Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. В своїй заяві вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу розірвано 22.02.2007 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» 4 рівня акредитації, є студентом 1 курсу денної форми навчання та навчається за держзамовленням та потребує матеріальної допомоги, так як власного доходу не має. Просила стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, до закінчення навчання, а саме: до 30.06.2027 року відповідно до положень ст. 199 СК України, так як добровільно він дочку не утримує. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але у наданій заяві просила розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, пояснила, що відповідач участі у вихованні сина не бере, вона сама виховує і утримує сина та зазначила, що дружина [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, як інвалід 3 групи та працює в Бахмацькій міській лікарні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з«явився, але в своїй заяві позов визнав частково, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину інваліда 3 групи. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Як встановлено в судовому засіданні батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про його народження, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, виходячи з норми цієї статті, позивачка, являючись матір`ю [PERSON] , як такого, що продовжує навчання, має право на звернення до суду з зазначеним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» 4 рівня акредитації, є студентом 1 курсу денної форми навчання та навчається за держзамовленням, термін навчання до 30.06.2027 року(а.с.13), і потребує матеріальної допомоги, оскільки власного доходу не має. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, враховуючи те, що відповідачем матеріальна допомога на утримання дитини позивачу не надається, отримує достатню заробітну плату, а також враховуючи те, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей, дружина інвалід 3 групи, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути з останнього на користь позивача аліменти на утримання дитини, яка навчається в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до закінчення терміну навчання, а саме до 30.06.2027 року, за умови неприпинення навчання і до досягнення 23 років. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України - суд допускає негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 3 частини другої ст. 141 ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Антоненко І.Є. на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000507, договору про надання правничої допомоги від 15.10.2023 року (а.с. 14,15). Згідно акту прийняття - передачі наданих послуг на виконання умов договору від 15.10.2023 року та квитанції до прибуткового касового ордера №34 від 15.10.2023 року позивач сплатила адвокату відповідно до договору про надання правничої допомоги 2000 грн. (а.с. 17). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру цих витрат, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу у даній справі пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи, що вимоги позивача задоволено на 75.3 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1506 грн. 00 коп. Одночасно з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: partial