Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 37044,10 грн. та судових витрат у розмірі 2684,00 гривні. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку\~з чим\~підписала анкету\~ заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 04.02.2020,\~згідно якої\~отримала кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Підписавши анкету-заяву\~відповідач підтвердила свою згоду з тим, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 34 000,00 грн.. Отже, позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Позовна заява надійшла до суду 17 жовтня 2023 року. Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 18.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Судовий розгляд справи призначений на 16.11.2023. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши заяви\~по суті\~справи,\~надані сторонами\~докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.02.2020 [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій тип банківської платіжної картки не зазначено (а.с. 21-22). Підписавши анкету-заяву відповідач надала свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщено на офіційному сайті банку www.privatbank.ua/terms,\~пам`яткою клієнта,\~тарифами та\~отримала їх\~примірник (шляхом\~самостійного роздрукування/в\~електронній формі\~шляхом власноручного\~підписання електронним\~підписом та\~направленням повідомлення\~про одержання).\~ Відповідач погодилась з умовами кредитування, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг та інформацію про умови кредитування, копія якої надана суду позивачем, та містить особистий підпис відповідача (а.с. 23-34). Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк», на виконання кредитного договору б/н [PERSON] були видані кредитні картки № [NUMBER] дата видачі 04.02.2020 з терміном дії 12/23, № [NUMBER] дата відкриття 20.06.2022 з терміном дії до 03/23 (а.с. 20). Також позивач АТ «Приватбанк» 23.11.2021 надав відповідачу строковий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 34000 грн. (а.с. 19) З виписки по рахунку відповідача вбачається, що починаючи з 23.11.2021 по 19.09.2023 відповідач користувалась кредитними коштами (а.с. 14-18). На підтвердження заявленої Банком заборгованості надано відповідний розрахунок станом на 14.09.2023, згідно з яким розмір заборгованості [PERSON] за укладеним кредитним договором б/н становить 37044.10 грн., яка складається з: 32923,13 грн.-заборгованість за тілом кредита, 4120,97 грн.- заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 10-13) Позивачем додано до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», підпис на яких позичальника відсутній (а.с. 35). Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Обґрунтовуючи право вимоги повернення тіла кредиту і відсотків, Банк посилався на Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи Банку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог у письмовому вигляді, регулюються відносини між Банком і Клієнтом по відкриттю і обслуговуванню карткового рахунку Клієнта та інших банківських послуг, зазначених в заяві. Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 року на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 зазначив, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Отже пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів того, які саме Умови та Правила надання банківських послуг розуміла відповідач та з якими вона ознайомилася і погодилася, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також відсутня інформація про те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач була ознайомлена з інформацією про умови кредитування, про що свідчить її особистий підпис на документі, що містить таку інформацію, та фактично погодилась з істотними умовами договору кредиту. Підписавши 04.02.2020 вказану інформацію про умови кредитування, відповідач ознайомилась з розміром процентної ставки за користуванням кредитом та погодилась з ним. Даних, що позивач заперечувала нарахування банком процентів в розмірі вказаному в інформації за весь час користування кредитними коштами, в тому числі і до підписання вказаної інформації, суду не надано. На підставі досліджених доказів суд вважає доведеним, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримала кредитну картку, на якій згодом було встановлено кредитний ліміт в сумі 34000 грн.. Відповідач користувалась кредитними коштами, не сплачуючи обов`язкові платежі в установлені строки, чим порушила умови договору, що стало наслідком виникнення заборгованості як за тілом кредиту, так і за відсотками. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом з тим, відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 18.06.2003 № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги той факт, що відповідач користувався наданими банком коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договором б/н від 04 лютого 2020 року щодо своєчасного повернення позивачеві наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем під час подання позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ZZ425B1VWU від 25.09.2023. У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved