Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

24.11.2020 представник Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Маслякова О.М. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23.11.2017 у розмірі 49\~219 грн. 40 к. та судових витрат. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що 23.11.2017 близько 03:55 години по вул. Гв. Широнінців у м. Зміїв Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Москвич-2140», реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля швидкої та невідкладної медичної допомоги PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер [NUMBER] під час якої транспортному засобу спричинені механічні ушкодження та завдано збитків позивачу. Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 12.01.2018 по справі №\~621/2761/17 [PERSON] було визнано винуватим у порушенні пунктів 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124\~КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 к. Згідно акту виконаних робіт №0-019888 вартість матеріальної шкоди заподіяної особі, що є власником транспортного засобу PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер [NUMBER] становить 49219 грн. 40 к. З посиланням на положення статтею 1166, 1187 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] на їх користь суму завданих збитків 49219 грн. 00 к. Ухвалою від 25.11.2020 позовну заяву залишено без руху в зв`язку з несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліків. 07.12.2020 на виконання ухвали позивачем надана квитанція про оплату суми судового збору, що підлягає сплаті за подання позову до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 06.01.2021. 06.01.2021 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Браславської О.А. до 21.01.2021. 14.01.2021 до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та судові витрати покласти на позивача. (а.с. 41-44) Доводи відповідача ґрунтувались не незгоді із розміром завданої матеріальної шкоди та невідповідності механічних ушкоджень, що отримав транспортний засіб вартості відновлюваних робіт, а також факт експлуатації автомобіля позивачем протягом семи місяців після ДТП, що вказує на відсутність причинного зв`язку між діями [PERSON] та сумою витрат на відновлення транспортного засобу. 21.01.2021 за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладено судовий розгляд до 03.02.2021. 03.02.2021 та 23.02.2021 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] до 15.03.2021. 15.03.2021 та 12.04.2021 за клопотанням представника позивача відкладено судовий розгляд до 29.04.2021. 29.04.2021 до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладкння судового розгляду. 14.05.2021 судовий розгляд відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів до 31.05.2021. 31.05.2021, 17.06.2021, 22.07.2022 та 09.08.2021 на підставі заяв представника позивача [PERSON] судовий розгляд відкладено до 09.08.2021. 09.08.2021 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення у справі судово авто товарознавчої експертизи. Провадження по справі зупинено. 18.09.2023 до суду надійшов висновок експерта №20031 від 12.09.2021 за результатами експертизи. 19.09.2023 ухвалою суду відновлено провадження у справі, судовий розгляд призначено на 10.10.2023. 10.10.2023 та 25.10.2023 судовий розгляд відкладено за заявою представника відповідача до 21.11.2023. 21.11.2023 учасники справи на судовий розгляд не прибули. Від представника позивача [PERSON] до канцелярії суду надійшов лист, відповідно до якого остання просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача адвокат Браславська О.А. до канцелярії суду надала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В письмових поясненнях від 20.11.2023, з посиланням на відповідь Моторного (транспортного) страхового Бюро України від 20.11.2023, згідно якої, станом на 23.11.2017 був чинний договір АМ 428526 від 08.07.2017 щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Москвич 2140, реєстраційний номер [NUMBER] , що вказує на те, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, а тягар відшкодування шкоди повинен нести страховик і саме він є належним відповідачем про відшкодування шкоди в межах страхової суми, представник [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до частини 3\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Між сторонами виник спір щодо відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків. На підтвердження підстав позову позивачем на розсуд суду представлені наступні докази. Так, постановою Зміївського районного суду Харківської області від 12.01.2018 [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого\~ статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн 00 коп., за вчинення правопорушення за наступних обставин: 23.11.2017 близько 03:55 години в м. Зміїв Чугуївського району Харківської області по вул.\~ Гв. Широнінців, 6, [PERSON] , керуючи автомобілем Москвич-2140, реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження та спричинено матеріальні збитки. Вищевказаними діями [PERSON] допустив порушення пунктів 11,3, 11.4 ПДР України. (а.с.5) Вказана постанова\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~82\~ЦПК України\~є обов`язковою\~з приводу\~того,\~чи дійсно\~мала місце\~подія ДТП\~23.11.2017,\~під час\~якої пошкоджено\~автомобіль PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер [NUMBER] , яка настала внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху. 30.05.2018\~між директором\~КЗ охорони\~здоров`я «Центр\~екстреної медичної\~допомоги та\~медичних катастроф»\~Забашта В.Ф.\~та ТОВ\~«Магістраль авто»\~укладено договір\~№10-ВТ-2018\~з виконання\~послуг по\~ремонту і\~технічного обслуговування\~транспортних засобів,\~згідно переліку\~автомобілів ШМД\~(додаток\~1\~до Договору)\~зокрема,\~автомобіля PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.84-91) Згідно акту виконаних робіт №0-019888 до договору №10-ВТ-2018 від 30.05.2018 витрати КЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на відновлення транспортного засобу склала 49219 грн. 40 к. (а.с.10-11) В свою чергу представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача, обґрунтовуючи таку позицію листом Моторного (транспортного) страхового Бюро України від 20.11.2023, згідно якого, станом на 23.11.2017 був чинний договір АМ 428526 від 08.07.2017 щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Москвич 2140, реєстраційний номер [NUMBER] . Договір укладений 08.07.2017 страховиком ПрАТ «Київський страховий дім» на період з 09.07.2017 по 08.07.2018. На даний час (з 05.07.2018) страховик позбавлений членства в МТСБУ в якого відсутні копії або оригінали страхових полісів. За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - у договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди у повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на викладене вище, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суд застосовує у даній справі вказану правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц. Велика Палата ВС зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Таким чином, суд відхиляє заперечення представника відповідача [PERSON] проти позову, що полягає у зверненні позивача з позовом до неналежного відповідача. Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Слід відмітити, що відповідач [PERSON] , заперечуючи проти заявленого позивачем розміру матеріальної шкоди, скористався правом ініціювати проведення судової експертизи для визначення фактичної вартості збитків, завданих автомобілю PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 23.11.2017. Згідно висновку №20031 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 12.09.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.11.2017 на дату проведення експертизи складає 23051 грн. 15 к. (а.с. 174-180) Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Судом встановлено, що висновок за результатами проведення експертизи №20031 від 12.09.2023 року стосується предмета доказування, відповідає положенням статті 102 ЦПК України і підготовлений у рамках кримінального провадження експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, який має відповідну освіту і освітньо-кваліфікаційний рівень, кваліфікацію і стаж експертної роботи. Отже, враховуючи надані докази про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.11.2017, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та стягнення на користь позивача суми 23051 грн. 15 к. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: partial