Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] , але своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Причину пропуску строку для прийняття спадщини вважає поважною, вказуючи, що їй не було відомо про наявність заповіту на все майно її батька та через велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна. Крім того, позивач просила врахувати введення воєнного стану на території України, що також стало перешкодою у своєчасному зверненні до нотаріальної контори. В зв`язку з цим позивач просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, строком у 6 місяців, після набрання рішенням законної сили. В підготовче засідання позивач та її представник - адвокат Покиньборода М.П. не з`явилися. Натомість, від представника позивача до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.04.2022 року (а.с.5). З листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Бабушкіної О.В. за №116/01-16 від 03.11.2023 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлого [INFO] , не заводилась. За час свого життя, а саме 13 лютого 2014 року [PERSON] було складено заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області Кондрачук В.Г. та зареєстрований в реєстрі за №02(а.с.4), яким він заповів все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме мені на день смерті [PERSON] , 1971 року народження. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження наявності спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом та у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вказане, в сукупності з тим, спадщина до цього часу ніким не прийнята, відумерлого у встановленому законом порядку не визнана, представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 263 ЦПК України дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved