Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 травня 2011 року. Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Як виявилося, в них різні характери, різні погляди на сімейне життя, на сімейні цінності та на ставлення один до одного, як подружжя. Крім того зазначила, що зразу ж після реєстрації шлюбу вони проживали у будинку її батьків в с.Лосяч, і відносини між ними спочатку були нормальними. З часом, вони припинили подружні відносини через те, що відповідач почав їздити за кордон, що вони віддалилися один від одного. Тому в лютому 2022 року вони припинили подружні відносини, на її прохання, відповідач залишив постійне місце проживання сім`ї в господарстві її батьків і з того часу спільний побут, взаємні права та обов`язки подружжя між ними відсутні. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачем, збереження шлюбу, суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 26 жовтня 2023 року відповідач подав до суду заяву, в якій він просив справу слухати у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає, на примирення не згідний. При цьому відзиву на позов, будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не подав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 травня 2011 року Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01 травня 2011 року у Лосяцькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 01. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з лютого 2022 року проживають окремо, подружні відносини не підтримують, не ведуть спільного побуту. На наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved