Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів. Позивач [PERSON] просить суд: - стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570) на свою користь 2 970,66 грн. інфляційні збитки за період 16.06.2020 року по 01.08.2021 року, три проценти річних за період з 16.06.2020 року по 01.08.2021 року у сумі 1210,09 грн., а всього стягнути 4 180,75 грн.. - стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570) на свою користь 36\~287,60 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що у провадженні Заводського районного суду м.Дніпродзержинська перебувала цивільна справа №208/4157/20 за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання дій протиправними, стягнення незаконно списаних грошових коштів. Рішенням суду від 12.04.2021 р. позов задоволено частково, а саме: - визнано протиправними дії Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо списання грошових коштів від 16 червня 2020 року в сумі 32 644, 66 грн. із банківського рахунку [NUMBER] , відкритого на ім?я [PERSON] ; - стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 32\~644 (тридцять дві тисячі шістсот сорок чотири) грн. 66 коп. безпідставно списання від 16 червня 2020 року грошових коштів з банківського рахунку [NUMBER] на ім?я [PERSON] ; - стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. - в іншій частині позовних вимог, відмовлено. 08.09.2021 року боржником АТ КБ «ПриватБанк» рішення виконано у повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] в АБ «Укргазбанк». В зв`язку з тим, що дії банку щодо неповернення грошових коштів у розмірі 32\~644,66 грн. визнані судом протиправними, обов`язок щодо повернення грошових коштів у банку виник 16.06.2020 року, а фактично грошові кошти були повернуті [PERSON] як споживачу фінансових послуг лише 08.09.2021 року, остання вимушена звернутись до суду із даним позовом про стягнення інфляційних збитків, 3% річних, а також моральної шкоди. Невиконання АТ КБ «ПриватБанк» грошових зобов`язань щодо повернення позивачу грошових коштів у розмірі 32\~644,66 грн., встановлених судовим рішенням, завдало [PERSON] матеріальні витрати (збитки) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період з 16.06.2020р. по 08.09.2021 року. Відповідно до розрахунку інфляційних втрат, всього інфляційні втрати становлять 2\~970,66 грн.. Відповідно до розрахунку 3 % річних, вони становлять 1\~210,09 грн.. Всього таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі: 2\~970,66 грн.+1\~210,09 грн. = 4\~180,75 грн.. Щодо стягнення моральної шкоди, позивач зазначив наступне. [PERSON] звернулась до суду першої інстанції із позовом у червні 2020 року. З цього часу через протиправні дії АТ КБ «ПриватБанк» (протиправність яких встановлена рішенням суду від 12.04.2021р.), [PERSON] зазнала сильних душевних страждань та нервових потрясінь, психічні розлади, загострення гіпертонічної хвороби, лікувалась вдома амбулаторно неврологічними препаратами до стаціонарного лікування, на загальну суму 2\~889,79 грн.. У зв`язку із понесеними травмами позивач проходила лікування у КНП КМР «МЛШМД» №8, вартість лікування склала 2\~095,12 грн.. Проте стан [PERSON] не покращився, через що вона була госпіталізована до стаціонару у зв`язку із погіршенням стану здоров`я до неврологічного відділення КНП КМР «МЛШМД» №7 з 16.07.2020 року по 27.07.2020 року. Загальна вартість лікування у стаціонарі склала 2\~748,80 грн.. Не отримавши з вини відповідача грошові кошти, позивач [PERSON] зазнала сильного нервового та душевного потрясіння, оскільки вказана грошова сума для неї є значною. На фоні цього із скаргами на запаморочення та головний біль, підвищений артеріальний тиск, через значне погіршення загального стану здоров`я позивача, їй видано направлення на стаціонарне лікування до ПНД спецпрепаратами і подальше проходження МСЕК-медкомісії. Позивач [PERSON] з лютого 2021 року по квітень 2021 року включно проходила курс лікування амбулаторно у психоневрологічному диспансері у КМП КМР «Міська лікарня №1», під наглядом лікарів-психіатрів та неврологів на загальну суму 3\~187,80 грн.. Стан здоров`я позивача погіршився і вона направлена на стаціонарне лікування в ПНД КНП КМР «Міська лікарня №1» з вини відповідача. Позивач перебуває на «Д» обліку у ПНД та потребує лікування психотропними та антидепресивними спецпрепаратами, які [PERSON] не отримує з вини відповідача. Через неповернення коштів відповідачем [PERSON] потребує термінового психіатричного лікування, але не має грошей на лікування з вини відповідача, що призвело лише до погіршення стану її здоров`я. Згідно поданих документів, загальна сума, що була витрачена на лікування позивачем [PERSON] складає 36\~287 грн. 60 коп., які вона і просить стягнути з відповідача. Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» надав суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві зазначив, що між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» по справі №208/4157/20 існував спір, який виник на підставі договору та відповідно до рішення від 12.04.2021 року Заводського районного суду м.Дніпродзержинська (яке набрало законної сили 05.07.2021 року) визнано протиправними дії Банку та стягнуто безпідставно списані кошти в сумі 32644,66 грн.. Також, по даній справі існує постанова Дніпровського апеляційного суду від 08.12.2021 року щодо моральної шкоди. Таким чином, з моменту вступу в законну силу рішення суду підлягає обов`язковому виконанню, а виконання рішення суду регламентується ЗУ «Про виконавче провадження». В даному випадку, рішення суду від 12.04.2021 набрало законної сили 05.07.2021 року, а АТ КБ «ПриватБанк» виконав таке рішення суду вже 02.09.2021 рок (а не як зазначає позивач 08.09.2021 року). Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» виконав рішення суду, яке набрало законної сили 05.07.2021 року вже 02.09.2021 року, тобто менше ніж за 2 місяці. Обставини, які зазначаються позивачем щодо стягнення моральної шкоди вже зазначалися [PERSON] та розглядалися в справі №208/4157/20, де Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області (рішення від 12.04.2021р.) та Дніпровським апеляційним судом (ухвалою від 08.12.2021 року) було вирішено питання щодо моральної шкоди заявленої позивачем за аналогічних обставин та підстав. [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Вказані рішення набрали законної сили. Позивач не довів наявність завданої йому моральної шкоди в результаті, нібито, протиправних дій відповідача та в чому полягає моральна шкода. Також, не наведено в позовній заяві причинний зв`язок між діями відповідача та недоведеною позивачем моральною шкодою в порушення норм ст.ст.81,89 ЦПК України. Позивач, не навів: чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру; в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та за чого він при цьому виходить; а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, позивачем не доведено наявність моральної шкоди та підстави для її відшкодування. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та у відповіді на відзив. В судове засідання представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» не з`явився, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника, просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у відзиві на позовну заяву. Ухвалою суду від 16 червня 2023 року відкрито провадження по справі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, згідно до\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.04.2021 року у справі №208/4157/20 позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій протиправними, стягнення незаконного списаних грошових коштів, задоволені частково. Визнано протиправними дії Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо списання грошових коштів від 16 червня 2020 року в сумі 32\~644, 66 грн. із банківського рахунку [NUMBER] , відкритого на ім?я [PERSON] . Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570 на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 32\~644 (тридцять дві тисячі шістсот сорок чотири) грн. 66 коп. безпідставно списання від 16 червня 2020 року\~грошових коштів з\~банківського рахунку [NUMBER] \~на ім?я [PERSON] . Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір: 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог, відмовлено (а.с.14-16). Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] в АБ «Укргазбанк», АТ КБ «ПриватБанк» 08.09.2021 року виконано рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.04.2021 року у справі №208/4157/20 у повному обсязі (а.с.17). Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд враховує, що як зазначено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18),\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК. Позивач вважає\~за необхідне\~стягнути з відповідача суму у розмірі 4\~180,75 грн., що складається з наступного: -2\~970,66 грн. інфляційні втрати за період з 16.06.2020 р. по 08.09.2021 р., в матеріалах справи міститься розрахунок інфляційних втрат (а.с.7). -1\~210,09 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за період з 16.06.2020 р. по 08.09.2021 р., в матеріалах справи міститься розрахунок 3 % річних від простроченої суми боргу (а.с.7). Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, ч. 5 - ч. 7\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, власного розрахунку надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на свою користь 2 970,66 грн. інфляційні втрати за період 16.06.2020 року по 08.09.2021 року, 3% річних за період з 16.06.2020 року по 08.09.2021 року у сумі 1 210,09 грн., а всього 4 180,75 грн., підлягають задоволенню. Щодо позовних\~вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В п.23 Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Так як позивачем суду не надано належних та допустимих доказів понесення нею моральної шкоди з вини відповідача, то в цій частині в позові суд вважає необхідним відмовити. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно за ст.141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми задоволені, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За ч.2 ст. 15 ЦПК України професійна правнича допомога здійснюється адвокатом. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.\~ Вивчивши надані\~позивачем докази\~понесених нею\~судових витрат\~на правничу\~допомогу,\~а саме:\~договору на\~надання правової\~допомогиадвокатом від 12 червня 2023 року, квитанції №11-07 від 11 липня 2023 року на суму 5 000,00 грн., та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial