Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] ,в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 04.04.2009 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 253. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований 04.04.2009 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 253.Від шлюбу стони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є наявні різні погляди на життя, різні інтереси, внаслідок чого спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу є неможливим. Фактично сім`я припинила своє існування, сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини , спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, шлюб існує лише формально. Підстав щодо примирення не існує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленою про день та час слухання справи належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за її відсутності не надав, відзив на позовну заяву не подавав, у зв`язку з чим, суд зі згоди позивача, визнав доцільним слухати справу у відсутність відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~\~Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладено 04.04.2009 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 253. Від шлюбу стони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України,статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями ч. 2\~ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сім`я існує формально, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, відсутні спільні інтереси, спору між сторонами щодо спільно нажитого майна подружжя та місця проживання дитини не вбачається. На підставі зазначеного, а також беручи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України ,у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим та задовольняє позов про розірвання шлюбу. Далі, позивач в прохальній частині позову, просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею витрати, пов`язані з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073,60 гривен та вартість надання юридичних послуг на суму 5000 ,00 гривен. На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано копію квитанції про сплату № 61767 від 24.05.2023 року на суму 1073,60 гривен, копію Договору про надання правої допомоги № 25/2023 від 12.05.2023 року ,копія додаткової угоди № 1 від 12.05.2023 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 25/2023 від 12.05.2023 року . До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривен, як належно підтверджених. Згідно із статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір включено до складу судових витрат. Оскільки позов про розірвання шлюбу задоволено, відповідно до положень\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1073,60 грн, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved