Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Дехтярук І.В. про зобов`язання вчинити нотаріальні дії. Свій позов мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2012 року було визнано недійсним договір іпотеки від 24.11.2009 року, укладений між акціонерним банком «Діамантбанк» та ним, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Несмянович В.І., зареєстрований в реєстрі за №1218 (зі змінами і доповненнями відповідно до договору №1 від 14.12.2009 року та №2 від 30.12.2009 року), а також договір іпотеки від 09.12.2009 року, укладений між акціонерним банком «Діамантбанк» та ним, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В., зареєстрований в реєстрі за №4782 (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно договору від 30.12.2009 року). У зв`язку з цим, його представник звернувся до приватних нотаріусів Фоменко В.І. та Дехтярук І.В. із заявами про зняття заборон, зареєстрованих у реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна та зняття обтяження у державному реєстрі іпотек. Проте, нотаріусами було зазначено, що вони не є суб`єктом, який забезпечує взаємодію реєстрів і не проводить реєстраційні дії за рішеннями суду. Вважав, що такими діями нотаріуса порушуються його права, у зв`язку з чим просив зобов`язати приватного нотаріуса Дехтярук І.В. вчинити нотаріальні дії щодо зняття заборон, зареєстрованих у реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: Р№9329678, Р№9329733, Р№9329751, внесених згідно договору іпотеки від 09.12.2009 року №4782; а також зобов`язати приватного нотаріуса Дехтярук І.В. вчинити нотаріальні дії щодо зняття обтяження у державному реєстрі іпотек З№9329764 згідно договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки №5131 від 30.12.2009 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2023 року замінено неналежного відповідача приватного нотаріуса Дехтярук І.В. на належного - ПАТ «Діамант». Крім того, позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просив визнати іпотеку припиненою, скасувати рішення про державну реєстрацію та вилучити запис про іпотеку. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. А тому суд вважає за можєливе, справу слухати у його відсутності за наявними у справі доказами. просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом з`ясовано, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2012 року було визнано недійсним договір іпотеки від 24.11.2009 року, укладений між акціонерним банком «Діамантбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Несмянович В.І., зареєстрований в реєстрі за №1218 (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно: а) договору №1 від 14.12.2009 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки посвідченого 24 листопада 2009 року Несмянович В.І., приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за №1218; б) договору №2 від 30.12.2009 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки посвідченого 24 листопада 2009 року Несмянович В.І., приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за №1218), а також договір іпотеки від 09.12.2009 року, укладений між акціонерним банком «Діамантбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В., зареєстрований в реєстрі за №4782 (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно договору від 30.12.2009 про внесення змін №1 до договору іпотеки, посвідченого 09 грудня 2009 року Дехтярук І.В., приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за №4782) (а.с. 6-9). Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із статтею 17\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилається на факт визнання договору іпотеки недійсним. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно положень ст. 76 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. У випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника, якщо він надасть нотаріусу докази відсутності кредитора (його представника) у місці виконання зобов`язання або ухилення кредитора (його представника) від прийняття виконання чи в разі іншого прострочення з їхнього боку, а також внесе в депозит нотаріуса належні з нього кредиторові гроші або цінні папери. Як доказ зазначеного нотаріусу боржником подаються: копія зобов`язання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов`язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові відповідно до вимог цього Порядку, щодо вчинення цим кредитором необхідних дій із зняття заборони відчуження тощо (пункт 5.3 Глави 15 Розділу ІІ Порядку). Отже, законодавством передбачено чіткі підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту права та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити з його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Як зазначалося вище, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. При цьому, як з`ясовано судом, рішенням суду від 28.05.2012 року визнано недійсним згаданий договір іпотеки, а тому, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека являється припиненою і визнання її такою в судовому порядку не вимагається. Крім цього, як слідує із матеріалів справи і встановлено згіданим рішенням суду, спірне майно після укладення договору іпотеки з ПАТ «Діамант Банк» було передано в іпотеку ТзОВ «ОТП Факторинг», однак вимоги до останнього заявлено не було. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається у позові, як на підставу його задоволення, а тому вважає позов безпідставним.

Outcome: dismissed