Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила визначити місце проживання спільних з відповідачем дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу у подружжя народилися доньки, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 шлюб між сторонами був розірваний, і малолітні діти залишилися проживати з матір`ю. Батько дітей тривалий час перебуває за кордоном, що дуже ускладнює деякі юридичні питання, які необхідні для вирішення нормального, повноцінного розвитку дітей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти того, щоб малолітні діти залишилися проживати з матір`ю, просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю між батьками спору. Ухвалою суду від 28.11.2023р. у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. Представник 3-ї особи в судове засідання не з`явився, суду надане рішення Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про затвердження висновку служби у справах дітей Фонтанської сільської ради про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідцтвами про народження дітей, виданими Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 у справі № 523/11372/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати з матір`ю, що не заперечується та визнається сторонами, позивач активно займається вихованням доньок; проживає разом з доньками за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується висновком служби справах дітей, декларацією про вибір лікаря [PERSON] ; декларацією про вибір лікаря [PERSON] ; довідкою-характеристикою ОЗДО «Ясла-садок» № 73. Згідно пояснень представника позивача, необхідність звернення до суду з позовом обумовлена забезпечення якнайкращих інтересів дітей, відсутність необхідності отримання згоди батька на виїзд дітей за кордон, в тому числі у воєнний час та під час активізації обстрілів м. Одеси, відсутність необхідності отримання згоди на відкриття банківських рахунків дітей, зняття або реєстрації місця проживання дітей, тощо. Згідно пояснень представника відповідача, батько дітей [PERSON] знаходиться на території Республіки Молдова; безперешкодно спілкується з доньками. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, необхідність їхнього розвитку в атмосфері любові, емоційній стабільності та безпеці, зважаючи на те, що визначення місця проживання дітей з одним з батьків не позбавляє другого можливості спілкуватися і брати участь у вихованні дітей, місце проживання дітей слід визначити саме з матір`ю. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно ст. 161 СК України при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два фактори: по-перше, збереження її зв`язків з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним («Мамчуп проти України»). Суд бере до уваги, що згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно допункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб ( строк дії указу був неодноразово пролонгований і діє на теперішній час). Суд вважає, що війна спричиняє тривалу стресову ситуацію на усіх рівнях та в усіх середовищах, та вважає, що позивачем доведена необхідність встановлення місця проживання дітей з матір`ю задля збереження найкращих інтересів дітей.

Outcome: approved