Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики. Позовна заява обґрунтовувана тим, що 14.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики. Відповідно до п. 1 договору, позикодавець передає позичальникові безпроцентну позику на суму 258550,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму позики в обумовлений п. 3 даного договору строк. Надавши [PERSON] позику в сумі 258550,00 доларів США позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Проте, після спливу терміну повернення коштів визначеного у договору [PERSON] , зазначені вище грошові кошти не повернув. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором безвідсоткової позики від 14.12.2021 у розмірі 258550,00 доларів США; судові витрати у розмірі 27151,20 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2022 клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі № 752/5046/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики - задоволено. Провадження у цивільній справі № 752/5046/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2023 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики, до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики. Відповідно до п. 1 договору, позикодавець передає позичальникові безпроцентну позику на суму 258550,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму позики в обумовлений п. 3 даного договору строк. Пунктом 2 зазначеного договору визначено, що позика передається при підписанні договору. Підписання договору свідчить про факт передачі коштів. Згідно п. 3 вказаного договору, повернення зазначеної в даному договорі суми позики повинно відбутися 22.02.2022. Статтею 202 ЦК України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов?язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов?язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору позики. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті. Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 по справі № 373/2054/16-ц. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно правових висновків Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18.09.2013 року по справі № 6063цс13, від 11.11.2015 року по справі № 6-1967цс15, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору/, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладання цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей цього ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Положеннями ст.ст. 525, 526 і 527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою. Як вбачається з матеріалів справи, час для повернення коштів згідно письмового договору безвідсоткової позики від 14.12.2021 був визначений до 22.02.2022. Проте, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що він повернув взяті у [PERSON] в позику коштів, тим самим не виконав свого зобов`язання щодо повернення суми позики. Таким чином, залишок боргу за договором становить 258550,00 доларів США. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved