Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Маципура Г.І. звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.08.2021 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Трускавецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 208. Позивач зазначає, що подружнє життя не склалося з вини відповідачки, яка веде протиправний спосіб життя, не жила інтересами сім`ї, не виконувала подружні обов`язки, не дбала про дитину, не любила його та не поважала. Весь свій вільний час вона проводить зі своїми подругами, в компаніях інших чоловіків. У вересні 2023р. його було мобілізовано після чого відповідачка подала заяву до суду про стягнення з нього аліментів, хоч він добровільно забезпечував свою сім`ю. Постійні конфлікти виключають існування їхньої сім`ї, оскільки їхні відносини вичерпали себе. Збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхнього сина малолітнього сина, примирення між ними номожливе. Ухвалою судді від 24.10.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 24.11.2023 року на 10.00 год. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. 20.11.2023 відповідачкою було подано заяву про визнання позову, а також клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідачка у заяві про визнання позову зазначила, що вона не погоджується з мотивами позивача щодо розірвання шлюбу. Вважає, що всі доводи викладені ним не правдиві, більш того позивач, з невідомих їй причин, вводить в оману суд зазначивши, що його мобілізовано. Сімейне життя не склалось через небажання позивача приймати участь у вихованні дитини, різні погляди на сімейне життя, безкінечні сварки. Позивач неодноразово в стані алкогольного сп`яніння принижував її та її дитину від першого шлюбу. Позивач неодноразово йшов із дому, з 31.08.2023 вдома не з`являвся, на контакт не виходив, дитиною не цікавився. Фактично шлюбні стосунки припинено, на даний час проживаємо окремо, їй не відомо про місце проживання і перебування Позивача. Весь цей час вона самостійно, виключно за власні кошти, утримує їхню спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Просить задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу, та у зв`язку з визнанням нею позову стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений під час подання позову в розмірі 536,80 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: В судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2021 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Трускавецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 208, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке знаходиться в матеріалах справи. У сторін в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією витягу свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Шлюб існує лише формально. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України). У відповідності з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки відповідачка визнала позов, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № 197, яка знаходиться в матеріалах справи. Оскільки відповідачка визнала позов, тому з неї необхідно стягнути в користь позивача 50 відсотків судового збору в розмірі 536,80 грн. та 50 відсотків судового збору в розмірі 536,80 грн. повернути з державного бюджету на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Львівського апеляційного суду від 13.02.2023 у справі № 442/3436/22. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80) від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідно до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат Разом із позовною заявою представником позивача, серед іншого, долучено до матеріалів справи квитанцію прибуткового касового ордера від 12.10.2023 про оплату адвокату Маципурі Г.І. послуги за оформлення позовної заяви про розлучення до суду в розмірі 2000,00 гон., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 176 від 13.10.1993 Маципури Галини Іванівни , ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1233560 від 12.10.2023. Проте представником позивача не надано суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення витрат з відповідача на правничу допомогу слід відмовити На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial