Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

30.08.2023 року до Краснокутського районного суду Харківської області з Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» завдані збитки у розмірі 144923,78 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 19.02.2020 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 25357а0х, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Range Rover», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 05.10.2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Fiat», державний номерний знак [NUMBER] , у м. Харкові по вул. Беркоса допустив зіткнення з транспортним засобом «Land Rover Range Rover», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 26.10.2020 року у справі №642/5299/20 [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Представник позивача зазначає, що із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів, було складено страхові акти та АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 144923,78 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Таким чином, у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак відповідач повістки не отримав, з довідки про причини повернення/досилання конверта вбачається, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач неодноразово викликався шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзив на позов не подав. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення\~позовних вимог з наступних підстав. За приписами з\~ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених\~ст. 16 ЦК України\~способами. Згідно з ч. 1\~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту ст. ст.\~13,\~78,81\~ЦПК України вбачається, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «FIAT DOBLO»,\~реєстраційний номер [NUMBER] в м. Харкові по вул.Беркоса, 149 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.10.2020 року у справі № 642/5299/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України/а.с.24/. За приписами ч. 4, 5, 6\~ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно рішень Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії», існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, факт порушення відповідачем вимог\~Правил дорожнього руху\~є доведеним. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була забезпечена діючим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), і страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] , на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС», шляхом укладення договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25357а0х від 19 лютого 2020 року та додаткової угоди № 1 від 20 лютого 2020 року до договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 25357а0х від 19 лютого 2020 року/а.с.6-12,13/. 07.10.2020 року власник транспортного засобу «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] та особа, яка керувала згаданим транспортним засобом в момент ДТП [PERSON] звернулись до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу/а.с5/. Цього ж дня, 07.10.2020 року представником ПрАТ «СК«АРКС» проведено огляд пошкодженого автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] та складено відповідний акт огляду транспортного засобу/а.с.25, 26-30/. За приписами ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1\~ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винноюособою;2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.\~Відповідно до абз. 2 ч. 1\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі страховим актом № ARX2643635 від 22.10.2020 та ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 від 15.10.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 144923,78 грн. з ПДВ/а.с. 35-36,32-34/. Відповідно до рахунку ТОВ «АВТО ГРАФ М» № 0000001178 від 15.10.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 144923,78 грн./а.с.31/. 18.01.2021 року за вих № 0018738/ІНС на адресу [PERSON] було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій запропоновано останньому перерахувати 144923,78 грн у місячний термін з моменту отримання цього листа на банківський рахунок для безготівкових перерахувань АТ «СК «АРКС»/а.с.39/. Проте, відомостей про добровільне відшкодування заподіяних збитків [PERSON] матеріали справи не містять. На виконання умов договору добровільного страхування ПрАТ «СК«АРКС» сплачено на користь ТОВ «АВТО ГРАФ М» страхове відшкодування в розмірі 144923,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 715874 від 26.10.2020 року. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. Згідно з чинним законодавством, що регулює правовідносини страхування та правила відшкодування майнової шкоди, страховик, який виплачує страхове відшкодування за страховим випадком, має право на компенсацію від винної особи зазнаних збитків. Правове регулювання застосування страховиком права вимоги до фактичного заподіювача шкоди залежно від виду страхування передбачає його здійснення у порядку суброгації або регресу. Статтею 5 Закону України "Про страхування"\~передбачено, що залежно від вольового характеру страхування може бути добровільним або обов`язковим. Суд зауважує, що саме залежно від виду укладеного договору страхування потерпілою стороною страховик і набуде можливості застосувати право вимоги в порядку суброгації чи регресу. Поняття добровільного майнового страхування розкривають положення\~статті 6 Закону України "Про страхування"\~та статей\~979,\~982 ЦК України. Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником. Основним призначенням добровільного страхування є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для власника (володільця) наслідки пошкодження чи знищення його майна. Варто зазначити, що в процесі реалізації прав та обов`язків, які виникають з таких договорів, також має місце делікт (деліктна відповідальність), внаслідок настання якого і виникає страховий випадок, коли страхувальник зазнає майнової шкоди, а в подальшому можуть виникнути і відносини суброгації. Статтями\~512,\~514 ЦК України\~передбачено, що в установлених законом випадках кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою. Ці норми кореспондуються з положеннями\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України "Про страхування", згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70):стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Тобто, у правовідносинах суброгації відбувається лише заміна кредитора: право вимоги передається (переходить) від страхувальника (якого ще називають вигодонабувачем, первісним кредитором, потерпілим) до страховика - нового кредитора, який в подальшому замість страхувальника і буде пред`являти право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Така заміна відбувається автоматично - на підставі закону, в момент виплати страховиком страхового відшкодування страхувальнику. Тому, нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у таких правовідносинах зберігається те зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди (деліктне зобов`язання) і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування. Так, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 2 270, 00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням /а.с. 1/. Суд, даючи оцінку вищезазначеному, доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved