Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

11.04.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з останнього аліменти на її утримання, у зв`язку з навчанням. В обгрунтування позову вказує, що відповідач є її батьком. На даний час вона перебуває на військовій службі (навчанні) інституту морально-психологічного забезпечення Націонавльної академії сухопутних військ ім. Гетьмана Петра Сагайдачного. Термін навчання - до червня 2026 року, форма навчання - денна. На сьогоднішній день її матеріально забезпечує мати - [PERSON] , оплачуючи її потреби по навчанню, а також інші потреби необхідні для забезпечення нормального рівня її життя. Вказує, що отримує стипендію в розмірі 620,00 грн., щомісячно, що є недостатнім для забезпечення усіх потреб пов`язаних з навчанням. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги для її навчання та забезпечення належного рівня життя, а доходів матері не вистачає. Позивач вказує, що оскільки навчається на денній формі, можливості одночасно працювати не має, а відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, яку вона потребує у зв`язку з навчанням в розмірі 1/4 частки від його заробітку. Дана справа слухалась судом і рішенням суду від 26.07.2023 року позов було задоволено. Оскільки дане рішення було ухвалено заочно, то за заявою відповідача дане рішення було переглянуте і ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 16.10.2023 року вказане рішення суду скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Проти задоволення позовної заяви заперечила. В обгрунтування заперечень вказала, що відповідач, який є військовослужбовцем, на підставі його особистої заяви, добровільно сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 грошового забезпечення, починаючи з лютого 2020 року по сьогоднішній день, що підтверджується відповідними доказами. Крім того, представник відповідача вказала, що одержувач аліментів - матір дитини- [PERSON] , щомісяця перераховує на рахунок [PERSON] кошти на її потреби, забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. Також, зазначила, що [INFO] у відповідача народилася третя дитина, на його утриманні перебуває дружина, яка здійснює догляд за новонародженою дитиною, батько - пенсіонер, та мати - особа з інвалідністю третьої групи. Мати позивачки - [PERSON] після досягнення позивачкою повноліття, звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання молодшої дочки - [PERSON] , в розмірі 1/4 частки його доходів, у зв`язку з чим 17.04.2023 року Золочівським районним судом було видано відповідний судовий наказ. Таким чином, як зазначає представник відповідача, позивачка та її матір, отримуючи аліменти в розмірі 1/3 частки доходу відповідача, які він сплачує добровільно, намагаються ще й стягнути в судовому порядку 1/2 від зарплати відповідача. У зв`язку з чим, вважає позов необгрунтований та безпідставний, тому просить в задоволенні позову відмовити. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, надані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , судом встановлено, що відповідач є батьком позивача - [PERSON] , яка [INFO] досягла повноліття. Згідно довідки [INFO] від 16.12.2022 № 781, [PERSON] є курсантом І курсу [INFO] та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Термін навчання - до червня 2026 року. Форма навчання - денна. Зазначене вище підтверджується витягом з наказу начальника [INFO] №29-КС від 21.08.2022 року. Судом встановлено, що позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 24.06.2020 року, шлюб між батьками позивача розірвано. Окрім того, судом встановлено, що з [PERSON] , на підставі рапорту від 03.02.2020 року №558, стягувалися аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини грошового забезпечення, що підтверджується довідкою В/Ч [NUMBER] від 31.08.2023 року №685. Згідно звіту про здійсненні відрахування та виплати В/Ч [NUMBER] , за період з 01.02.2023 по 31.08.2023, з відповідача відраховано 0,3300 % від його грошового забезпечення, що становить - 81146,19 грн., в рахунок сплати аліментів. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 24.12.2022 року [PERSON] звреєстрував шлюб з [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження у відповідача [INFO] народився син- [PERSON] . Згідно висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 16.10.2023 року, під час телефонної розмови з позивачкою встановлено, що дитина перебуває в навчальному закладі. З її слів вона забезпечена одягом, взуттям, усім необхідним для проживання, розвитку та навчання. Мати позивача щомісячно перечисляє кошти на її картковий рахунок для її утримання. Окрім того, [PERSON] надала копії квитанцій, згідно яких вона дійсно перечисляє на рахунок дочки кошти на її потреби починаючи з 2023 року. Відповідно до ч. 1, 2, 3, ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.182 ч.2 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення, в тому числі в період навчання у навчальному закладі покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. Таким чином суд, виходячи із норм чинного законодавства при визначені розміру аліментів на утримання дочки, що продовжує навчання, має врахувати матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я та можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Разом з тим, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України з обов`язковим дотриманням норм чинного законодавства. Так, за змістом ст. 199 СК України, аліменти на утримання дитини у зв`язку з продовженням навчання призначаються судом за наявності встановлення судом умов: 1) потреба дочки чи сина у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання; 2) можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що "обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)". Враховуючи те, що позивачка є дочкою відповідача, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжувала навчання та не працювала, оскільки навчання на денній формі навчання позбавляє останню можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим вона є такою, що потребує матеріальної допомоги, з боку батьків, які мають можливість надавати таку допомогу. Відповідач в свою чергу є працездатною особою, отримує дохід, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину. Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, дружина, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, та приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частки усіх його доходів, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку позивача, виходячи з обов`язку обох батьків утримувати дитину, що продовжує навчання. Разом з тим, суд не залишає поза увагою те, що після досягнення позивачкою повноліття відповідач продовжив добровільно сплачувати аліменти на її утримання в частці 1/6 від його грошового забезпечення, що підтверджується належними та допустимими доказами, а тому вважає за можливе зарахувати в рахунок сплати аліментів за даним рішенням суду, сплачені добровільно відповідачем за період з квітня по серпень 2023 року грошові кошти у розмірі 40573,00 гривень. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду з підстав, передбачених ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial