Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - Гребенюк Олександр Сергійович, який діє на підставі довіреності № 2043-К-Н-О від 10 серпня 2022 року, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 27 травня 2011 року у розмірі 58513 гривень 47 копійок та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] звернувся до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке в подальшому змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 27 травня 2011 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті: www:privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також, на переконання сторони позивача, свідченням приєднання до угоди відповідача, дія Договору про надання банківських послуг підтверджується фактом користування [PERSON] картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з частиною 2 статті 642 Цивільного кодексу України. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 63000 гривень 00 копійок, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору на виконання умов пункту 2.1.1.5.4 Договору. В Умовах та правилах надання банківських послуг вказано, що власник зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. При цьому, за твердженнями представника позивача, у відповідності до пункту 1.1.5.2 Договору, не отримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від його зобов`язань за даним Договором. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з тим, що відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання, встановлені договором стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у відповідача станом на 17 липня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 58513 гривень 47 копійок, з яких за тілом кредиту у розмірі 46434 гривні 58 копійок, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 12078 гривень 89 копійок. Оскільки позичальником [PERSON] так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначений на 16 листопада 2023 року. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. В наданому до позову клопотанні представник позивача вказує, що підтримує позовні вимоги в цілому, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим у частині 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, що була зареєстрована за вхідним № 6321/23-вх від 16 листопада 2023 року, у якій вказав, що позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» визнає в повному обсязі, розгляд справи просив провести за його відсутності. Відповідно до положень частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частина 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою з ідентифікаційним кодом 14360570, що підтверджується копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та має банківську ліцензію НБУ України, про що внесено запис у Державний реєстр банків про право юридичної особи на здійснення банківської діяльності за номером 22, підстава внесення - відповідно до Закону України від 30 червня 2021 року № 1587-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення питань організації корпоративного управління в банках та інших питань функціонування банківської системи», що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру банків, сформованого 16 серпня 2021 року за № ДРБ-000008. Згідно зі статутом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 595 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 712) та погодженого Національним банком України 06 вересня 2019 року, вказана фінансова установа є державним банком та правонаступником всіх прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». З матеріалів справи судом встановлено, що 27 травня 2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке в подальшому змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [INFO] , був укладений кредитний договір без номеру шляхом підписання [PERSON] анкети - заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», за змістом якої останній погодився з тим, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті: www:privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Згідно вказаної анкети-заяви відповідач також підтвердив, що ознайомився та згоден с «Умовами і правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, та зобов`язався їх виконувати, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаної вище заяви про отримання банківських послуг. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Отже, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав від ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке в подальшому змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» кредитну картку № [NUMBER] - дата відкриття 15 квітня 2011 року, термін дії до 04/2015 року, картка «Універсальна»; кредитну картку № [NUMBER] - дата відкриття 29 вересня 2014 року, терміном дії до 09/2018 року, картка «Універсальна»; кредитну картку № [NUMBER] - дата відкриття 08 листопада 2017 року, терміном дії до 11/2021 року, картка «Універсальна»; кредитну картку № [NUMBER] - дата відкриття 14 червня 2018 року, терміном дії до 11/2021 року, картка «Універсальна»; кредитну картку № [NUMBER] - дата відкриття 01 липня 2022 року, терміном дії до 03/2023 року, картка «Універсальна»; кредитну картку № [NUMBER] - дата відкриття 05 серпня 2022 року, терміном дії до 03/2023 року, картка «Універсальна»; кредитну картку № [NUMBER] - дата відкриття 21 грудня 2020 року, терміном дії до 10/2024 року, картка «Універсальна». Наведене підтверджено наданою позивачем довідкою. