Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвоката Шлянін Ігор Володимирович звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавиці за життя майно, а саме, на частину квартири [ADDRESS] . Позивач є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб позивачки. Позивач має право на спадкування, як спадкоємець 1-ї черги за законом. Позивачу було відомо, що спадкодавець залишила після себе заповіт, яким заповіла спадкове майно своїй доньці, [PERSON] . Знаючи про існування заповіту, позивач вважала, що не має права на спадкування, тому не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом, [PERSON] вже тривалий час мешкає за кордоном, позивач вирішила дізнатись у нотаріуса, чи прийняла вона спадщину. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Уся увага позивачки була прикута до подій, які розгорталися в України у зв`язку з ворожим наступом, а також усі її дії були спрямовані на забезпечення власного життя та безпеки. Також, багато нотаріусів в місті на той час не працювали. Вона неодноразово намагалася потрапити до працюючої нотаріальної контори, однак через незалежні від неї обставини (повітряна тривога, відсутність електропостачання) їй це не вдавалося. В подальшому звернувшись до нотаріуса, позивачці в усні формі було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки у неї було відсутнє свідоцтво про смерть спадкодавця. Крім того в нотаріальній конторі їй пояснили, що через запровадження воєнного стану доступ до державних реєстрів обмежений, рекомендовано звернутися до нотаріуса пізніше. Також їй було роз`яснено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Тож позивачка вважала, що в неї є достатньо часу для отримання в органах РАЦСу свідоцтва про смерть спадкодавця та реалізації своїх спадкових прав. Отримавши дублікат свідоцтва про смерть [PERSON] 26.05.2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. з заявою про прийняття спадщини за законом. Її заява була зареєстрована та заведена спадкова справа №111/2023. 01.06.2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Причини пропуску встановленого законом строку мали об`єктивний характер. Першою причиною було те, що існував заповіт, що унеможливлювало спадкування за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України спадкоємці за законом мають право на спадкування лише у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом. Тобто право позивачки на спадкування виникло лише після неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом, тобто після спливу шести місяців, відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України. Другою причиною пропуску строку стало повномасштабне вторгнення Росії на територію України та введення режиму воєнного стану, який триває і до цього часу. На всій території України та безпосередньо в Запорізькій області ведуться активні бойові дії, життя і здоров`я жителів міста перебуває під постійною загрозою. Небезпечним може бути навіть пересування вулицями міста, що значно вплинуло на можливість в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. Позивачка у зв`язку з психологічним станом, відчуттям тривоги та побоюванням за своє життя намагалась якнайменше виходити з будинку, щоб не наражатись на небезпеку. Третьою причиною стала відсутність свідоцтва про смерть матері, оскільки свідоцтво про смерть входить в перелік необхідних документів при зверненні з заявою про прийняття спадщини. Тільки після отримання дублікату свідоцтва про смерть позивач змогла звернутись з заявою до нотаріуса. З урахуванням\~викладеного,\~просить визначити\~позивачу додатковий\~строк для\~подання заяви\~про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] тривалістю два місяці. Від представника позивача - адвоката Шляніної А.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. 14 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач [PERSON] зазначила, що [PERSON] , є її рідною сестрою, а [PERSON] була їхньою матір`ю. Після смерті матері вона не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Їй відомо, що вона є спадкоємицею за заповітом на частину квартири [ADDRESS] . Однак, вона не приймала спадщину після смерті матері і не претендує на спадкування частини вказаної квартири. Відповідач не заперечує проти спадкування сестрою частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Вже тривалий час вона мешкає за межами України, в Швейцарії. З сестрою підтримує дружні стосунки, але віддаленість проживання один від одного впливає на те, що їх спілкування не є частим і вдбувається по телефону. Їй відомо про смерть матері, але у телефонних розмовах з сестрою вони не торкалися теми спадкування, у зв`з чим вона не рзначила сестры свою позицію стосовно того, що вона не претендує на частину квартири, що залишилась після смерті матері, що і потягло за собою невизначеність і пропуск сестрою строку на звернення до нотаріуса. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради Кыпа О.В. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. У вирішення питання покладається на розсуд суду. Приватний нотаріус в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її присутності. Частиною 1\~статті 206 ЦПК\~передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши наявні письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Разом з тим приписами частини 1 статті 30 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 10.07.2012 року №6- 47/0/9-12 роз`яснив, що на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна. Відповідно до статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заовітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у справах про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавиці за життя майно, а саме, на частину квартири [ADDRESS] . Позивач є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб позивачки. Позивач є спадкоємицею I черги за законом. Позивачу було відомо, що спадкодавець залишила після себе заповіт, яким заповіла спадкове майно своїй доньці, [PERSON] . Знаючи про існування заповіту, позивач вважала, що не має права на спадкування, тому не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом, [PERSON] вже тривалий час мешкає за кордоном, позивач вирішила дізнатись у нотаріуса, чи прийняла вона спадщину. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. На той час значна кількість нотаріусів не працювали. Позивач намагалася потрапити до працюючої нотаріальної контори, однак через незалежні від неї обставини (повітряна тривога, відсутність електропостачання) їй це не вдавалося. 26.05.2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу №111/2023. 01.06.2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Причини пропуску позивачем встановленого законом строку мали об`єктивний характер: існування заповіту, що унеможливлювало спадкування за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України спадкоємці за законом мають право на спадкування лише у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом. Тобто право позивачки на спадкування виникло лише після неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом, тобто після спливу шести місяців, відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України. Повномасштабне вторгнення російської федераці на територію України та введення режиму воєнного стану, який триває і до цього часу. На всій території України та безпосередньо в Запорізькій області ведуться активні бойові дії, життя і здоров`я жителів міста перебуває під постійною загрозою. Небезпечним може бути навіть пересування вулицями міста, що значно вплинуло на можливість в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. Також причиною стала відсутність у позивача свідоцтва про смерть матері, оскільки свідоцтво про смерть входить в переліку необхідних документів при зверненні із заявою про прийняття спадщини. Тільки після отримання дублікату свідоцтва про смерть позивач змогла звернутись з заявою до нотаріуса. Відтак, позивачем наразі пропущений строк для прийняття спадщини, вирішити питання в позасудовому порядку вона не може. Матеріалами справи також встановлено, що відповідач [PERSON] є рідною сестрою позивача, а [PERSON] була їхньою матір`ю. Після смерті матері [PERSON] не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідачу було відомо, що вона є спадкоємицею за заповітом на частину квартири [ADDRESS] . Однак, відповідач не приймала спадщину після смерті матері і не претендує на спадкування частини вказаної квартири. Відповідач не заперечує проти спадкування сестрою [PERSON] частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Відповідач [PERSON] тривалий час мешкає в Швейцарії. Відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення, про що подала відзив. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~1223\~ЦК України право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 (справа № 565/1145/17 провадження 61-38298св18) вказав, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до правого висновку, який міститься в постанові Верховного суду від 15.07.2020 р. по справі №758/15327/17, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Враховуючи норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь - яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки вона втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для неї занадто надмірним тягарем, нерозмірним з її діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не залежать від його волевиявлення, а є об`єктивними труднощами, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не порушувалося.

Outcome: approved