Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

18 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 644, виданий 25 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Тетяною Володимирівною про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 560 684,88 грн та покласти судові витрати у справі на відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що на виконанні у державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Левенець Є.С. перебуває виконавче провадження № 50760961 з примусового виконання виконавчого напису № 644, виданого 25 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Тетяною Володимирівною про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 560 684,88 грн. Вказаний напис не підлягає виконанню. 29 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповдіно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] ,В грошові кошти в розмірі 560 684,88 грн., що на день позики дорівнювало еквіваленту 25 440 доларів США, з терміном повернення до 29 вересня 2015 року. В якості забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, 29 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , який виступив майновим поручителем позивача, було укладено договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] ,В передав в іпотеку [PERSON] квартиру під номером [ADDRESS] . заставна вартість предмету іпотеки склала 560 684,88 грн. Через неповернення позичених коштів, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипову Т.В., яка 25 березня 2016 року видала виконавчий напис про стягнення з позивача на користь\~ [PERSON] грошових коштів в розмірі 560 684,88 грн.. За даним виконавчим написом міським відділом ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 50760961, яке є не завершеним. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області\~ від 19 липня 2016 року у справі № 381/1923/16-ц за позовом [PERSON] було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за [PERSON] на квартиру під номером [ADDRESS] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року у справі № 381/1923/16-ц встановлено, що на день ухвалення рішення, інфляційне збільшення суми боргу становить 117 346,01 грн., а 3 % річних 17 590,75 грн. Всього 134 936,76 грн. 24 липня 2017 року [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , продала вказану квартиру за ціною 196 209,10 грн.\~ Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2018 року у справі № 357/9281/17 частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 29 липня 2015 року в розмірі 134 936,76 грн., що складається з 117 346,01 грн. інфляційного збільшення суми боргу та 17 590,75 грн. 3 % річних. Вказане рішення суду набрало законної сили 17 жовтня 2018 року. За таких обставин, обов`язок позивача зі сплати основної суми боргу в розмірі 560 684,88 грн. виконано повністю, а наявність на примусовому виконанні виконавчого напису ҐҐ№ 644 від 25 березня 2016 року призводить до подвійної сплати боргу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 серпня 2023 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у справі на 18 вересня 2023 року. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 18 вересня 2023 року, останнє судом відкладено та потворно призначено на 18 жовтня 2023 року. Через перебування головуючого судді в нарадчій кімнаті 18 жовтня 2023 року, справу знято з розгляду та повторно призначено на 14 листопада 2023 року. 03 листопада 2023 року на адресу суду надійшла заява від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Т.,В про розгляд справи без її участі. 14 листопада 2013 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача адвоката Капустіна В.В. про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, призначене на 14 листопада 2023 року повторно не з`явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся судом своєчасно та в установлений законом спосіб. Представник третьої особи Білоцерківського відділу державної служби у Білоцерківському районі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень повернулися на адресу суду з відмітками про їх вручення 07.09.2023 та 30.101.2023. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення повернулося на адресу суду в10 жовтня 2023 року за закінченням терміну зберігання та 31 жовтня 2023 року за відсутністю адресата за вказаною адресою. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 21 серпня 2023 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 09 липня 2015 року між сторонами укладено договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] , грошові кошти,\~ розмір яких становить 560 684,99 грн. Договір позики є безпроцентним (а.с.8). 29 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого, для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором позик, укладеним 29.07.2015 з [PERSON] на загальну суму 560 684,88 грн. [PERSON] ,,В передав в іпотеку [PERSON] квартиру під номером [ADDRESS] (а.с.9-10(. 25 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Т.,В вчинено виконавчий напис № 644, за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти, невиплачені в строк, передбачений договором позики від 29 липня 2015 року, в сумі 560 684,88 грн. (а.с.11). 11 квітня 2016 року державним виконавцем Білоцерківського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 50760961 на виконання зазначено виконавчого напису (а.сю12). Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року у справі № 381/1923/16-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру під номером [ADDRESS] шляхом визнання права власності позивача на вказану квартиру (а.с.13). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року у справі № 357/9281/17стяґгнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 09 липня 2015 року в сумі 134 936,76 грн., що складається з 117 346,01 грн. інфляційного збільшення суми боргу та 17 590,75 грн. 3% річних. Даним рішенням враховано те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за [PERSON] на квартиру під [ADDRESS] \~ (а.с.14-15). При вирішенні справи суд виходить з наступного: За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). Позивач не обґрунтовує позовні вимоги порушеннями норм чинного законодавства, допущеними приватним нотаріусом при вчинені виконавчого напису № 644 від 25 березня 2016 року, а суд перевіривши зміст вказаного виконавчого напису, не знаходить таких порушень. Позивач, при подачі до позову до суду, посилався на положення ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції яка діяла на момент ухвалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку», в\~ редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя\~\~ щодо\~\~ виконання\~ боржником\~ основного зобов`язання є недійсними. Суд зазначає, що стаття 36 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на момент ухвалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, регламентувала порядок позасудового врегулювання питання про звернення\~ стягнення на предмет іпотеки, а у даній справі, звернення на предмет іпотеки було стягнуто рішенням Фастівського міськрайонного суду від 19 липня 2016 року. Доводи позивача, що перебування на виконанні у виконавчій службі виконавчого напису нотаріуса призведе до подвійного стягнення боргу не свідчать про наявність у позивача порушеного права, яке підлягає до захисту на момент судового розгляду. У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), Велика Палата дійшла висновку про те, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Велика Палата Верховного Суду вважала, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. За таких обставин, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що суд прийшов до висновку про доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати у справі, понесені позивачем, необхідно покласти на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed