Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якій просить: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), зареєстрований 13 серпня 2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1109; визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 13 серпня 2016 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, актовий запис № 1109. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після народження дитини відповідач почав принижувати честь та гідність позивача, дозволяв нецензурні висловлювання та образи в її сторону, навіть в присутності дитини. Протягом 2023 року відповідач все частіше став створювати конфліктні ситуації, як наслідок сварки між ними відбувалися майже кожного дня. Позивач намагалась залагодити конфлікт, зберегти сім`ю, однак на початку лютого 2023 року відповідач пішов з сім`ї. На даний час шлюб існує формально, сторони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, та у зв`язку з цим просить розірвати шлюб. Щодо визначення\~місця проживання\~спільної дитини\~позивач зазначає,\~що вони\~з сином\~проживають окремо\~від відповідача\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та вважає,\~що син\~повинен проживати\~разом з\~нею,\~оскільки це\~відповідатиме інтересам\~дитини та\~сприятиме її\~стабільному психоемоційному\~стану спокою,\~належному навчанню\~та розвитку,\~а також\~максимально ефективній\~адаптації дитини\~до життя\~після розлучення\~батьків,\~також зазначає,\~що вихованням\~сина,\~розвитком його\~здібностей,\~контролем за\~його здоров`ям\~та лікуванням\~займається повністюпозивач. В квартирі, де проживає позивач разом із сином, створені належні умови для комфортного проживання, відпочинку та повноцінного розвитку дитини. 30.06.2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання по справі за участю сторін. 27.09.2023 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (доповнення позовних вимог), в якій вона доповнила первісні позовні вимоги вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини. 03.10.2023 року від представника третьої особи надійшла копія рішення від 29.08.2023 року № 96/106 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю [PERSON] » та копія висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Представник позивача [PERSON] просив суд прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову (доповнення позовних вимог). Відповідач не заперечував проти прийняття заяви позивача про зміну предмету позову (доповнення позовних вимог). 11.10.2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 13 серпня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.08.2016 року, виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 1109. Від даного\~шлюбу сторони\~мають спільну\~дитину -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] від 13.09.2017 року, виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 678. Судом встановлено, що між сторонами виникали конфліктні ситуації, сварки, що призвело до розірвання стосунків між ними. З початку лютого 2023 року сторони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, та у зв`язку з цим просить розірвати шлюб. Таким чином, встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Про наявність спору щодо поділу спільного майна подружжя сторонами не заявлено. Щодо визначення\~місця проживання\~спільної дитини\~позивач зазначає,\~що вони\~з сином\~проживають окремо\~від відповідача\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та вважає,\~що син\~повинен проживати\~разом з\~нею,\~оскільки це\~відповідатиме інтересам\~дитини та\~сприятиме її\~стабільному психоемоційному\~стану спокою,\~належному навчанню\~та розвитку,\~а також\~максимально ефективній\~адаптації дитини\~до життя\~після розлучення\~батьків,\~також зазначає,\~що вихованням\~сина,\~розвитком його\~здібностей,\~контролем за\~його здоров`ям\~та лікуванням\~займається повністюпозивач. В квартирі, де проживає позивач разом із сином, створені належні умови для комфортного проживання, відпочинку та повноцінного розвитку дитини. Відповідно до копії рішення від 29.08.2023 року № 96/106 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю [PERSON] » та копії висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , орган опіки та піклування рекомендував визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ч. 1 ст. 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до змісту ч. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь позивача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зазначене твердження викладене в ст. 141 Сімейного кодексу України, згідно із якою - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У судовому засіданні 11.10.2023 року відповідач не заперечував проти задоволення вимог позивача. З огляду на викладене, зважаючи, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.115\~СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за позовну вимогу щодо стягнення аліментів.

Outcome: approved