Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів в сумі 29 167,00 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 09.02.2017 року перебував відповідач як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інвалідність [PERSON] була встановлена до 01.11.2020 року. 30 березня прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)», на підставі якого Головним управлінням Пенсійного фонду Українив у Львівській області було продовжено виплату пенсії відповідачу, як особі з інвалідністю 3 групи загального захворювання з 01.11.2020 по 28.02.2022 року. Після закінчення терміну виплати пенсії Головним управлівнням надсилались запити до Франківської міжрайонної МСЕК щодо проходження [PERSON] повторного огляду. Згідно відповіді [PERSON] на Франківську МСЕК за період листопад 2020 року - січень 2021 року не звертався та інвалідом не визнавався. Тому за період з 01.11.2020 по 28.02.2022, протягом якого [PERSON] виплата пенсії у період дії карантину продовжувалась без урахування результатів повторно огляду МСЕК, сформувалась переплата пенсії в сумі 29 167,00 грн. Для вирішення питання повернення зайво виплачених коштів [PERSON] надіслані виклики, однак [PERSON] на виклики не зголосився. Станом на сьогоднішній день в добровільному порядку зайво одержані кошти сумі 29 167,00 грн не повернено. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 29.05.2023 року справу було передано за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області. Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 02.10.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач до судового засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про місце, дату та час. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав. Згідно ч. 1 ст .76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією встановлено третю групу інвалідності до 01.12.2020 року. Згідно відповіді Франківської міжрайонної МСЕК від 18.02.2021 № 8 [PERSON] за період листопад 2020 року - січень 2021 року за проходженням огляду не звертався. Згідно відповіді цього ж закладу від 16.02.2022 № 16 [PERSON] інвалідом не визнавався. Відповідно до листа Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи від 09.08.2022 № 226 [PERSON] 20.07.2022 пройшов повторний огляд Франківської міжрайонної МСЕК та за його результатами не визнаний особою з інвалідністю. Як вбачається із матеріалів справи за період з 01.11.2020 по 28.02.2022 року відповідачу здійснювались виплати в сумі 29 167,00 грн. на особистий рахунок. Для вирішення питання повернення зайво виплачених коштів [PERSON] надіслані виклики від 13.07.2021, 21.01.2022, 27.01.2022, 08.08.2022, 04.10.2022, 13.02.2023 року, однак вказані вони були проігноровані. Згідно зі ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (далі по тексту Закон) залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Згідно ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення» у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. За приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера та надання недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Стаття 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто законом встановлено два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачу було відомо про те, що він не проходив повторний огляд медико-соціальною експертною комісією, інвалідність йому не продовжено, однак не повідомив про це позивача у відповідності до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому позов підлягає задоволенню та з [PERSON] підлягають стягненню надмірно виплачена пенсія у розмірі 29 167,00 грн. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved