Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати її доньку [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити їй опікуна. Заяву обґрунтовує тим, що її дочка [PERSON] , дитина інвалід, перша підгрупа А, інвалідність з дитинства довічно, має діагноз-глибока розумова відсталість, енурез, еклопрез, ДЦП. Окрім того, внаслідок захворювання вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у повсякденному житті. Просить призначити її опікуном над донькою для забезпечення її доглядом і лікуванням. Ухвалою суду від 19.07.2023 року відкрито провадження у справі за вищевказаною заявою, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 02.08.2023 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 20.10.2023 року на адресу суду надійшов висновок у даній справі № 612 від 29.09.2023 року. Ухвалою суду від 23.10.2023 року поновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Заявниця та її представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи орган опіки та піклування Теребовлянської територіальної громади в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив суд справу розглядати за його відсутності, із вимогами заяви погоджується. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с.11) Відповідно до довідки до акта оглялу медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 239102 [PERSON] , має першу групу А, інвалідність з дитинства, довічно, потребує постійного стороннього догляду. (а.с.13) З довідки до акта огляду № 39/1 медико-соціальною експертною комісією щодо визначення медичних показань для забезпечення інваліда автомобілем з ручним керуванням та колякою з електроприводом вбачається, що [PERSON] , дитина інвалід, не придатна до керування автомобілем, є медпокази для забезпечення автомобілем.(а.с.12) Відповідно до консультативного висновку спеціаліста № 320 від 23.11.2022 року [PERSON] має діагноз: глибока розумова відсталість, еклопрез, ДЦП.(а.с.14) З висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом № 145 від 12.06.2023 року вбачається, що [PERSON] потребує постійного догляду довічно.(а.с.17) Згідно довідки № 09-04/02/45 від 15.01.2022 року виданої виконкомом Теребовлянської міської ради [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , не працює, здійснює догляд за дитиною [PERSON] , інвалідом дитинства 1 групи( підгрупа А). Із батьком дитини в шлюбі не перебувала та не перебуває. Має склад сім`ї: доньку [PERSON] (.а.с18) \~ \~ \~ \~Як слідує із висновку судово-психіатричного експерта № 612 від 26.09.2023 року [PERSON] виявляє ознаки глибокої розумової відсталості, що досягає рівня вираженого недоумства. Дане захворювання є хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Статтею 30 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої та другої статті 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до частини першої статті 40 Цивільного кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до частини першої статті 41 Цивільного кодексу України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми Цивільного кодексу України так і Цивільного процесуального кодексу України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 Цивільного кодексу України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі Правила). Згідно статті 55 Цивільного кодексу України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. В силу статті 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За змістом частини першої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів статті 67 Цивільного кодексу України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. В силу частини першої статті 300 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявниця просить призначити себе опікуном над донькою, оскільки вона її єдиний родич та з самого народження сама піклується про доньку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Джус О.В., заінтересована особа орган опіки та піклування Теребовлянської територіальної громади, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень частин п`ятої та шостої статті 300 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: approved