Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

1.Стислий виклад позиції заявника. 1.1. 17.11.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заявою від [PERSON] , заінтересована особа: Черкаський міський відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи. В обґрунтування своєї заяви, [PERSON] посилається, що є онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в селі Новоайдар, Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть та для реалізації її спадкових прав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.1. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, у встановленому законом порядку належно повідомлявся про час і місце слухання справи, в заяві зазначав про розгляд справи проводити без його участі. 2.2. Представник заінтересованої особи - Черкаський міський\~відділ ДРАЦС\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ) до судового засідання не з`явився, скерував заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень не мають, у вирішенні справи покладаюся на розсуд суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. 3.2. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 4.1. [PERSON] , [INFO] , уродженка: с. Байрак, В - Богачанського району, Полтавської області, що підтверджується копією паспорт [NUMBER] виданого 04.02.2005 Перевальський РВУМВС України в Луганській області (а.с.7). 4.2. Відповідно до лікарського свідоцтва № 94 виданого 21.07.2022 так званою луганською народною республікою, смерть [PERSON] , [INFO] , настала за місцем мешкання: [ADDRESS] (а.с.14). 4.3. Свідоцтвом про смерть «серія [NUMBER] , виданого 15.10.2022 органом государственной регистрации актов гражданского состояния, отдел записи гражданского состояния Новоайдарского районного управления юстиции министерства юстиции луганской народной республики» (відомості вказані російською мовою) встановлено, що містом смерть [PERSON] , [INFO] є Луганськ область Новоайдарський район, с. Новоайдар. V. Оцінка Суду. 5.1. Так, відповідно до ч. 1\~ст.\~317\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. 5.2. Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно наказу 143 від 15 травня 2023 року) у розділі ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України», визнано весь Щастинський район\~Луганської області (код UA44160030000020916), до якого входить Новоайдарська селищна територіальна громада,\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~с.\~Новоайдар, Новоайдарський район, Луганської область, тимчасово окупованою територією з 25 лютого 2022 року по теперішній час. 5.3. Згідно статей\~3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. 5.4. Переміщені всередині країни особи є громадянами своєї держави і мають широке коло громадських, політичних, екологічних, соціальних і культурних прав. 5.5. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені\~Конституцією України\~та законами України. Зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. 5.6. Відповідно до принципу 20 Керівних принципів з питання про переміщення осіб всередині країни, які були розроблені та прийняті в 1998 році за дорученням Генеральної Асамблеї ООН та Комісії з прав людини, кожна людина, де б вона не знаходилась має право на визнання її правосуб`єктності. Для забезпечення цього права особам, які переміщені всередині країни відповідні органи влади надають всі документи, які необхідні для поваги і здійснення їхніх законних прав, як-то паспорти, посвідчення особи, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб і свідоцтва про смерть. Органи влади сприяють, зокрема, у видачі нових документів або заміні документів, втрачених під час переміщень, без будь-яких необґрунтованих умов, як-то вимога повернення на місце звичайного проживання для отримання цих та інших необхідних документів. 5.7. Згідно із\~ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. 5.8. Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачений розгляд судом справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 5.9. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (ч.2 ст. 317 ЦПК України). 5.10. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню ( ч.4 ст. 317 ЦПК України). 5.11. Згідно з абз. 2 п. 18\~Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. 5.12. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті\~76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини 1\~ст. 78 ЦПК України\~є докази, одержані в порядку, встановленому законом. 5.13. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої\~статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. 5.14.\~Частинами 2,3\~статті \~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачено, що Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 5.15. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. 5.16. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. 5.17. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. 5.18. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. 5.19. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 213 ЦПК України\~щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. 5.20. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку\~статті 317 ЦПК України. 5.21. Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 5.22. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. 5.23. У ході розгляду справи з`ясовано, що реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану смерті [PERSON] не проведена, проте, з аналізу наданих суду доказів встановлено, що смерть останньої настала [INFO] . 5.24. З огляду на викладене та ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, оскільки реєстрація смерті [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженки:\~с.\~Байрак,\~ В\~-\~Богачанського району,\~Полтавської області в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, але існують переконливі докази її смерті, суд вважає, що є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] , що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть. На підставі викладеного та

Outcome: approved