Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Акціонерне товариство "Кредобанк", в особі адвоката Павленка С.В., звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № CL-214249 від 23.08.2019 в сумі 121 777,63 грн., сплачений судовий збір у сумі 2270 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 12 177, 763 грн., з підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №3СL-214249, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 70000 грн. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах: сума кредиту - 70000 гривень, строк кредитування - 60 місяців до 22.08.2024, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55% річних, комісія за випуск банківської картки - 200 гривень, цільове призначення - поточні потреби, загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 209284,2 гривні. Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу кредит на суму 70000 грн. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору №3СL-214249 від 23.08.2019 щодо своєчасного погашення кредиту спричинило виникнення заборгованості по сплаті за кредитом, яка станом на 14.09.2021 становить 121777,63 гривень та складається з: 67693,71 гривень неповернутої суми кредиту, 54083,92 гривень - прострочених відсотків за користування кредитом. Наявність у відповідача заборгованості по сплаті за користування кредитом зумовило звернення АТ «Кредобанк» до суду із відповідним позовом. Відповідач відзиву на позов не надав. Заочним рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року по справі № 375/1364/21 задоволено позовні вимоги АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року замінено стягувача Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" у виконавчих листах з виконання рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року у цивільній справі №375/1364/21 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" заборгованості за кредитним договором, його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА". 25 серня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріаліми справи № 375/1364/21 та видачу належним чином завіреного рішення суду від 05 серпня 2022 року. 04 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 05 серпня 2022 року. До вказаної заяви додано додатковий договір №1 до кредитного договору № CL-214249 від 23 серпня 2019 року, підписаний сторонами 24 вересня 2020 року. Відповідно до вказаного додаткового договору сторони погодили термін повернення кредиту - 22 серпня 2025 року. Також [PERSON] надано додаток №1 до Додаткового договору №1 від 24 вересня 2020 року до кредитного договору № CL-214249 від 23 серпня 2019 року, а саме: графік платежів за кредитним договором № CL-214249 від 23 серпня 2019 року та розрахунок сукупної вартості кредиту. Відповідно до зазначеного графіку платежів, терміном повернення кредиту № CL-214249 від 23 серпня 2019 року є 22 серпня 2025 року. 14 вересня 2023 року ухвалою суду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 05 серпня 2022 року по справі № 375/1364/21 - задоволено. Скасовано заочне рішення Рокитнняського районного суду Київської області від 05 серпня 2022 року по цивільній справі за позовом АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні. Заяви ( клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув та про причини своєї відсутності суд не повідомив. Представник відповідача - адвокат Приходько С.О., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 11 годину 25 жовтня 2023 року не прибув. Натомість, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання. Причини неможливості прибуття у судове засідання у клопотанні не зазначені та підтверджуючі такі причини документи до клопотання не додані. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання свого представника не направило та про причини його не прибуття суд не повідомило. Крім того, третьою особою пояснення по суті спору суду не надано. З огляду на викладене, розгляд справи відкладено до 13 години 31 жовтня 2023 року. Представник позивача в судове засідання повторно не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув та про причини своєї відсутності суд не повідомив. Представник відповідача - адвокат Приходько С.О., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 13 годину 31 жовтня 2023 року не прибув. Натомість, на електронну адресу суду 30 жовтня 2023 року надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв"язку з тим, що відповідач [PERSON] з 25 жовтня і по день направлення клопотання (30 жовтня 2023 року) перебуває на лікарняному та не може прибути у судове засідання. Причини неможливості прибуття у судове засідання адвоката у клопотанні не зазначені. Також до клопотання не додано документи, які б підтвержували перебування відповідача на лікуванні та його неможливість прибути у судове засідання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання свого представника повторно не направило та про причини його не прибуття суд не повідомило. Крім того, третьою особою пояснення по суті спору суду не надано. З огляду на викладене, розгляд справи відкладено до 15 години 20 листопада 2023 року. Представник позивача в судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання прибув. Просив у задоволенні заявленого до нього позову відмовити. Представник відповідача - адвокат Приходько С.О., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 15 годину 20 листопада 2023 року не прибув. Натомість, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з його зайнятістю як представника позивача у іншій цивільній справі, яка розглядається у Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області. Однак, підтверджуючі документи до клопотання не додані. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання свого представника не направило та про причини його не прибуття суд не повідомило. Крім того, третьою особою пояснення по суті спору суду не надано. Сатттею 58 ЦПК УКраїни передбачено, що сторона, ..., може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до частини 2 вказаної статті особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Таким чином, суд доходить висновку, що заявленне представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятісту в іншому судовому засіданні, без надання відповідних підтвержуючих документів, за умови прибуття у судове засідання відповідача, не є підставою для відкладення розгляду справи. Разом з тим, суд вказує на зловжиння представником відповідача своїми процесуальними правами, оскільки ним протягом трьох судових засідань були заявлені клопотання про відкладення розгляду справу без належного підтвердження поважності причин відкладення. Окрім того, у відповідності до ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 23.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №3СL-214249, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 70000 грн. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах: сума кредиту - 70000 гривень, строк кредитування - 60 місяців до 22.08.2024, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55% річних, комісія за випуск банківської картки - 200 гривень, цільове призначення - поточні потреби, загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 209284,2 гривні. 24 вересня 2020 року сторонами підписано додатковий договір №1 до кредитного договору № CL-214249 від 23 серпня 2019 року. Відповідно до вказаного додаткового договору сторони погодили термін повернення кредиту - 22 серпня 2025 року. Також сторонами підписано додаток №1 до Додаткового договору №1 від 24 вересня 2020 року до кредитного договору № CL-214249 від 23 серпня 2019 року, а саме: графік платежів за кредитним договором № CL-214249 від 23 серпня 2019 року та розрахунок сукупної вартості кредиту. Відповідно до зазначеного графіку платежів, терміном повернення кредиту № CL-214249 від 23 серпня 2019 року є 22 серпня 2025 року. Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу кредит на суму 70000 грн. У судовому засідання відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову, зазначивши, що судом при винесенні рішення не було враховано додаткову угоду, укладену ним з банком, відповідно до якої термін дії кредитного договору продовжено до 22 серпня 2025 року, коли має бути сплачено останній платіж за отриманим кредитом. Крім того, зазначив, що відповідно до наданих нимразом із заявою про перегляд заочного рішення суду від 05 серпня 2022 року, копій квитанцій ним сплачено значно більшу суму за тілом кредиту, ніж сума, яка зазначена у позові. Судом, при вивченні доказів, наявних у матеріалаї справи, встановлено, що [PERSON] при поданні заяви про перегляд заочного рішення, надано підтвердження лише трьох платежів погашення одержаного ним кредиту, а саме: 24.09.2019, 25.10.2019 та 22.07.2020, що є порушенням як графіку платежів за кредитним договором № CL-214249 від 23 серпня 2019 року, погодженого сторонами 23 серпня 2019 року так і графіку платежів за кредитним договором № CL-214249 від 23 серпня 2019 року, погодженого сторонами 24 вересня 2020 року. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору №3СL-214249 від 23.08.2019 щодо своєчасного погашення кредиту спричинило виникнення заборгованості по сплаті за кредитом, яка станом на 14.09.2021 становить 121777,63 гривень та складається з: 67693,71 гривень неповернутої суми кредиту, 54083,92 гривень - прострочених відсотків за користування кредитом. Зазначену суму заборгованості за укладеним ним кредитним договором, у судовому засіданні відповідач належними та достатніми доказами не стростував. Крім того, судом встановлено, що 21 червня 2021 року банком на адресу [PERSON] , зазначену у банківських документах та його паспорті, була направлена досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості, до якої додано список відправлень. Однак будь - яких доказів про отримання [PERSON] досудової вимоги до позову суду не надано. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору зумовило звернення АТ "Кредобанк" до суду із відповідним позовом. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Згідно з довідкою з ЄДРПОУ, витягом з Державного реєстру банків та банківською ліцензією підтверджується, що АТ "Кредобанк" є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною 1 статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з статтею 6, частиною 1 статті 627 та частиною 1 статті 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору За приписами частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умоввідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (частина 1 статті 612 ЦК України). Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до вимог статтей 1048-1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, х розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписами частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із вимогами частини 2 цієї статті учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 4 вказаної статті передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтями 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Також, суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір, підписаний сторонами, містить строк повернення кредиту (користування ним), чітко зазначено порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за договором. Разом з тим, укладеним кредитним договором не передбачено стягнення з боржника суми простроченої комісії за адміністрування кредиту. Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновки суду З матеріалів справи встановлено, що позивач покладені на нього зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. У свою чергу, відповідач не виконувала взяті на себе кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором №CL214249 від 23.08.2019, станом на 14.09.2021 становить 121777,63 гривень та складається з: 67693,71 гривень неповернутої суми кредиту, 54083,92 гривень - прострочених відсотків за користування кредитом. Відповідач повідомлявся про наявність заборгованості та необхідність у зв`язку з цим дострокового виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак будь-яких дій, спрямованих на погашення кредиту не вживав. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором№CL214249 від 23.08.2019 підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором №CL214249 від 23.08.2019 у сумі 121777 (сто двадцять одна тисяча сімсот сімдесят сім) гривень 63 копійки та складається з: 67693 (шістдесяти семи тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 71 копійки неповернутої суми кредиту, 54083 (п`ятдесяти чотирьох тисяч вісімдесяти трьох) гривень 92 копійок - прострочених відсотків за користування кредитом. За подання позовної заяви АТ "Кредобанк" сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн (платіжне доручення № 54911623 від 24 вересня 2021 року). Щодо розподілу судових витрат Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підляє стягненню судовий збір у сумі 2270 гривень Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 12177,763 грн. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), ордер, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280сц180). До вказаної зави представником позивача додано лише копії частини договору про надання правової допомоги, укладений між АТ "Кредобанк" та Адвокотським об`єднанням "Бізнес і право" від 11.02.2019 (першої та останньої сторінок), ордеру серії КС №573217 від 16.06.2020, довіреності, видані АТ "Кредобанк" про уповноваження адвоката Павленка С.В. представляти інтереси банку в усіх органах державної влади та місцеворго самоврядування та судах. Документів, що підтверджують розрахунок вартості наданої правової допомоги та понесених позивачем витрат на таку допомогу, до матеріалів позовної заяви не додано. Аналіз поданих представником позивача документів свідчить про те, що наданими матеріалами не доведено розмір витрат, понесених позивачем на надання правової допомоги вказаним адвокатом. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу відсутні. З огляду на викладене,

Outcome: approved