Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

12.10.2023 р. до суду позивач подала позов, у якому просила змінити розмір стягуваних аліментів із [PERSON] , на її користь, для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-н-81/11 від 20.07.2011 р., і стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної силита припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] за судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-н-81/11 від 20.07.2011 р., починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. Позивач вимоги позову обґрунтувала тим, що за судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-н-81/11 від 20.07.2011 р., з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2011 р. і до повноліття дитини, однакз моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, істотно збільшилися витрати на утримання неповнолітньої дитини та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з нього аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини їй не вистачає. Позивач в судове засідання не з`явилась, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову визнав повністю, просив справу розглядати у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити з таких міркувань. Доведено, що за судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-н-81/11 від 20.07.2011 р.із [PERSON] на користь [PERSON] , для утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2011 р. і до повноліття дитини, однакз моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, істотно збільшилися витрати на утримання неповнолітньої дитини та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини їй, [PERSON] не вистачає, що порушує права неповнолітньої дитини, а тому батько неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти для утримання їхньої спільної неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, який суд визначив з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини та меж заявлених позивачем позовних вимог, а також визначених ст. 182 СК України обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів; встановлені у справі обставини та висновки суду, підтверджуються такими доказами: рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області №2-739/2011 від 21.10.2011 р. (а.с.4), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2009 р. (а.с.5), витягом з реєстру територіальної громади (а.с.6), судовим наказом №2-н-81/11 від 20.07.2011 р. (а.с.7), постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №51573392 від 23.08.2016 р. (а.с.8). Спірні правовідносини регулюються такими нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; \Частину першу статті 182 доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017; в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018\ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, - 1. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 2. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті третій Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини»[1]. В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Оскільки за судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області №2-н-81/11 від 20.07.2011 р.із [PERSON] на користь [PERSON] для утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2011 р. і до повноліття дитини, позивачу для утримання неповнолітньої дитини не вистачає зазначених коштів в такому розмірі аліментів, та з моменту прийняття попереднього судового рішення про стягнення з відповідача аліментів розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку збільшився, а тому батько неповнолітньої дитини може і зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти для утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної силиі до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам неповнолітньої дитини і не порушує інтересів відповідача, оскільки 14.11.2023 р. відповідач подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved