Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] з позовом до [PERSON] про захист авторських прав та відшкодування моральної шкоди. 07.11.2023 у вищевказаній справі було ухвалено рішення. Адвокати позивачки до закінчення судових дебатів у справі заявили про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу з поважних причин, а тому просили суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В зв`язку із вищевказаним, судом було встановлено позивачці п`ятиденний термін після ухвалення рішення (до 13.11.2023) для надання суду доказів щодо розміру понесених судових витрат і призначено судове засідання для вирішення даного питання. У строк встановлений судом адвокатом позивачки Маленком О.В. було надано суду докази щодо розміру понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. Призначаючи в порядку ч. 2 ст. 246 ЦПК України судове засідання для вирішення питання про судові витрати, враховуючи те, що участь адвокатів позивачки в судовому розгляді справи здійснювалась в режимі відеоконференції, судом, в ході здійснення заходів з метою резервування майданчика для проведення відеоконференції у Вінницькому міському суді Вінницької області за допомогою системи відеоконференцзв`язку, кількість яких є обмеженою, для забезпечення участі адвокатів позивачки у судовому засіданні, в чітко визначених процесуальним законом строків для вирішення даного питання, встановлено, що усі наявні майданчики для проведення відеоконференції у Вінницькому міському суді Вінницької області зарезервовано. Тобто встановлено відсутність технічної можливості забезпечення участі адвокатів позивачки у судовому засіданні для вирішення питання про судові витрати протягом двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. У зв`язку із чим судом було ухвалено рішення про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати на 23 листопада 2023 року о 14 год. 30 хв. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. Грушевського, 17 (зал судових засідань № 17), про що зазначено в резолютивній частині рішення від 07.11.2023 на виконання вимог п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України. В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки учасниками справи суду не повідомлено. У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи вищевказане та положення ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). Дослідивши докази понесення позивачкою судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням суду у даній цивільній справі від 07.11.2023 позовні вимоги було задоволено частково: визнано дії [PERSON] щодо використання твору « [INFO] » у дизайні товару «[INFO]» та твору « [INFO] » у дизайні товару «[INFO]» такими, що порушують особисті немайнові та майнові авторські права [PERSON] ; заборонено [PERSON] вчиняти дії, що порушують авторське право [PERSON] , а саме: використання творів образотворчого мистецтва « [INFO] » та «[INFO]» авторства [PERSON] будь-якими способами; зобов`язано [PERSON] опублікувати за власний рахунок в засобах масової інформації - газеті «Голос України» відомості про допущені нею порушення авторського права [PERSON] на твори « [INFO] » та «[INFO]» авторства [PERSON] та судове рішення щодо цих порушень; усі піратські примірники творів образотворчого мистецтва « [INFO] » та «[INFO]» авторства [PERSON] щодо яких встановлено, що вони були виготовлені або розповсюджені з порушенням авторського права, а також усі кліше, матриці, форми та інші предмети за допомогою яких відтворюються примірники відповідних творів, та матеріали і обладнання, що використовуються для їх відтворення і для виготовлення - вилучити та знищити за рахунок [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за порушення авторського права компенсацію в розмірі 134 200, 00 гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 гривень; стягнуто з [PERSON] до Державного бюджету України штраф у розмірі 14 420, 00 гривень; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Також судом вирішено питання про розподіл судового збору. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. У позові адвокатом позивачки на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України було наведено попередню (орієнтовну) суму судових витрат на професійну правничу допомогу - 45 000, 00 гривень. На виконання положень п. 17 ч. 2 ст. 197 ЦПК України в підготовчому провадженні судом було з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат. Так, адвокатами позивачки було заявлено витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу, а адвокатом відповідачки повідомлено про відсутність у відповідачки будь-яких судових витрат. Надаючи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у встановлений судом строк із дотриманням порядку їх надання (надано докази направлення відповідачці), адвокат позивачки просив стягнути з відповідачки на користь позивачки 40 000, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 09.01.2023 між [PERSON] та Адвокатським обєднанням «Юридична компанія «Інтерлегум» було укладено договір про надання правової допомоги № 01-09/01/23, на підставі якого було видано ордери адвокатам Маленку О.В. і Зерову К.О. (т. 1 а.с. 4, 54, т. 2 а.с. 36зв. - 37, 39) Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Маленко О.В. і Зеров К.О. є адвокатами, здійснюють адвокатську діяльність на підставі свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000889 і серії ЖТ № 001335, виданих 15.03.2018 і 28.10.2022, відповідно. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження виконання адвокатами АО умов вищевказаного договору, суду надано завдання клієнта № 2 від 24.05.2023 та акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 10.11.2023. (т. 2 а.с. 36, 39зв.) Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Як вбачається із умов договору про надання правової допомоги № 01-09/01/23 від 09.01.2023, сторони даного правочину досягли домовленості про те, що вартість правової допомоги АО обумовлюється у завданні клієнта (п. 4.13 договору). Із завдання клієнта № 2 від 24.05.2023 вбачається узгодження розмір винагороди (гонорару) - 40 000, 00 гривень, а також визначення, що саме, тобто які послуги, включає у себе вказаний гонорар. (т. 2 а.с. 36) Згідно умов договору позивачка зобов`язалась сплатити АО гонорар в наступному порядку: 10 000, 00 гривень - аванс, протягом 3 днів з дати підписання вищевказаного завдання; 30 000, 00 гривень - протягом 3 днів з дати набрання законної сили рішенням суду. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару АО іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На виконання умов договору про надання правової допомоги № 01-09/01/23 від 09.01.2023 позивачкою було сплачено АО аванс в сумі 10 000, 00 гривень, що підтверджується інформацією про зарахування коштів № @2PL850646 від 24.05.2023. (т. 2 а.с. 38) Фактичність витрат на правничу допомогу слід розглядати у широкому сенсі, включаючи не лише оплату таких витрат, але й виходячи власне із того, що достатньою є наявність відповідного договірного обов`язку. Отже, оскільки в даному випадку, договірний обов`язок щодо оплати наявний, то такого обов`язку достатньо для визначення витрат фактичними і такими, що підлягають компенсації позивачу. На вищевикладене неодноразово звертав Верховний Суд у своїх постановах. Такий же висновок також викладений у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Савін проти України» (заява № 34725/08), «Тебєті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03). Судом встановлено, що завданням клієнта № 2 від 24.05.2023 до договору про надання правової допомоги № 01-09/01/23 від 09.01.2023 чітко визначено обсяг послуг і розмір гонорару, який є фіксованим. Судом прийнято до уваги, що у разі встановлення сторонами договору про надання правової допомоги гонорару у фіксованому розмірі, надання детального опису робіт на виконання положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України, не є необхідним, оскільки розмір гонорару, в такому випадку, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним. Крім цього, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved