Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

29.09.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя суду з Запорізького районного суду Запорізької області за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] , поданою представником: адвокатом Струць Т.І., до [PERSON] про розірвання шлюбу. 03.10.2023 року ухвалою судді прийнято до свого провадження цивільну справу та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В позові посилалися на те, що між сторонами було укладено шлюб, проте поступово стосунки між сторонами погіршувались, зникло взаєморозуміння, взаємоповага та почуття любові. З липня 2023 року позивач не підтримує стосунків з відповідачем і з того часу сторони не ведуть спільне господарство та побут, кожен живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила існування, тому збереження шлюбу неможливе. Спору щодо майна подружжя немає, спільних дітей не мають. Прохали розірвати шлюб, що був укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 360. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, у заяві від 23.08.2023 року прохали розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України на 22.11.2023 року, поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Відповідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що 13.08.2015 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №360, після реєстрації шлюбу дружина залишила прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2019 року. Позивач посилається на те, що поступово стосунки між сторонами погіршувались, зникло взаєморозуміння, взаємоповага та почуття любові. З липня 2023 року позивач не підтримує стосунків з відповідачем і з того часу сторони не ведуть спільне господарство та побут, кожен живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила існування, тому збереження шлюбу неможливе. Спору щодо майна подружжя немає, спільних дітей не мають. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 13.08.2015 року, поступово стосунки між сторонами погіршувались, зникло взаєморозуміння, взаємоповага та почуття любові. З липня 2023 року позивач не підтримує стосунків з відповідачем і з того часу сторони не ведуть спільне господарство та побут, кожен живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила існування, тому збереження шлюбу неможливе. Спору щодо майна подружжя немає, спільних дітей не мають. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому судовий збір у сумі 1073,60 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved