Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач, з яким вона перебуває в шлюбі є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На розгляді в суді знаходиться справа про розірвання шлюбу між ними. Діти проживають з нею та отримують середню освіту. З початком війни вона разом з дітьми виїхала до Королівства Нідерланди, де їй було діагностовано онкологічне захворювання, проведено хірургічне втручання та декілька курсів хіміотерапії. Вона не може працевлаштуватись, оскільки триває реабілітація, вона проходить МСЕК для визначення групи інвалідності. З серпня 2023 року вона з дітьми повернулась в Україну, де проживає по теперішній час. Маючи обмежені фінансові можливості, вона намагається достойно утримувати дітей та забезпечувати їм харчування, розвиток, щоб рівень їх життя був належним та дозволяв розвиватись фізично, духовно, розумово. Відповідач зараз перебуває у Королівстві Нідерланди, участі у вихованні та утриманні дітей не бере, хоча там працює та має постійний високий дохід, який становить 2166,45 євро. Крім того, відповідач має у власності нерухоме майно та транспортні засоби, а під час перебування за кордоном придбав собі ще один транспортний засіб. Відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, відтак він може сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки своїх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей. 16.10.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.07.2009. Відомості про розірвання шлюбу між подружжям на дату ухвалення рішення суду не надані. Під час шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є ученицею 7-Б класу спеціалізованої школи І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов №112 імені Т.Шевченка м. Києва. [PERSON] навчається у 5-А класі гімназії №59 імені О.М. Бойченка м. Києва. В грудні 2022 року [PERSON] встановлений діагноз карцинома молочної залози. В період з 16.01.2023 по 15.07.2023 [PERSON] працював в Lomed Nederland працівником складу, заробітна плата брутто становить 2266 євро на місяць. [PERSON] є власником автомобілів Форд Мондео, номерний знак [NUMBER] , Ніссан Кашкай, номерний знак [NUMBER] , власником земельної ділянки з кадастровим номером 7121810100:01:003:1890, яка знаходиться в м. Кам`янка Черкаської області, земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером 3222282403:02:306:0019, яка знаходиться в с. Петрівське Кагарлицького району Київської області, гаражу № [NUMBER] , який знаходиться на [ADDRESS] . Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1-3 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд відзначає, що відповідач [PERSON] має конституційний обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується матеріальне становище відповідача, який в період з 16.01.2023 по 15.07.2023 працював в Lomed Nederland працівником складу та отримував щомісячний дохід у вигляді заробітної плати. Також суд бере до уваги відсутність відомостей про хвороби відповідача, неповнолітніх дітей та враховує, що позивачу було діагностовано онкологічне захворювання. Також суду не були надані відомості про наявність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. Відомості про доходи позивача суду надані не були. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи, що відсутні відомості про те, що відповідач не має на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, що він є працездатною особою, враховуючи його доходи та витрати, суд вважає можливим визначити аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані суду про розмір доходів та витрат відповідача, його стан здоров`я, відсутність витрат на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, наявність у власності рухомого та нерухомого майна. Суд вважає недоведеними доводи позивача, яка зазначила, що відповідач, перебуваючи за кордоном, придбав у власність автомобіль Опель, оскільки з наданих доказів неможливо встановити, хто є власником цього автомобіля та яка його вартість. Суд зауважує, що суттєвою обставиною, що має істотне значення для розгляду цієї справи, є розмір доходів позивачки, наявність чи відсутність у неї рухомого чи нерухомого майна тощо, проте остання зазначені відомості суду не надала. Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що аліменти, визначені судом, на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, забезпечать матеріальні потреби дітей з урахуванням їх віку і стану здоров`я. При визначенні розміру аліментів, суд виходить також із засад розумності та справедливості, вимог забезпечення належного матеріального утримання дітей та їх гармонійного розвитку. Зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, виходячи із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, суд вважає, що визначений розмір аліментів, є помірним для відповідача з урахуванням його фінансової спроможності. Враховуючи приписи ст. 183 СК України, якими визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач просила стягувати аліменти в зазначеному розмірі до досягнення обома дітьми повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судового збору у сумі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial