Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду в порядку вимог ст. 405 ЦК України із позовом до [PERSON] про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що вказаний житловий будинок належить йому на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 січня 1997 року. Відповідачка [PERSON] є його дочкою, яка після купівлі будинку проживала з ним (позивачем) та була зареєстрована в цьому житловому приміщенні. Однак [PERSON] з 2000 року фактично не проживає в спірному будинку без поважних причин, в добровільному порядку не знімається з реєстрації спірного житлового приміщення, не приймає участі в його утриманні. Місцезнаходження відповідачки йому не відомо, оскільки дочка з ним не спілкується будь-яких домовленостей між ним та відповідачкою щодо користування житловим будинком не укладалося, перешкод у користуванні жилим будинком ні він, ні інші члени його сім`ї [PERSON] не чинили. Вважає, що реєстрація відповідачки в будинку порушує його права власника житла на його користування та розпорядження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно без повідомлення причин своєї неявки, була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. ст.128-131 ЦПК України, відзив на позов не надала. Відповідно до довідок ф.20 поштового відправлення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] судові повістки повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У зв`язку із зазначеним та відповідно до вимог ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК України\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок\~\~(частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою\~статті 156 ЖК України\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма\~матеріального права\~визначає право\~власника,\~у тому\~числі житлового\~приміщення або\~будинку,\~вимагати\~\~будь-яких\~усунень свого\~порушеного права\~від будь-яких\~осіб будь-яким\~шляхом,\~який власник\~вважає прийнятним.\~ \~Визначальним для\~захисту права\~на підставі\~\~цієї\~норми права\~є наявність\~у позивача\~права власності\~та встановлення\~судом наявності\~перешкод у\~користуванні власником\~своєю власністю.\~При цьому\~не має\~значення,\~ким саме\~спричинено порушене\~право та\~з яких\~підстав.Відтак за порівняльним аналізом статей\~383,\~391,\~405 ЦК України\~та статей\~150,\~156\~у поєднанні зі\~статтею 64 ЖК України\~слід дійти до висновку про те, що положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~статті 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-709цс16. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 21 січня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Алексик Т.В. за реєстровим № 2-203, житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до штампу Чугуївського міжміського бюро технічної інвентаризації на цьому свідоцтві зазначений будинок зареєстрований 07.02.1997 р в реєстровій книзі №1 за реєстровим №141(а.с.5). Згідно довідки № 02-02-18/33 від 21.01.2022 року, виданої Старогнилицьким старостинським округом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] , його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син дружини [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки № 02-02-18/32 від 21.01.2022 року, виданої Старогнилицьким старостинським округом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, донька [PERSON] - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,але не проживає з 2000 року(а.с.10). Відповідно до акту від 24.01.2022 року, складеного за участю депутата Малинівської селищної ради Старогнилицького старостинського округу Гулай А.І. та сусідів : [PERSON] , [PERSON] , посвідченого старостою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстрована, але фактично не проживає з 2000 року [PERSON] , (а.с.6-8). Згідно \~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Під час розгляду справи в суді даних про те, що відповідачка [PERSON] проживає в зазначеному будинку та користуються ним й під час розгляду зазначеного спору, до суду не надано. Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідачці [PERSON] перешкоджали в користуванні вказаним жилим приміщенням, до суду не надано. Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить про те, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. [PERSON] як член сім`ї власника будинку позивача [PERSON] набула право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. З наданих до суду матеріалів вбачається, що [PERSON] спільним побутом із власниками спірного будинку не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі вимог ч.2 ст.406 ЦК України. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Реєстрація відповідачки [PERSON] \~у спірному\~ жилому\~приміщенні \~ перешкоджає\~позивачу користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Outcome: approved