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 15 квітня 2011 року; 27 травня 2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 гривень 00 копійок; 14 липня 2012 року - кредитний ліміт збільшився до 2000 гривень 00 копійок; 17 листопада 2012 року - кредитний ліміт збільшився до 6000 гривень 00 копійок; 02 серпня 2013 року - кредитний ліміт збільшився до 7000 гривень 00 копійок; 03 квітня 2017 року - кредитний ліміт збільшився до 9000 гривень 00 копійок; 14 серпня 2017 року - кредитний ліміт збільшився до 12000 гривень 00 копійок; 23 квітня 2020 року - кредитний ліміт зменшився до 0 гривень 00 копійок, 13 жовтня 2020 року - кредитний ліміт збільшився до 5000 гривень 00 копійок; 18 грудня 2020 року - кредитний ліміт збільшився до 10000 гривень 00 копійок; 21 грудня 2020 року - кредитний ліміт збільшився до 15000 гривень 00 копійок; 07 квітня 2021 року - кредитний ліміт збільшився до 24000 гривень 00 копійок; 13 серпня 2021 року - кредитний ліміт збільшився до 34000 гривень 00 копійок; 25 серпня 2021 року - кредитний ліміт збільшився до 42000 гривень 00 копійок; 14 грудня 2021 року - кредитний ліміт збільшився до 63000 гривень 00 копійок; 06 січня 2023 року, 17 січня 2023 року та 30 січня 2023 року - кредитний ліміт зменшився до 50445 гривень 54 копійки; 06 лютого 2023 року - кредитний ліміт зменшився до 0 гривень 00 копійки. Таким чином, із наданих позивачем доказів встановлено, що [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З виписки про рух коштів по рахунку відкритого на ім`я відповідача вбачається, що вказаними кредитними картками [PERSON] активно користувався, починаючи з 13 травня 2013 року по 30 грудня 2022 року. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 договору, банк за наявності вільних коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта надає йому споживчий кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором, а клієнт зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором. За користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду карти та зазначений у тарифах банку та паспорті споживача (пункт 2.1.1.2.10 Договору). Відповідно до пункту 2.1.1.7.1 Договору обов`язок банку надавати клієнту інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надавати виписку з рахунку щодо погашення заборгованості у програмному комплексі «Приват24». Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.5.1 Договору передбачено обов`язок клієнта здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених пунктами 2.1.1.3.1 та 2.1.1.3.2 цього договору. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до пункту 2.1.1.3.1 Договору. Таким чином відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Згідно до пункту 2.1.1.3.2 Договору мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідача, розрахованих в процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати клієнт протягом строку кредиту. У пункті 2.1.1.3.1 Договору сторони дійшли згоди, що в разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Відповідно до пункту 1.1.5.2 «Умов та правил надання банківських послуг», неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків/вкладів, а також операціях, здійснених по рахункам/карткам/вкладам клієнта, не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Відповідно до пункту 1.1.6.1 та пункту 1.1.6.2 зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, розміщення інформації у відділеннях банку. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або з «Тарифів банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору виконавши умови пункту 2.1.1.5.4 Договору, які передбачають погашення перед банком заборгованості, у тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку інформувати письмово банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання (у разі якщо вирішення питання передбачає розгляд письмово заяви). В разі невиконання зобов`язань, позичальник зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту за договором (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку (пункт 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг»). Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання, встановивши ліміт на кредит відповідачу. Проте відповідачем, [PERSON] були порушені зобов`язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також не заперечувалось самим відповідачем. Таким чином, умови кредитного договору щодо дати кінцевого розрахунку по погашенню кредиту та відсотками за користування кредитними коштами відповідачем порушені. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням [PERSON] виконання зобов`язань за кредитним договором від 27 травня 2011 року у відповідача станом на 17 липня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 58513 гривень 47 копійок, з яких: - 46434 гривні 58 копійок - заборгованість за тілом кредиту; - 12078 гривень 89 копійок - заборгованість за простроченими відсотками. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. У частині 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від 27 травня 2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке в подальшому змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав суду доказів щодо звернення до банку з письмовою заявою про закриття карткового рахунку. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статті 614 Цивільного кодексу України регламентовано, що яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Отже, після підписання договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням статтей 526 - 530 Цивільного кодексу України. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаними вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. Також, суд бере до уваги заяву [PERSON] , який визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував факту укладання ним договору та наявність непогашеної ним заборгованості у розмірі 58513 гривень 47 копійок. З цього приводу суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки заява відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46434 гривні 58 копійок - підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Разом з заборгованістю за тілом кредиту стягненню підлягає заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 12078 гривень 89 копійок. Враховуючи вищезазначене, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором від 27 травня 2011 року становить 58513 гривень 47 копійок. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАСРИТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ППРИВАТБАНК», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 2684 гривні 00 копійок, що підтверджено платіжним дорученням № ІНB91В406С від 21 серпня 2023 року. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАСРИТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ППРИВАТБАНК» «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved