Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотухіна Ольга Миколаївна, про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] , є єдиним спадкоємцем по закону, померла [PERSON] доводилась позивачу двоюрідною бабою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкова справа після померлої відкрита в Сьомій київській державній нотаріальній конторі. Після звернення до нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. позивач дізнався, що його померла родичка склала заповіт на відповідача, і тому він не може бути закликаний до спадкоємства. Оскільки померла [PERSON] на протязі останніх років свого життя тяжко хворіла, перенесла декілька інсультів, не розмовляла, не рухалася, не реагувала на огляд, вона не могла скласти заповіт, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі. На підставі вищевикладеного просить заповіт складений від імені [PERSON] , померлої [INFO] визнати недійсним. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 15.11.2019 цивільну справу 753/22018/19 передано для розгляду судді Даниленку В.В. 19.11.2019 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою суду від 20.11.2019 заяву про забезпечення позову задоволено, заборонено Сьомій київській державній нотаріальній конторі видавати [PERSON] або будь-якій іншій особі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, на яке відкрилася спадщина після смерті [PERSON] у місті Києві до набрання рішення суду законної сили у справі. Ухвалою суду від 12.12.2019 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 29.01.2020 від третьої особи Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надійшли письмові пояснення. 04.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечує щодо позову, вказує, що немає жодних підстав для задоволення позову, оскільки заповіт відповідає вимогам закону, просить відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні 04.02.2020 представник позивача заявив клопотання про витребування копії спадкової справи. Ухвалою суду від 04.02.2020 клопотання представника позивача задоволено, витребувано з Сьомої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи [PERSON] , померлої [INFO] . 02.03.2020 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. Згідно довідки від 18.08.2020 цивільна справа № 753/22018/19 була передана на автоматизований розподіл між суддями на підставі рішення Вищої Ради правосуддя про звільнення судді [PERSON] з посади судді Дарницького районного суду м. Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 цивільну справу № 753/22018/19 передано для розгляду судді Сирбул О.Ф. Ухвалою суду від 07.10.2020 справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 13.02.2020 надійшла копія спадкової справи [PERSON] , померлої [INFO] з Сьомої київської державної нотаріальної контори Голік Ганни Миколаївни на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2020. 10.03.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 12.03.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 28.01.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відповідь на відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 179 ЦПК України. Ухвалою суду від 28.01.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи. У судовому засіданні 28.01.2021 представник відповідача заявив клопотання про залучення у якості третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотухіну Ольгу Миколаївну. Ухвалою суду від 28.01.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача, залучено у якості третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотухіну Ольгу Миколаївну. У судовому засіданні 28.01.2021 представник позивача заявив клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 28.01.2021 задоволено клопотання представника позивача, витребувано з Київської міської клінічної лікарні №1 наявну медичну документацію за наслідками звернень за медичною допомогою [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні 28.01.2021 представник позивача заявив клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 28.01.2021 задоволено клопотання представника позивача, витребуваноу приватного нотаріуса Київського міського Нотаріального округу Золотухіної Ольги Миколаївни належним чином завірені копії документів на підставі яких посвідчувався та реєструвався заповіт від 03 вересня 2016 року, складений від імені [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Золотухіною О.М., зареєстрований в реєстрі за №1110. У судовому засіданні 28.01.2021 представник позивача заявив клопотання про виклик свідків. Ухвалою суду від 28.01.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, частково задоволено клопотання про виклик свідків. 12.02.2021 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотухіної О.М. надійшли копії заповіту з додатками на виконання вимог ухвали суду від 28.01.2021. Ухвалою суду від 25.03.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено копії документів до матеріалів справи. 12.02.2021 надійшли пояснення від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотухіної О.М., в яких вона заперечувала проти позову в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 25.03.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено письмові пояснення третьої особи до матеріалів справи. 24.03.2021 від представника відповідача надійшла заява про виклик свідків. Ухвалою суду від 25.03.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача про виклику свідків, відповідно до ст.ст. 90-91 ЦПК України. 26.04.2021 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в подальшому вважати прохальну частину позову «визнати заповіт від 03 вересня 2016 року, скаладений від імені [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Золотухіною О.М., зареєстрований в реєстрі № 1110 недійсним». Ухвалою суду від 25.06.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято заяву представника позивача про уточнення позовних вимог. 05.05.2021 від представника позивача надійшло клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи. Ухвалою суду від 25.06.2021 задоволено клопотання представника позивача, призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу. 30.07.2021 з Київського міського центру судово-психіатричної експертизи надійшло клопотання. Ухвалою суду від 03.11.2021 клопотання експерта задоволено, витребувано з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Дарницького району медичну карту амбулаторної хворої [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] ); витребувано з Київської міської клінічної лікарні №1 наявну медичну документацію за наслідками звернень за медичною допомогою [PERSON] , [INFO] ; витребувано із Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 інформацію чи перебувала [PERSON] , [INFO] на обліку, якщо так, - то надати медичну карту амбулаторної хворої [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . 23.11.2021 від представника позивача надійшла квитанція на оплату судово-психіатричної експртизи. 07.12.2021 з Київської міської клінічної лікарні №1 на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2021 надійшла медична документація відносно [PERSON] [INFO] . 10.12.2021 з Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2021 надійшов лист про те, що у вказаному медичному закладі [PERSON] не перебувала. 20.12.2021 з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2021 надійшов лист про те, що у вказаному медтичному закладі відсутня медична документація [PERSON] . Ухвалою суду від 25.01.2022 замінено у резолютивній частині повного тексту ухвали суду від 25.06.2021, назву експертної медичної установи, на яку покладено обов`язок щодо проведення експертизи у вказаній цивільній справі, зазначивши «Державна установа "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України"»,який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 103. 10.05.2022 з Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України надійшлов лист щодо оплати судово-психіатричної експертизи у розмірі 35 308 грн. 17.06.2022 від представника позивача надійшов лист про те, що ним було оплачено раніше судово-психіатричну експертизу у розмірі 10 487,00 грн. 05.07.2022 з Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України надійшлов лист щодо повернення цивільної справи № 753/22018/19 без виконання через ненадходження оплати. 14.12.2022 від представника позивача надійшло клопотання про проведення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи експертом вищої категорії Каніщевим Андрієм Вячеславовичем. Ухвалою суду від 09.02.2023 клопотання представникапро зміну експертної установи задоволено, проведення посмертної судово-психіатричної експертизи доручено судово-психіатричному експерту вищої категорії Каніщеву Андрію Вячеславовичу. Постановою Київського апеляційного суду від 02.05.2023 апеляційну скаргу представника відповідача [PERSON] задоволено, ухвалу Дарницького районного суду м. Києві від 09.02.2023 скасовано так постановлено нову, якою у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про зміну експертної установи та доручення проведення посметної судово-психіатричної експертизи судово-психіатричному експерту вищої катергорії Каніщеву А.В. - відмовлено. Ухвалою суду від 09.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судовому засіданні 06.07.2023 представник позивача [PERSON] надав пояснення, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що заповіт складено з порушенням, просив задовольнити, визнати заповіт недійсним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 06.07.2023 надала пояснення, в яких зазначила, що доглядала [PERSON] 10 років, в неї був інсульт, проте на третій день стало краще, нотаріус складала заповіт в присутності трьох свідків, після того як [PERSON] виписали з лікарні з`явився позивач, проте раніше до цього дня він не з`являвся. Після виписки з лікарні доглядала [PERSON] вдома, її станом ніхто не цікавився, відповідач все їй купувала за власні кошти, заповіт був складений за проханням [PERSON] , все було законно, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] надав пояснення, в яких зазначив, що приватний нотаріус Золотухіна О.М. надала письмові пояснення, в яких все детально та чітко виклала, вважає, що відсутні підстави щодо визнання заповіту недійсним, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] не усвідомлювала та не могла керувати своїми діями, вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні 14.09.2023 було допитано свідка [PERSON] , яка повідомила що є подругою [PERSON] , знайомі 30 років, 03 вересня 2016 році вони поїхали до нотаріуса, а потім у лікарню з іншими свідками, було складено заповіт, який був зачитаний нотаріусом. Також, свідок [PERSON] повідомила, що підписати заповіт особисто їй запропонував нотаріус. На запитання «Чому?» вона відповіла «мені честь дала нотаріус». У судовому засіданні 14.09.2023 було допитано свідка [PERSON] , свідок повідомила що, 03 вересня 2016 року до палати в лікарню зайшов нотаріус, в палаті було 5 людей, заповіт був зачитаний підопічній, свідки розписувалися в заповіті, з підопічною до 03 вересня 2016 року знайома не була. У судовому засіданні 03.10.2023 представник позивача заявив клопотання про примусовий привід свідків відповідно до ст. 147 ЦПК України. Ухвалою суду від 03.10.2023 у задоволені клопотання представника позивача про примусовий привід свідків відмовлено. У судовому засіданні 01.11.2023 було допитано свідка [PERSON] , яка повідомила, що працює в приватній клініці «Ок-клінік» на посаді завідуюча відділення, згідно виписки у [PERSON] діагноз серцева хвороба, вказала що не була її лікуючим лікарем, багато часу минуло не па`ятає пацієнтку, по виписці у [PERSON] був інсульт з порушенням мови, вона не розмовляла. У судовому засідання 01.11.2023 було допитано свідка [PERSON] , який повідомив, що працює лікарем неврологом в КНП «КМКЛ № 1», [PERSON] перенесла інсульт на фоні хронічної хвороби серця, вона не розмовляла, було нетримання сечі, станом на день виписки вона почала розуміти, але розмовляти ні. Вказав, що 02.09.2016 була переведена до його відділення та лікувалася в його відділенні до 17.09.2016, він був її лікарем, динаміка лікування [PERSON] зазначена в медичній документації. 02.09.2016 її перевели в палату інтенсивної терапії, була в свідомості, тотальна афазія, не розмовляла та не розуміла, що їй говорять, 08.09.2016 вона все ще не говорила, була слабкість у правій руці, нозі. Враховуючи вид інсульту, вік, хронічні захворювання необхідно тривалий час для відновлення людині. У судовому засіданні 01.11.2023 було допитано свідка [PERSON] , яка повідомила, що [PERSON] потрапила в лікарню з кровотечею, 01.09.2016 вона впала в кому, а 02.09.2016 переведена в палату інтенсивної терапії, вона була лежачою, після інсульту [PERSON] могла вимовляти деякі слова, проте не розмовляти, в лікарні вона не розмовляла. Після виписки [PERSON] не розмовляла, не реагувала взагалі, запрошували масажиста для реабілітації. Також, свідок зазначила, що відповідач була доглядальницею [PERSON] , яку родичи попросили про послугу. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що в позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть сергії [NUMBER] від 23.05.2019 (т. І а.с. 4). [PERSON] доводилась позивачу двоюрідною бабою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкова справа після померлої відкрита в Сьомій київській державній нотаріальній конторі (т. І а.с. 18). 03.09.2016 [PERSON] було складено заповіт, яким все своє майно, яке належить їй на день смерті вона заповідає [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Киїїського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. У зв`язку із загальною хворобою [PERSON] вона не може особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, за її дорученням, у її та нотаріуса, присутності текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними нею свідками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та підписаний [PERSON] . У зв`язку зі слабким зоров`ям [PERSON] , на її особисте прохання заповіт складено та посвідчено за місцем її знаходження Київська міська клінічна лікарня № 1 за адресою: місто Київ, вулиця Харківське шосе, будинок № 121 о 14 год. 10 хв. Зареєстровано в реєстрі за № 1110 (т. І а.с. 105). 26.06.2019 до Сьомої київської державної нотаріальної контори Схейбал О.В. подано заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (т. І а.с. 101). 30.08.2019 до Сьомої київської державної нотаріальної контори Сидоренком Є.М. подано заяву про прийняття спадщини після померлої двоюрідної баби [PERSON] (т. І а.с. 102). Як вбачається з матеріалів справи, а саме виписки з історії хвороби № 15837 [PERSON] , [INFO] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 15 серпня 2016 року по 17 вересня 2016 року. Діагноз: Цереброваскулярна хвороба: гостре порушення мозкового кровообігу (01.09.2016) за типом ішемії в басейні лівої середньо-мозкової артерії на фоні гіпертонічної хвороби ІІІ, церебрального атеросклерозу. Дисциркулярна енцефалопатія ІІІ. Моторна афазія, правобічний глибокий геміпарез з порушенням функції ходи та самообслуговування, порушення функції тазових органів по типу нетримання сечі. Неврологічний статус (01.09.2016): В свідомості. Не розмовляє, не реагує на огляд. Вимушений поворот очей та гловои вліво.Зіниці S=D, фото реакції знижені. Опущений правий кут роту. Глотковий рефлекс порушений. Не ковтає. Тонус м`язів правих кінцівок знижений. Правобічна геміплегія. Сухожильні та періостальні рефлекси з кінцівок S 02.09.2016 відновлено синусів ритм, стабілізувався артеріальний тиск та життєво важливі функції. Хвора переведена в палату інтенсивної терапії неврології з ЦВП. Виписується у відносно задовільному стані з поліпшенням6 розуміє мову, рухає првою ногою. Стабільний артеріальний тиск (т. І а.