Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

18.07.2023 року адвокат Олійник Б.І. звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] , в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.07.2022 року. У відповідача [PERSON] до шлюбу народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . Подружжя припинило шлюбні відносини. Відповідач шляхом введення [PERSON] в оману, подала заяви про внесення відомостей про визнання батьківства, внаслідок чого [PERSON] був записаний в актових записах про народження дітей як їхній батько. Проте, [PERSON] не є біологічним батьком дітей, не погоджується із визнанням батьківства. Просить суд виключити відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] як батька дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 07.08.2023 року суддя відкрив загальне провадження у справі та призначив підготовче засідання (а.с. 41). 16.08.2023 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає. З позивачем [PERSON] вона познайомилась в червні 2022 року, у неї вже були двоє дітей [PERSON] , 2019 року народження та [PERSON] , 2021 року народження. Після укладення шлюбу, 20.09.2022 року вони разом з позивачем добровільно подали письмові заяви про визнання батьківства [PERSON] щодо її двох дітей. Позивач [PERSON] , точно знав, що він не є біологічним батьком дітей, але погодився визнати своє батьківство щодо них. Тому на підставі ч.5 ст.136 СК України [PERSON] не має право оспорювати своє батьківство. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Олійник Б.І. в судове засідання не з`явились. Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову заперечила. Пояснила суду, що вона проживала м. Токмак Запорізької області. В 2019 році вона народила дочку [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , але вона вказала у актовому записі як батька [PERSON] . В 2021 році у неї народився син [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , але батьком вона записала [PERSON] . Після початку війни в 2022 році вона разом з дітьми виїхала з м. Токмак, яке було окуповане, до м. Києва. В травні-червні 2022 року вона в м. Києві в магазині «Фора» познайомилась із позивачем [PERSON] . Позивач знав про те, що у неї є діти. Вони вирішили одружитись та 09.07.2022 року зареєстрували шлюб. Оскільки позивач отримав повістку про виклик в армію, він вирішив записати себе батьком її дітей. У нього також була дитина від іншого шлюбу. Батьківство трьох дітей давало [PERSON] право на відстрочку від призову на військову службу. Тому у вересні 2022 року вони разом з [PERSON] пішли до відділу реєстрації актів цивільного стану, де разом подали заяви, на підставі яких [PERSON] був визнаний батьком дітей. Представник третьої особи відділ реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мєхтієва Т. подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін та їх представників, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,\~124,\~126\~і\~127\~цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. На підставі частини 2 цієї статті у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. На підставі ч.5 ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 09 липня 2022 року (а.с.24). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини [PERSON] , її матір`ю є [PERSON] . Батьком дитини відповідно до частини 1 статті 135 СК України записаний [PERSON] . 13.10.2022 року у актовий запис про народження дитини були внесені зміни. Прізвище, та по-батькові дитини були змінені на [PERSON] . Відомості про батька змінені на [PERSON] . (а.с. 8-10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини [PERSON] , його матір`ю є [PERSON] . Батьком дитини відповідно до частини 1 статті 135 СК України записаний [PERSON] . 19.10.2022 року у актовий запис про народження дитини були внесені зміни. Прізвище, та по-батькові дитини були змінені на [PERSON] . Відомості про батька змінені на [PERSON] . (а.с. 11-15). Суд за клопотанням відповідача витребував у Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), належним чином завірені копії: - заяви про визнання батьківства №75/21.10-43 від 20.09.2022 року з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] ; - заяви про визнання батьківства №76/21.10-43 від 20.09.2022 року з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Згідно наданих суду заяв від [PERSON] та [PERSON] , 22.09.2022 року сторони по справи звернулись до відділу реєстрації актів цивільного стану із спільною заявою, в якій [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] та [PERSON] , а відповідач [PERSON] підтвердила, що [PERSON] є батьком двох дітей. В судовому засіданні були допитані свідки, які дали наступні пояснення. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач є її молодшою сестрою. У відповідача є двоє дітей, які народились в 2019 по 2021 році в м. Токмак, батьками яких є різні чоловіки. В кінці червня 2022 року вони з сестрою переїхали з окупованого міста Токмак, Запорізької області в м. Київ. Там вона в магазині познайомилась із [PERSON] , який там працював. [PERSON] познайомилась із позивачем через тиждень. Одразу після знайомства сторони вирішили одружитись. [PERSON] знав, що у сестри є двоє дітей. В липні 2022 року сторони по справі зареєстрували шлюб, а пізніше [PERSON] подав заяву, в якій визнав своє батьківство щодо дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач є її дочкою. У [PERSON] - [PERSON] є двоє дітей. Батьком дочки [PERSON] є [PERSON] , а батьком [PERSON] є [PERSON] . Діти народились та жили разом з дочкою в м. Токмаку. 14.04.2022 року [PERSON] виїхали з своїми дітьми з окупованого м. Токмака в м. Київ. Там в магазині Фора вона зустріла [PERSON] . Через декілька тижнів вони вирішили одружитись. Причиною одруження було те, що [PERSON] отримав повістку про виклик на військову службу. У нього була дитина від першого шлюбу. Він знав про те, що у [PERSON] є двоє дітей. Тому він вирішив зареєструвати шлюб та записати себе батьком двох дітей. Будучи батьком трьох дітей, він мав право на відстрочення від військової служби. У вересні 2022 року сторони подали заяву про визнання батьківства, після чого позивач [PERSON] був записаний батьком дітей. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд прийшов до висновку, що [PERSON] реєструючи себе батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , достовірно знав, що не є їхнім батьком. Так, з пояснень відповідача та свідків видно, що сторони по справі познайомились в червні 2022 року, коли дітям відповідачки виповнилось один та два роки. До свого знайомства [PERSON] постійно проживала в м. Токмаку, Запорізької області, а позивач [PERSON] проживав в м. Києві. Між собою вони знайомі не були. Позивач [PERSON] у позові зазначає, що він не є батьком вказаних дітей. Таким чином, факт того, що [PERSON] не є біологічним батьком дітей сторонами не заперечується. Спірною обставиною є те, чи був обізнаний [PERSON] в момент реєстрації себе батьком дітей 22.09.2022 року, що він не є їх батьком. У разі, якщо [PERSON] знав про цю обставину, він на підставі ч.5 ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство. Сам позивач у позові вказує, що він не є біологічним батьком дітей, проте не зазначає коли він про це дізнався. Позивач не надав суду доказів того, що він дізнався про відсутність споріднення із дітьми вже після внесення змін до їхніх актових записів про народження. Натомість відповідач надала суду докази того, що [PERSON] було відомо про те, що він не є батьком дітей ще на момент їх знайомства. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що сторони по справі познайомились в червні 2022 року, до цього знайомі не були. Судом також встановлено, що [PERSON] з 2006 року зареєстрований у м. Донецьк, а фактично проживає в м. Києві (а.с. 19). Відповідач [PERSON] зареєстрована з 2017 року у м. Молочанськ, Токмацького району, Запорізької області. Фактично проживає в м. Запоріжжі. (а.с. 28). Пояснення свідків та реєстрація місця проживання сторін в різних містах також підтверджує, що в 2019 та 2021 роках сторони між собою не були знайомі. Діти були народжені відповідачем у м. Токмак, Запорізької області. Таким чином, слід зробити висновок, що коли сторони по справі познайомились в червні 2022 року, [PERSON] вже мала двох дітей, про що було відомо [PERSON] . Доводи [PERSON] про те, що відповідач ввела його в оману та подала заяви про визнання батьківства спростовуються копіями цих заяв, які були особисто підписані [PERSON] , де позивач зазначив, що визнає себе батьком дітей. Таким чином, на підставі положень ч.5 статті 136 СК України [PERSON] не має право оспорювати батьківство дітей, оскільки на момент реєстрації себе батьком дітей був обізнаний про те, що не є батьком цих дітей. У зв`язку із цим, позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки вимоги заявлені безпідставно.

Outcome: dismissed