Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

17.11.2021 до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до Харківської міської ради, [PERSON] , третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком неповнолітнього [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з 44/100 частки житлового будинку та надвірних будівель загальною площею 71,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , але не оформив спадкові права та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 44/100 частки житлового будинку та надвірних будівель загальною площею 71,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 44/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного народного суду м. Харкова від 15.11.1989, справа №2/5-1244. Померлий [PERSON] заповіт за життя не складав, єдиним спадкоємцем за законом є його син - [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після батька [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64263240 від 07.04.2021, спадкова справа №67470962. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після [PERSON] , але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2476/02-31 від 26.08.2021. Підстава відмови - відсутність, що стверджують належність майна спадкодавцю на праві власності. Проте позивач зазначив, що документи на спірний житловий будинок знаходяться у [PERSON] , яка проживає у ньому. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за [PERSON] зареєстровано право власності на 44/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2008, справа №2-2405. За інформацією, наданою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за вих.№6781/04.11/21 від 07.09.2021 реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] проведена таким чином: - 44/100 за [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного народного суду м. Харкова від 15.11.1989, справа №2/5-1244; - 44/100 за [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2008, справа №2-2405; - 12/100 за [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданий 28.01.1986 районним житловим експлуатаційним об`єднанням Червонозаводського району м. Харкова виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів. Отже, позивач вважає, що померлий [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , якому належало право приватної власності на 88/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, однак [PERSON] не оформив свої спадкові права на 44/100 частки такого нерухомого майна. В свою чергу, його сестра [PERSON] є власницею 44/100 частки будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . За таких обставин, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на 44/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , який рахується за [PERSON] , померлим [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових справ. Ухвалою суду від 18.11.2021 провадження у справі відкрито і постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Відповідно до розпорядження 20.01.2023 щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні [PERSON] згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду вказаної справи визначена суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Шиховцова А.О. Ухвалою суду від 23.01.2023 справу прийнято у провадження судді Шиховцової А.О., провадження у справі відкрито і постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 18.04.2023 за клопотанням представника позивача залучено в якості співвідповідача [PERSON] , витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 29.06.2023 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 30.08.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Відповідач зазначила, що позивач у позовній заяві вказала, що правовстановлюючі документи на будинок перебувають у її володінні, що не відповідає дійсності, адже у неї наявні документи на частку будинку, що належить їй. Також, [PERSON] зазначила, що у померлого [PERSON] три сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому наявність інших спадкоємців суттєво змінює частки у спадковій масі. 01.09.2023 від відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник Харківської міської ради зазначив, що позивач не надав жодних підтверджень постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини. У наданій позивачем інформаційній довідці з реєстру територіальної громади міста Харкова станом на 06.01.2021 місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , але дата реєстрації місця проживання відсутня. Крім того, згідно з наданої позивачем, яка є дружиною [PERSON] , копії паспорта, місце її мешкання з 02.08.1988 зареєстровано за адресою [ADDRESS] , що вказує на місце мешкання за цією адресою також і її чоловіка. [PERSON] заяву про прийняття спадщини нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування подано не було. Ураховуючи викладене представник відповідача вважає, що [PERSON] своє право на прийняття спадщини після померлого [PERSON] не реалізував, внаслідок чого не оформив свої спадкові права на 44/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , а тому воно не може входити до складу спадщини. Від представника позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів, відповідно до якої позивач не погодився з запереченнями, викладеними у відзивах відповідачів. Позивач не приховував інформації про інших спадкоємців спадкодавця [PERSON] . Із спадкової справи нотаріуса за №178/2021 від 07.04.2021 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] , до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] звернулася лише [PERSON] . Звернення із заявою про прийняття спадщини відбулося вже після спливу 3 (трьох) місяців після смерті спадкодавця. Спадкова справа №178/2021 була зареєстрована у Спадковому реєстрі саме на підставі вище вказаної заяви про прийняття спадщини, яка міститься у матеріалах спадкової справи, яка наявна у матеріалах цивільної справи, що розглядається Червонозаводським районним судом м. Харкова. Також із матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що протягом 6 місяців після смерті спадкодавця, тобто протягом строку для прийняття спадщини, до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Як відсутні звернення про прийняття спадщини і після спливу шести місяців після відкриття спадщини. При цьому у матеріалах спадкової справи міститься інформація із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. З цієї інформації вбачається, що у [PERSON] є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З матеріалів спадкової справи також вбачається, що станом на дату смерті спадкодавця, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований лише один спадкодавець, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 07.04.2021. Отже, представник позивача зазначила, що нотаріусом у межах спадкової справи було отримано з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження інформацію про трьох спадкоємців першої черги, однак протягом строку для прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] заяви не подали, не проживали постійно із спадкодавцем на час його смерті, отже, є такими, що не прийняли спадщину. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги [PERSON] , який прийняв спадщину після його смерті. Підставою для відмови у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом була саме відсутність документів на нерухоме майно, які б підтверджували право власності спадкодавця на нього. Крім цього, Першою Харківською державною нотаріальною конторою не були викладені заперечення щодо обставин, наведених позивачем у позовній заяві. Позивач не порушує права інших синів померлого, так як вони не звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, вони є повнолітніми, працездатними особами. Представник позивача зазначила, що відповідач [PERSON] також не залучала [PERSON] , [PERSON] як заінтересованих осіб у справі №646/1046/22, що розглядалася Ленінським районним судом м. Полтави, за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту спорідненості між [PERSON] та [PERSON] і визнання їх напіврідними братами. [PERSON] була обізнана про наявність у свого брата [PERSON] сина [PERSON] і знала про прийняття ним спадщини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави заяву [PERSON] залишено без розгляду в зв`язку з наявністю спору з приводу спадкування. Представник позивача пояснила, що позивач після смерті спадкодавця [PERSON] не мала доступу до будинку [ADDRESS] . [PERSON] мала доступ до будинку, відповідно володіла документами на будинок. [PERSON] повідомила цю інформацію нотаріусу, яку останній відтворив у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2021. Щодо заперечень, викладених у відзиві Харківської міської ради, представник позивача зазначила, що не погоджується із відповідачем щодо неприйняття [PERSON] спадщини після [PERSON] . Доказ, який підтверджує прийняття спадщини міститься у матеріалах справи, а саме у копіях матеріалів спадкової справи №768/05 у нотаріуса від 27.12.2005. Це заява про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] , подана ними спільно нотаріусу Першої Харківської державної нотаріальної контори 27.12.2005. Отже, [PERSON] звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та є таким, що її прийняв. Щодо відсутності інформації про право власності [PERSON] на нерухоме майно, представник позивача акцентував, що в матеріалах справи міститься копія рішення суду про визнання за ним права власності на 88/100 частки житлового будинку [ADDRESS] та відповідь на адвокатський запит від КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР, в якій підтверджується на теперішній час належність 44/100 частки цього будинку [PERSON] . Представник позивача подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника позивача, позов підтримує та просить задовольнити. Представник Харківської міської ради заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, клопотань про відкладення судового засідання не надала. Так, у матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідач виклала свою правову позицію з даного спору. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами п. 5 ч. 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд також враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). При цьому суд також зазначає, що відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] мала достатній час скористатися своїми правами, визначеними ЦПК України на надання всіх необхідних доказів, заяв, клопотань тощо для підтримання своєї правової позиції, ненадання обґрунтованого клопотання про відкладення судового засідання суду від неї, суд з метою недопущення невиправданого затягування розгляду справи, яка надійшла до суду 17.11.2021, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності відповідача [PERSON] . Третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора надіслала до суду листа з проханням розглянути дану справу без участі представника нотаріальної контори. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив такі обставини та відповідні їм докази. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2021 (т.1, а.с. 25) [INFO] помер [PERSON] , який є батьком неповнолітнього [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №488 (т.1, а.с.22). Державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу та зареєстровано в реєстрі за №67470962, що підтверджується копією витягу №64263240 від 07.04.2021 про реєстрацію в Спадковому реєстрі (т.1, а.с.27). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з 44/100 частки житлового будинку та надвірних будівель загальною площею 71,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишилося після смерті його батька [PERSON] , який мешкав за вищевказаною адресою. [PERSON] належало 88/100 частин житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті його матері на підставі рішення Червонозаводського районного народного суду м. Харкова від 15.11.1989, справа №2/5-1244 (т.1, а.с.33-35). Батько померлого [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №6928 (т.1, а.с.26). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (т.1, а. с. 23). Померлий [PERSON] мав сестру, [INFO] , [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.09.1960 (т.1, а.с. 24). Державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу та зареєстровано в реєстрі за №38320788, що підтверджується копією витягу №2920056 від 27.12.2005 про реєстрацію в Спадковому реєстрі (т.1, а.с.28). Відповідно до інформації, наданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за №7566/04.11/21 від 19.10.2021 на час проведення останньої інвентаризації 15.01.2009 об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] відповідав наступним технічним характеристикам: житловий будинок «А-1» загальною площею 71,6 кв. м., житловою площею 48,3 кв. м., складається з чотирьох кімнат (т.1, а.с.36-37). 26.08.2021 [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою, в якій зазначила, що [PERSON] категорично відмовляється надати документи, що стверджують право власності на нерухомість. Просила видати свідоцтво про право на спадщину на її ім`я (т.1, а.с.187). Постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори від 26.08.2021 відмовлено [PERSON] , яка діє як законний представник малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з неподанням документів на нерухоме майно, що стверджують належність майна спадкодавця на праві власності та роз`яснено право звернення до суду (а.с.29-30). Згідно з рішенням Червонозаводського районного народного суду м. Харкова від 15.11.1989 визнане право власності за [PERSON] на 88/100 частки житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] (т.1, а.с.33-35). За інформацією, наданою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за вих.№6781/04.11/21 від 07.09.2021 реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] проведена таким чином: - 44/100 за [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного народного суду м. Харкова від 15.11.1989, справа №2/5-1244; - 44/100 за [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2008, справа №2-2405; - 12/100 за [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданий 28.01.1986 районним житловим експлуатаційним об`єднанням Червонозаводського району м. Харкова виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів (т.1, а.с. 31-32). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за [PERSON] зареєстровано право власності на 44/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2008, справа №2-2405 (т.1, а.с.38-39). Згідно з довідкою, наданою ФОП [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності від 01.11.2021 вартість ймовірної ціни житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 71,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] становить 658500,00 грн. (т.1, а.с.40-41). Відповідно до заяви №1559 від 27.12.2005 [PERSON] та [PERSON] звернулися зі спільною заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори (т.1, а.с.67). З матеріалів спадкової справи, заведеної після [PERSON] вбачається, що станом на дату смерті спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований лише один спадкодавець, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 07.04.2021 (т.1, а.с. 177). Згідно з ст. 1276 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця, який не встиг реалізувати своє право на прийняття спадщини до його спадкоємців, тобто - перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця (постанова Верховного Суду від 02.06.2021 р. у справі № 155/1584/18). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком неповнолітнього [PERSON] . Після його смерті заведена спадкова справа за заявою його матері як законного представника [PERSON] про прийняття спадщини [INFO] , тобто у встановлений законом строк. Померлий [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується інформаційною довідкою про зареєстроване місце проживання зі спадкової справи. Відповідно до заяви №1559 від 27.12.2005 [PERSON] та [PERSON] звернулися зі спільною заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори, однак [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спірного будинку, в той час як [PERSON] не встиг до своєї смерті отримати таке свідоцтво. Постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори від 26.08.2021 відмовлено [PERSON] , яка діє як законний представник малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з неподанням документів на нерухоме майно, що стверджують належність майна спадкодавця на праві власності та роз`яснено право звернення до суду. Право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї. Про це йдеться в постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №463/6829/21-ц. Тобто, у спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України. Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У ч.5 ст.1268 ЦК України вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У постанові від 01 вересня 2021 року № 720/2683/19 Верховний Суд вказав на те, що спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування. У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансмісаром дій, що свідчать при прийняття спадщини за ст. 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансмісара. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців (ст. 1276 ЦК України). Такий же порядок передбачений п. п. 3.25, 3.26 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Крім цього, Верховний суд у цій постанові висловив думку, що звернення спадкоємця за законом та у порядку спадкової трансмісії після смерті спадкоємця, який помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, із заявою про прийняття спадщини із дотриманням строків, встановлених статтями 1270, 1276 ЦК України, свідчить про прийняття спадкоємцем за законом та в порядку спадкової трансмісії всієї спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця, у тому числі і тієї частини спадщини, яку він не встиг прийняти, оскільки помер після відкриття спадщини. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 55 Конституції України вказано на те, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до змісту Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У положеннях ст.ст. 15, 16 ЦК України вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.321 ЦК України вказує нам на те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У змісті ст. 4 ЦПК України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем в інтересах неповнолітньої дитини спадкових прав дитини після смерті свого батька [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування . Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32). Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання , якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Зважаючи на те, що померлий [PERSON] у строк та в порядку, визначеними цивільним законодавством України, прийняв спадщину після свого померлого батька шляхом подання відповідної заяви, а позивач в інтересах неповнолітнього сина звернулася також у встановлений строк з заявою про прийняття спадщини, суд дійшов висновку про необхідність визнання за неповнолітнім [PERSON] у порядку спадкування право власності на 44/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved