Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Міщенко О.В., звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою. З урахуванням уточненої позовної заяви зазначила, що 03.10.2009 р. сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.09.2018 р. шлюб було розірвано. З моменту розлучення дитина була на сумісній опіці. В рівній кількості як з батьком, так і з матір`ю. Мати позивача - [PERSON] є тяжко хворою, позивач доглядає за своєю матір`ю та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . З травня 2021 року донька більше часу проживала з батьком, з моменту як мати позивача ( [PERSON] ) потрапила до лікарні. Оскільки, селище міського типу Савинці (в якому проживає Позивач) було під тимчасовою окупацією російських військ, та беручи до уваги те, що позивач має тяжко хвору матір і [PERSON] доглядала за нею, тому не могла покинути вказану територію, у зв`язку із чим, дитина проживала разом із відповідачем. Враховуючи вищезазначені обставини, які унеможливлюють періодичні чи систематичні побачення, спільний відпочинок, відвідування дитиною місця проживання матері, оскільки місце проживання [PERSON] , знаходиться у ближчій фронтовій зоні, було під тимчасовою окупацією, тобто, утримання від таких дій забезпечить безпеку дитині, що відповідає її найважливішим інтересам, відповідно до чого між, сторонами була домовленість щодо тимчасового проживання доньки - [PERSON] , [INFO] , разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як мати доньки - [PERSON] , [INFO] , бажає спілкуватися та брати участь у вихованні дитини, її утриманні, забезпеченні доньки всім необхідним для її нормального розвитку, здійснює всі необхідні заходи задля встановлення нормального зв`язку з дитиною, тому позивач постійно намагається підтримувати зв`язок з дитиною на відстані за допомогою листувань, використовуючи месенджер - «Viber» та дзвінки (відеозв`язок), але відповідач в свою чергу здійснює перешкоди у такому спілкуванні, налаштовує дитину проти матері. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо порядку (способів) участі матері у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Вказані твердження позивача підтверджує доказами - скріншоти листувань за допомогою месенджера «Viber» [PERSON] з донькою - [PERSON] у період з 27.08.2022 р по 03.12.2022 р., з яких вбачається, що [PERSON] постійно намагається спілкуватись з донькою, надає допомогу по її утриманню, цікавиться її життям та намагається приймати участь у вихованні дитини, однак відповідач здійснює перешкоди матері доньки у спілкуванні та участі у вихованні малолітньої дитини - [PERSON] , а саме: з листування [PERSON] з донькою - [PERSON] вбачається, що позивач постійно спілкується з донькою, донька у свою чергу також проявляє взаємне бажання у такому спілкуванні, але починаючи з 03.11.2022 р. [PERSON] з невідомих їй причин не могла вийти на зв`язок з донькою, можливо був змінений номер мобільного телефону доньки та/або відповідач самостійно заблокував номер телефону позивача на телефоні дитини. При цьому, з скріншоту листування від 30.09.2022 р. вбачається, що позивач запропонувала дитині - [PERSON] зв`язатись по відеозв`язку, на що донькою було повідомлено, що матір [PERSON] (бабуся) визначає час коли можливо здійснити такий відеозв`язок. Тобто, з вищезазначеного доказу позивач вбачає, що час для спілкування матері, [PERSON] з дитиною [PERSON] визначається родичами відповідача без будь-якого попереднього погодження часу спілкування з самою матір`ю. Враховуючи вказані обставини щодо неможливості тривалий час вийти на зв`язок з донькою, позивач почала телефонувати та надсилати відповідні повідомлення батьку та матері - колишнього чоловіка [PERSON] , та безпосередньо відповідачу. Однак, відповіді на зазначені повідомлення позивач не отримала, відповідно їй не було відомо про обставини, які унеможливили її спілкування з донькою [PERSON] .. Таким чином, листуванням позивача з донькою у месенджері «Viber» підтверджується те, що відповідач здійснює перешкоди позивачу брати участь у вихованні малолітньої доньки [PERSON] та спілкуванні з нею, внаслідок чого, починаючи з 03.12.2022 р. донька зовсім перестала виходити на зв`язок з позивачем. Враховуючи попереднє бажання доньки у спілкуванні з матір`ю обґрунтованим є висновок про те, що причиною обставин, які унеможливлюють таке спілкування, є лише інтереси самого відповідача. Також позивач зазначає, що відповідно до медичної довідки КНП БМР ХО "БКБЛІЛ" про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 21.02.2020 р. серія 10ААЄ № 824145 у позивач - [PERSON] , [INFO] , психічні протипоказання відсутні. Згідно з витягом ВР-000482940 з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] на території України станом на 02.12.2022 р. до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Крім того, позивач надає матеріальне утримання доньці, шляхом перерахування коштів (через карту іншої особи) на банківську картку відповідача, що підтверджується відповідним листуванням позивача та відповідача у месенджері «viber» за 15.09.2022 року, 16.09.2022 року, та вказує про належне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо надання матеріального утримання доньці. У зв`язку з наведеним просить суд, встановити такі способи участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, як: - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати [PERSON] у разі зміни місця проживання, перебування дитини - [PERSON] , [INFO] , номеру телефону дитини та/або у разі виникнення інших обставин, які можуть унеможливити спілкування [PERSON] з дитиною - [PERSON] , повідомити таку інформацію [PERSON] засобами мобільного зв`язку на наступний день з дня настання відповідних обставин. - визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , шляхом спілкування з донькою [PERSON] за умови ії добровільної згоди та без примушування засобами телефонного та відеозв`язку, в тому числі за допомогою месенджерів (Skype, Viber), без обмежень в тривалості такого спілкування, зі збереженням звичного розпорядку для дитини, та з урахуванням стану здоров`я дитини. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Бондарєвої І.В. від 13.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.02.2023 року цивільну справу прийнято до провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В. та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 11.04.2023 р. від представника відповідача [PERSON] - адвоката Петренко О.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник зазначає, що з позовними вимогами відповідач не погоджується, оскільки вказані обставини у позові не відповідають дійсності, вимоги є надуманими і пов`язані з особистими відносинами між позивачкою та відповідачем, фактично спір відсутній, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. В обгрунтування чого зазначили, що позовна заява грунтуються на «завіреній копії скріншотів листування позивача з відповідачем та його рідними» п. 8., «завіреної переписки [PERSON] з донькою з месенджеру Вайбер» п. 9. Відповідач ставить під сумнів наведені копії зазначених скріншотів, оскільки позивач не зазначила про наявність у них оригіналу, крім того, не зрозуміло з яких саме мобільних номерів телефонів здійснювалася наведена переписка, оскільки такі ідентифікуючі ознаки позивачкою не зазначені взагалі. Вказані роздруківки з месенджеру «Вайбер» начебто спілкування [PERSON] зі [PERSON] та [PERSON] викликають сумнів у їх дійсності, оскільки не видно номерів телефону, багато видаленого, і не зрозуміло хто з ким спілкувався. Також вважає, що додані до позовної заяви у якості доказів довідки про стан здоров`я гр. [PERSON] , не є належними доказами стосовно предмету позовної заяви. Наведені докази не підтверджують факт наявності перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача та жодним чином не пов`язані з визначеним способом участі у вихованні дитини, які передбачені ч. 2 ст. 159 СК України. Щодо обставин справи зазначає, що з 03.10.2009 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області 27.09.2018 року. Під час шлюбу у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Копія свідоцтва про народження мається в справі, на якій мається помітка про посвідчення адвокатом [PERSON] . Тобто у позивачки навіть не має свідоцтва про народження своєї дитини. А копія отримана з іншої справи, в якій позивачем є [PERSON] . Сторони фактично не мешкали разом з 2013 р. З цього часу мати дитини фактично не цікавиться життям дитини, жодної допомоги по вихованню та утриманню не надає. Дитина з дня народження мешкала та зареєстрована разом із відповідачем (батьком) у квартирі, яка належить йому на праві часткової власності. Вказана обставина підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.09.2022 р. Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.02.2023 р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 24.01.2013 р. Вказані позовні вимоги є безпідставними, оскільки [PERSON] не чинить перешкод у спілкуванні позивачки з дитиною. Позивачка не цікавилася життям дитини, що підтверджується відповідями зі школи та лікарні, де зазначено, що тільки батько опікується дитиною. Мати, навіть, не була у чатах шкільних не кажучи про особисту участь у шкільному життя дитини. Відповідно до відповіді КНП "Міська дитяча поліклініка №7" ХМР від 18.08.2022 р. №182, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку фахівців КНП "Міська дитяча поліклініка №7" з січня 2013 р. Місце проживання дитини, яке зафіксовано в медичній документації формі №112/о: [ADDRESS] . Дитина на диспансерному обліку не перебуває, здорова. За інформацією лікаря - педіатра [PERSON] , з 2017 року дитину на прийом лікаря - педіатра супроводжував батько [PERSON] , який цікавиться станом здоров`я доньки та виконував рекомендації по її догляду та лікуванню. Відповідно до відповіді на адвокатський запит Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 145 ХМР від 05.09.2022 р. №110, адміністрація повідомила, що учениця 4-А класу [PERSON] регулярно відвідувала заняття у школі. Дівчина завжди охайна, доглянута. Відвідувала школу постійно, систематично виконувала домашні завдання. [PERSON] добра, привітна учениця. Користується повагою серед однокласників. Відповідач постійно спілкувався з педагогами, які навчають його доньку, цікавиться її шкільним життям, регулярно відвідував батьківські збори. Дитину до школи приводив та забирав батько. Відповідач повністю та самостійно опікувався донькою протягом її навчання у навчальному закладі. [PERSON] мешкає разом із батьком. За словами дівчинки, вона іноді їздила в гості до мами [PERSON] .. Мати [PERSON] контакту із школою, де навчається донька, не підтримувала, із вчителями не спілкувалася, не цікавилася успіхами у навчанні [PERSON] , не відвідувала батьківські збори, не приймала участь у шкільному житті доньки. Жодних доказів чинення відповідачем перешкод позивачці у спілкуванні з дитиною до суду не надано. Позивачка стверджує, що має номер телефону дитини [PERSON] , і донька відповідала та писала їй коли хотіла. Жодних доказів, які б підтверджували чинення перешкод чи заборону у спілкуванні зі сторони батька не має. Посилання на ту обставину, що мається скріншот з месенджеру "Вайбер", де начебто бабуся забороняє дитини спілкуватися з позивачкою не може вважатися належним доказом, оскільки відповідач заперечує такі скріншоти і не можна спілкування з бабою ототожнювати зі спілкуванням з відповідачем. Не можна вважати чиненням перешкод у спілкуванні позивачки та дитини відсутність спілкування у месенджерах, оскільки відповідач з дитиною мешкає у м. Харкові, на території якого відбувалися бойові дії та постійно були відсутні електропостачання і відповідно інтернету. Саме в цей період позивачка вважає відбувалося чинення перешкод, що не відповідає дійсності. Позивачка фактично просить зобов`язати відповідача змушувати дитину спілкуватися з нею. Позивачка не приїздила особисто до дитини, не намагалася зустрітися за місцем проживання доньки, а тому вимога є безпідставною, оскільки [PERSON] навіть не знав про бажання [PERSON] спілкуватися з донькою. Більш того, наведена позовна заява з`явилася після подання [PERSON] позову про визначення місця проживання дитини з батьком (справа №183/6298/22), оскільки за відсутності матері дитини на території України він не може вирішувати питання, де потребують згоду іншого із батьків, наприклад, щодо відпочинку дитини за кордоном, зміни лікарні чи школи, перереєструвати місце проживання дитини у нову квартиру, яку відповідач придбав нещодавно, тощо. Тобто, позов [PERSON] має штучний характер, який поданий як одна із підстав заперечення такого позову. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.04.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, 08.08.2023 р. представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача [PERSON] - адвоката Петренко О.В. щодо задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, підтримала пояснення, які зазначені у відзові на позовну заяву, просила про відмову у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи із наступного. У процесі судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с.24). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 27.09.2018 р., що підтверджується рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.09.2018 року. (а.с.29) Судом встановлено, що малолітня [PERSON] з 24.01.2013 р. зареєстрована та проживає з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. (104) Як вбачається з відповіді на адвокатський запит Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 145 ХМР від 05.09.2022 р. №110, адміністрація повідомила, що учениця 4-А класу [PERSON] регулярно відвідувала заняття у школі. Дівчина завжди охайна, доглянута. Відвідувала школу постійно, систематично виконувала домашні завдання. [PERSON] добра, привітна учениця. Користується повагою серед однокласників. Батько [PERSON] постійно спілкувався з педагогами, які навчають його доньку, цікавиться її шкільним життям, регулярно відвідував батьківські збори. Дитину до школи приводив та забирав батько. [PERSON] повністю та самостійно опікувався донькою протягом її навчання у навчальному закладі. [PERSON] мешкає разом із батьком. За словами дівчинки, вона іноді їздила в гості до мами [PERSON] .. Мати [PERSON] контакту із школою, де навчається донька, не підтримувала, із вчителями не спілкувалася, не цікавилася успіхами у навчанні [PERSON] , не відвідувала батьківські збори, не приймала участь у шкільному житті доньки.(а.с.103) Як вбачається з відповіді на адвокатський запит КНП "Міська дитяча поліклініка №7" ХМР від 18.08.2022 р. №182, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку фахівців КНП "Міська дитяча поліклініка №7" з січня 2013 р. Місце проживання дитини, яке зафіксовано в медичній документації формі №112/о: [ADDRESS] . Дитина на диспансерному обліку не перебуває, здорова. За інформацією лікаря - педіатра [PERSON] , з 2017 року дитину на прийом лікаря - педіатра супроводжував батько [PERSON] , який цікавиться станом здоров`я доньки та виконував рекомендації по її догляду та лікуванню. (а.с.102) Як вбачається з повідомлення Департаменту служб у справах дітей, [PERSON] та [PERSON] запрошувались до Департаменту служб для співбесіди та надання необхідних документів, однак не з`явились, тому висновок Департаменту служб, як представника органу опіки та піклування надати не вбачається можливим. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позивач зазначає, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з донькою. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Отже, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Суд зазначає, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для батьків (ст. 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І лише у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Хоча позивач просила про спілкування тільки засобами зв`язку. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку спілкування з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Щодо визначення судом способу участі позивача у вихованні дитини, то кожен з батьків має рівні права та обов`язки щодо дитини. Позивач, як мати дитини, прагне і повинна приймати участь у вихованні дитини та створювати для неї необхідні умови її фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з дитиною має бути систематичним і максимально забезпечувати в першу чергу саме інтереси дитини. Судом встановлено з наданих доказів, що відповідач матеріально забезпечує утримання дитини, постійно бере активну участь в житті школи та класу, де навчається дитина, виявив себе турботливим батьком. В той же час, позивачем не доведено, що відповідачем їй чиняться перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, тобто наявність спору між сторонами. Відомостей про звернення позивача до органу опіки та піклуванні для вирішення спору та постановлення рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею матір`ю, яка живе окремо від дитини, та висновку щодо доцільності визначення певного способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною, зробленого на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (в тому числі режиму роботи та зайнятості батьків, графіку навчання дитини, перевірка житлових умов тощо), позивачем суду не надано. Посилання позивача на те, що відповідач чинить вплив на дитину, у зв`язку з чим вона не бажає бачитись та спілкуватись з матір`ю не підтверджено належними засобами доказування. До наданих позивачем скриншотів переписки суд відноситься критично, враховуючи те, що із них неможливо ідентифікувати особи, які вели переписку. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Між тим, з боку позивача будь-яких належних та допустимих доказів, які б містили інформацію щодо предмету доказування, обставин, на які посилається позивач, суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку із недоведеністю порушення відповідачем прав позивача, як матері дитини щодо виховання та права на спілкування з дитиною. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed