якого [PERSON] та [PERSON] 15 вересня 1979 року уклали шлюб та дружина взяла прізвище чоловіка [PERSON] . За даними спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського МНО Нугаєвою О.М. 12 липня 2022 року під № 02-14, після [PERSON] з заявою про прийняття спадщини 12 липня 2022 року звернулася рідна сестра спадкодавиці [PERSON] (а.с.105). В свою чергу, мати [PERSON] 12 липня 2022 року склала заяву про відмову від прийняття належної їй частини у спадщині за законом на користь другої доньки (рідної сестри померлої) [PERSON] (а.с.102). Відповідно позивач належним чином відповідно до вимог ст. ст.1269, 1270 ЦК України прийняла спадщину після сестри як спадкоємець другої черги за ст.1262 ЦК України, ч.2 ст. 1258 ЦК України. Також судом встановлено, що після [PERSON] спадкова справа заведена приватним нотаріусом Дніпровського МНО Лозенко В.В. під № 39/2022, на підставі заяви [PERSON] від 29 червня 2022 року, рідної сестри [PERSON] (а.с.146). Тобто, відповідач, закликана до спадкування за законом у другу чергу згідно ст.1262 ЦК України у зв`язку з відсутністю інших живих спадкоємців першої черги. Відповідно, належить дійти висновку, що спадкоємцями за законом після [PERSON] є лише [PERSON] , а після [PERSON] [PERSON] . Постановою приватного нотаріусу Дніпровського МНО Румянцевою Т.В., в.о. приватного нотаріуса Дніпровського МНО Нугаєвої О.М., в порядку заміщення, від 10 травня 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/16 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS TF696», 2008 року випуску, VIN-код [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 см. куб., на підставі п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (а.с.141). За правилами ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як встановлено судом, і 1/8 будинку, і автомобіль спадкодавцям належали на праві спільної сумісної власності та, відповідно, частки у цьому праві спільної сумісної власності у подружжя є рівними, тобто, стосовно кожного спадкодавця відкрилася спадщина на вказаного спадкового майна на 1/16 у праві власності на будинок [ADDRESS] та на частку у праві власності на автомобіль. Відповідно до норм ч. 3 ст. 1296 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, оскільки позивач прийняла спадщину після [PERSON] в силу ст. 1269 ЦК України, то усе спадкове майно, до складу якого належить 1/16 у праві власності на будинок [ADDRESS] та 1/2 у праві власності на автомобіль належать їй з часу відкриття спадщини за ч.5 ст. 1268 ЦК України в порядку спадкування за законом, а інша частка у праві власності на вказане майно (тобто 1/16 у прав власності на будинок та у праві власності на автомобіль) належить до складу спадщини іншого з подружжя [PERSON] , спадкування після якого здійснюється іншими спадкоємцями і до предмету спору у цій справі не належить. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після рідної сестри [PERSON] , то її право власності як спадкоємця за законом другої черги на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності згідно з ст. 392 ЦК. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після рідної сестри та набула право власності в порядку спадкування як спадкоємець другої черги за законом на 1/16 частку спадкового будинку і на частку у праві власності на автомобіль, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. За правилами ст. ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати належить розподілити пропорційно заявленим вимогам, стягнувши з відповідачки на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 6261,80 грн.

Outcome: approved