Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03.07.2015 року по 11.05.2026 року перебувала у шлюбі з [PERSON] .. В шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] .. Вказала, що відповідач не приймає участі у вихованні, розвитку, оздоровленні, лікуванні та утриманні дитини. Ухвалою суду від 26.04.2023 року вказана позовна заява залишалася без руху. Ухвалою суду від 05.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.09.2023 року закрито підготовче провадження у вказаній справі, її призначено до судового розгляду по суті на 06.10.2023 року. У судовому засіданні 06.10.2023 року позивач позовні вимоги підтримала. Зазначила, що відповідач з дитиною не спілкується зовсім, не вітає з днем народження. Крім того, відмовив у наданні згоди на виїзд дитини за кордон під час війни. Вказала, що на теперішній час заборгованість відповідача по аліментам погашена. В судове засідання 14.11.2023 року позивач не з`явилась, від представника позивача надійшла заява згідно якої останній просив розглядати справу у відсутність позивача та її представника. Крім того, представником позивача подана заява, в якій вказав на зміну прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] . Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій не заперечував проти позбавлення батьківських прав щодо доньки та просив розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав висновок до суду відповідно до вимог ст. 19 Сімейного Кодексу України та просив розглядати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2015 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , позивач є її матір`ю. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.05.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідно Довідки № 01-50/124 від 13.09.2022 року, виданої директором Харківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ степенів №102 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] , [INFO] , навчається у вказаному закладі. Успіхами дитини у навчанні цікавляться мати [PERSON] , вітчим [PERSON] та бабуся [PERSON] , вони ж беруть участь у батьківських зборах та у життєдіяльності класу. Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради №01-10/298/0/539-22 від 02.09.2022 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в зазначеній установі з 17.09.2014 року, на прийомах в поліклініці з дитиною завжди присутні мати [PERSON] або вітчим [PERSON] , чи бабуся [PERSON] .. Як вбачається з Розрахунку заборгованості по аліментам, складеного Основ`янсько-Слобідським ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 05.01.2023 року становить 47600 грн., штраф 9018 грн.. Згідно висновку № 225 від 14.06.2023 року Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, вказаний Департамент, який дії від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.07.2021 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні від 06.10.2023 року зазначила, що є матір`ю позивачки та проживає з нею, [PERSON] та [PERSON] .. З донькою [PERSON] не спілкується, зі святами не вітає, ніяких подарунків не надсилає, уникає зустрічей. Позивачка ніколи не перешкоджала їх спілкуванню, адресу та номер телефону не змінювала, але відповідач не зацікавлений у спілкуванні. Здоров`ям дитини не цікавиться, до лікарні не водить. Спільних фото не мають, її онука батьком відповідача ніколи не називає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що перебуває з позивачкою в шлюбі та проживає разом з нею, малолітньою [PERSON] та матір`ю позивачки - [PERSON] .. Дитина називає його татом. З відповідачем ніколи не зустрічався, але спілкувався з ним по телефону, проте розмови стосувалися виключно арешту коштів останнього в рамках виконавчого провадження зі сплати аліментів, більше відповідач нічим не цікавився. Зазначив, що зі святами відповідач доньку не вітає, подарунків не дарує, дитину не навідує. Вказав, що відповідач має можливість бачитися з дитиною, проте такою можливістю не користується. Свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою позивача та знайома з нею близько десяти років. Зазначила, що її дитина та дитина позивача відвідували один дитячий садок, тепер навчаються в одній школі. Вказала, що досить часто бачить позивача, буває у неї вдома, телефонують одна одній. [PERSON] не бачила щоб відповідач приходив до доньки, приводив її до садочка чи школи. Не чула щоб дитина згадувала про біологічного батька чи що той телефонував їй. Їй не відомо, щоб позивач перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною. Позивач номер телефону та місце проживання не змінювала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що позивач є її сусідкою, з якою вони спілкуються близько п`ятнадцяти років, її онука навчається в одній школі разом з дитиною позивача. За цей час відповідача бачила лише один раз. Їй відомо, що позивач завжди самостійно виховувала та утримувала свою дитину, а відповідач ніколи не цікавився життям доньки, до садочка або школи не приводив. Не чула від позивача, що остання налаштовує дитину проти свого біологічного батька. Їй не відомо, щоб позивач перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Розглядаючи справу на підставі наданих доказів та оцінюючи вказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо нехтував своїми обов`язками щодо виховання своєї дитини та ухилявся від вказаних обов`язків, в зв`язку з чим наявні передбачені законодавством України підстави для позбавлення його батьківських прав та задоволення позову. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 992, 40 грн..

Outcome: approved