с. 15-17). Також, в матеріалах справи містять виписки з медичної картки хворого № 134 04, 5132, 3654, 2790 [PERSON] , з яких вбчається, що остання мала перелом правого плечового відростка зі зміщенням (т. І а.с. 43) також мала постінфарктний (2008) кардіосклероз (т. І а.с. 44-47). Також, містяться медичнка картка [PERSON] стаціонарного хворого № 15837 та медична картка стаціонарного хворого № 10072. Відповідно до медичної документації, яка досліджена в судовому засіданні та показів лікарів, які були допитані в судовому засіданні, судом встановлено, що [PERSON] перенесла ішемічний інсульт. Під час розгляду справи в судовому засіданні відповідач надала пояснення в яких остання вказувала, що 03.09.2016 коли вона знаходилась в лікарні, [PERSON] їй повідомила, що бажає скласти заповіт на її ім`я і попросила запросити нотаріуса. Далі вона пішла до нотаріуса і запросила її. Нотаріус прийшла близько 10 год. 00 хв. ранку. Поспілкувалася з [PERSON] , сказала що потрібні свідки для складання заповіту. Потім відповідач зателефонувала свідкам, запросила їх. Свідки приїхали до нотаріуса, де нотаріус склала заповіт і потім всі разом поїхали до лікарні для посвідчення заповіту. Свідки [PERSON] та [PERSON] теж вказали, що їм зателефонувала відповідач та запросила бути свідками. Вони погодились і приїхали до нотаріуса. Потім нотаріус склала заповіт, і вони усі разом поїхали в лікарню до [PERSON] для посвідчення заповіту. Як вбачається з Журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса: для вчинення нотаріальної дії 03.09.2016 року о першій раз о 10 год. 30 хв., а потім вдруге о 13 год. 30 хв. до нотаріуса зверталася саме свідок [PERSON] , а ні відповідач (т. І а.с. 151- 153). Також це зазначено і в поясненнях нотаріуса, які знаходиться в матеріалах справи (т. І а.с.155-156). Дані обставини доводять те, що [PERSON] не просила відповідачку запрошувати нотаріуса. На запитання суду як відбувалися події 03.09.2016 відповідач повідомила, що коли нотаріус поїхала для сладання заповіту, вона сказала, щоб шукали трьох свідків, які нібито необхідні під час посвідчення заповіту. Свідки з`явилися до нотаріуса близько 13 год. 00 хв., нотаріус склала заповіт і потім вони усі разом поїхали у лікарню. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно,на власний розсуд (ч. 1 ст. 12, ст. 1234 ЦК України). Заповіт є одностороннім правочином, а тому повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно із частиною третьою статті 45 Закону України «Про нотаріат» якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її та в нотаріуса присутності цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочину за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. За положенням ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Вимоги до форми заповіту, передбачені нормами ст. 1247 ЦК України, названі загальними тому, що вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження, специфіка ж посвідчення заповітів встановлюється в нотаріальній процедурі, тобто Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За змістом ч.1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Позивач звернувся з вимогою про визнання недійсним заповіту, посилаюсь, зокрема, на те, що спадкодавець не підписувала оспорюваний заповіт, оскільки на протягом останніх років свого життя тяжко хворіла, перенесла декілька інсультів, не розмовляла, не рухалася, не реагувала, тому не могла скласти заповіт, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі. У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Згідно ч.2 ст.1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі № 551/335/18 зазначив, зокрема, що заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Відповідно до статтей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статтей 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до приписів статтей 1247, 1248 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Згідно статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. На заповіт як односторонній правочин поширюються загальні норми ЦК України щодоо недійсності правочинів. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК україни зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевичвлення правочину має бути вільним і ввідповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину строною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складенні особою, яка не мана на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо). Пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» містять роз`яснення, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року в справі № 757/51379/17 (провадження № 61-6261св21). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Отже, з огляду на матеріали справи, показання свідків, які є лікарями, а також медичних карток померлої [PERSON] за клінічним перебігом свого захворювання не могла вільно та самостійно пересуватися, розмовляти, та за станом здоров`я не могла виконати підпис в оспорюваному заповіті та під час рогляду справи було встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, що є підставною для задоволення позовних вимог. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір, в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved