Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Свій позов обґрунтовує тим, що з 15.07.2017 року позивач перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. На даний час у Луцькому міськрайонному суді Волинської області перебуває позов про розірвання шлюбу. Вказує, що від даного шлюбу у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю до 18 років, інвалідом підгрупи «А» та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Позивач стверджує, що на даний момент остання знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має можливості працевлаштуватись та отримувати кошти на утримання, внаслідок потреби догляду за дітьми. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання та забезпечення не надає, не цікавиться життям та розвитком дитини, проживає окремо протягом тривалого часу. Інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, окрім спільних дітей, немає, а тому, відповідач, будучи офіційно працевлаштований, має змогу сплачувати аліменти. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 3000 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, а саме до [INFO] , починаючи з дати подання позовної заяви до суду, а також витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В установлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він вказує, що він не погоджується з позовними вимогами про стягнення з нього аліментів в розмірі 3 000 грн. Зазначає, що він офіційно працевлаштований, однак, стягнення аліментів в розмірі 3 000 грн. стане для нього надто великим тягарем, оскільки середній розмір його заробітної плати у 2023 році становить 30 000 грн, з яких 1/3 його доходу, в розмірі 10 000 грн. стягується на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] згідно з судовим наказом у справі № 161/12199/23 від 25.08.2023 року, на його утриманні також є донька від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та його матір - [PERSON] , яка являється непрацездатною особою та має інвалідність 2 групи, також, зазначає, що у нього наявна кредитна заборгованість перед банком та він не має у власності жодного нерухомого майна, а тому змушений винаймати житло та сплачувати орендну плату. Просить суд відмовити у позові повністю, щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу заперечує. Представник позивача до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача до початку судового засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності, проти задоволення позову та стягнення витрат на правову допомогу заперечує. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Положеннями ч. 1ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 897 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками якої являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.5,7). [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю до 18 років, інвалідом підгрупи «А», про що свідчить витяг із заключенням амбулаторної (стаціонарної) ЛКК (протокол № 490) вих. № 3909/2.43.23 від 05.06.2023 року та посвідчення серії [NUMBER] , видане департаментом соціальної політики від 16.06.2022 року (а.с. 8-9). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на даний момент знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується копією Наказу № 03/06 від 22.03.2021 року (а.с.4). Згідно з ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тлумачення частини другої статті 84 свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як було встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає із матір`ю, позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, а середній розмір його заробітної плати у 2023 році становить 30 000 грн. (а.с. 30-32). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Луцьким міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліментів в ромірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача (а.с. 33). Оцінюючи доводи відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву щодо неможливості з об`єктивних причин сплачувати алміенти, суд зауважує наступне. Судом встановлено, що на утриманні [PERSON] також перебуває донька від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , якій він щомісячно перераховує кошти на картковий рахунок та купує одяг та інші речі, що підтверджується банківськими платіжними інструкціями, видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи (а.с. 39-44). Однак, з наданих відповідачем платіжних інструкцій не встановлено конкретний розмір аліментів, які відповідач добровільно сплачує щомісячно на утримання доньки під першого шлюбу - [PERSON] , оскільки суми щомісячно варіюються. Суд критично ставиться до тверджень [PERSON] , що на його утриманні, також, перебуває його непрацездатна матір - [PERSON] , яка має інвалідність 2 групи, оскільки, в матеріалах справи, немає жодних доказів щодо щомісячних витрат відповідача на утримання матері. Суд, також, не бере до уваги наявну у відповідача кредитну заборгованість перед банком (а.с.59-60), так як зобов`язання виникли з волі самого відповідача, а не зумовлені необхідністю утримання себе або когось із членів сім`ї. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] , є особою працездатного віку без розумових та фізичних вад, він не позбавлений можливості працювати для збільшення своїх доходів. Водночас, [PERSON] позбавлена такої можливості, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, на її утриманні знаходяться неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею, що потребує значно більшого часу, зусиль та фінансових затрат, а як наслідок, необхідність повноцінно себе утримувати. Відтак, відповідач не навів переконливих доводів, які б були підтверджені письмовими доказами, про неможливість сплачувати аліменти на утримання дружини - матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Зокрема, відповідач має працездатний вік, матеріали справи не містять відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, скрутного матеріального становища або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру стягуваних аліментів. Відтак, [PERSON] , в даному випадку, спроможний надати матеріальну допомогу позивачу на належному рівні, адже батько (чоловік) зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку своїх дітей, які проживають з дружиною. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд враховує, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому не отримує дохід, а також те, що даний вид аліментних зобов`язань не буде перевищувати 70 відсотків відрахувань із доходів відповідача та є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку. Тому, суд вважає, що розмір аліментів на дружину у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. буде розумним, достатнім та справедливим. Враховуючи матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , врозмірі - 2500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача не було надано копії договору про надання правової допомоги, розрахунку наданих послуг та інших документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що ставить під сумнів розрахунку оплати винагороди за виконану роботу. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність копії договору про надання правової допомоги та належним чином оформлених документів щодо витрат на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з відповідача. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial