Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~за участю\~третьої особи\~Органу опіки\~та піклування\~Суворовської районної\~адміністрації Одеської\~міської ради\~про усунення\~перешкод у\~спілкуванні з\~дитиною та який проживає окремо від неї та встановлення графіку зустрічей з дитиною. Позивач просив суд визначити графік участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки [PERSON] наступним чином: Безперешкодно зустрічатися з дитиною, без участі будь-яких інших осіб кожного вівторка, а саме з 18 години 30 хвилин донька буде залишатися з ночівлею за місцем проживання батька (моїм місцем проживання) до 09 години 00 хвилин середи (наступного дня), з правом відвести дитину в дитячий садок, школу або інший заклад освіти; Безперешкодно зустрічатися з дитиною, без участі будь-яких інших осіб кожного четверга, а саме з 18 години 30 хвилин донька буде залишатися з ночівлею за місцем проживання батька (моїм місцем проживання) до 09 години 00 хвилин п`ятниці (наступного дня), з правом відвести дитину в дитячий садок, школу або інший заклад освіти; Безперешкодно зустрічатися з дитиною, без участі будь-яких інших осіб кожну неділю, а саме з 09 години 30 хвилин донька буде залишатися з ночівлею за місцем проживання батька (моїм місцем проживання) до 09 години 00 хвилин понеділка (наступного дня), з правом відвести дитину в дитячий садок, школу або інший заклад освіти;Безперешкодно зустрічатися з дитиною, без участі будь-яких інших осіб з 28 грудня по 09 січня кожного року, донька буде знаходитися зі мною, за місцем проживання батька (моїм місцем проживання); Безперешкодні зустрічі з дитиною, без участі будь-яких інших осіб кожні канікули в дитячому садку, в школі або іншому закладі освіти (протягом 7 днів перебування дитини за місцем проживання батька для сумісного відпочинку, поїздок, подорожей, лікування, та з інших причин); Безперешкодні зустрічі з дитиною, без участі будь-яких інших осіб з 28 квітня по 10 травня кожного року, за місцем проживання батька для сумісного відпочинку, поїздок, подорожей, лікування, та з інших причин;Безперешкодні зустрічі з дитиною, без участі будь-яких інших осіб з 15 липня по 15 серпня кожного року, за місцем проживання батька для сумісного відпочинку, поїздок, подорожей, лікування, та з інших причин; Безперешкодно здійснювати спілкування з донькою в телефонному режимі, а також в відео режимі та в соціальних мережах, таких як Вайбер, Сигнал, Вотс ап, Телеграм тощо [PERSON] , з [PERSON] мають спільну малолітню дитину- [PERSON] , яка народилася [INFO] , це підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 14 червня 2018 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідний актовий запис № 2684. Фактично після припинення наших відносин та спільного проживання, у них з Відповідачкою почалися непорозуміння, щодо прийняття участі у вихованні їхньої доньки. Відповідач всіляко обмежував право батька на спілкування та зустрічі з дитиною, а також вона почала створювати штучні перешкоди у відвідуванні доньки, це виражається в неможливості здійснення мого нормального спілкування з донькою. Всі мої намагання, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводив лише до конфліктів, та не принесли жодних результатів. Відповідач перешкоджає батькові у спілкуванні з донькою, не бажає моєї присутності та штучно створює такі обставини, через які батько не може зустрічатися з донькою, бачити її та виховувати, чим порушує права, як батька. Після чисельних, марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушений був звернутися до суду із даною позовною заявою. Позивач звертався з заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради, з проханням визначити графік спілкування з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , але отримав відмову від даного органу. Служба у справах дітей Одеської міської ради, мотивувала свою відмову тим, що: «малолітня дитина з матір`ю знаходяться за межами України, точне місце перебування невідомо, Служба у справах дітей Одеської міської ради не має правових підстав вирішити порушене питання та скласти відповідний документ». Тому, з метою відновлення права на участь у вихованні дитини та отримання графіку зустрічей з дитиною, позивач повторно звертався з заявою до Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, однак відповіді не отримав. 24.03.2023 ухвалою судді відкрито провадження у в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.06.2023 року. 13.06.2023 у судове засідання з`явився позивач, представник відповідача. Відповідач і третя особа у судове засідання не з`явились, про місце, час і дату судового розгляду повідомлені належним чином. Суд відклав судове засідання на 02.08.2023 року. 13.06.2023 від представника позивача надійшло заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом обмеження права дитини, на виїзд за межі України. Ухвалою від 14.06.2023 суд залишив без задоволення заяву представника про вжиття заходів забезпечення позову шляхом обмеження права дитини, на виїзд за межі України. 02.08.2023 у судове засідання з`явився позивач, представник відповідача. Відповідач і третя особа у судове засідання не з`явились, про місце, час і дату судового розгляду повідомлені належним чином. Суд відклав судове засідання на 11.10.2023 року. 06.10.2023 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання клопотання про заміну третьої особи. Ухвалою від 09.10.2023 року суд заяву представника позивача від 06 жовтня 2023 року задовольнів та здійснив заміну сторони третьої особи Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського,буд. 106). 11.10.2023 у судове засідання з`явився позивач, представник відповідача, а також представник третьої особи. Відповідач у судове засідання не з`явились, про місце, час і дату судового розгляду повідомлені належним чином. Суд відклав судове засідання на 21.11.2023 року. Ухвалою від 11.10.2023 року суд клопотання третьої особи органу опіки та піклування Пересипської райадміністрації Одеської міської ради про витребування доказів по цивільній справі за заявою [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задовольнив. 21.11.2023 у судове засідання з`явився позивач, представник позивача. Відповідач і третя особа у судове засідання не з`явились, про місце, час і дату судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного. Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків). Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 13.07.2023 на судове засідання відповідач [PERSON] та третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради не з`явилися та не надали до суду заяви, щодо розгляду справи без їх участі. Представник позивача виклав всі обставини в судовому засіданні та наполягав на наданні висновку Органами опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, так як Висновок органу опіки і піклування, щодо розв`язання спору (про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей) є необхідним для вирішення спору. Представник позивача надав заяви звернення від позивача до Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та відмови до них. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують тривалі напружені конфліктні відносини, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, дані конфліктні відносини вочевидь не сприяють позивачу у реалізації можливості регулярно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Також відсутні обставини, які б свідчили про негативну поведінку батька відносно дитини, агресивноїиповедінки батька чи негативний вплив на фізичний, психоемоційний стан, розвиток дитини. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Суд вважає, що встановити порядок побачень батька з дитиною, можливо при наявності висновку Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. 11.10.2023 року на судове засідання з`явилася представник Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та обґрунтувала відмову в наданні висновку, щодо врегулювання даної ситуації. Проте суд уповноважив надати висновок Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог часткового. На підставі викладеного та

Outcome: partial