Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 8 вересня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис зареєстрований за №31043 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів за кредитним договором №001-29027-170612 від 17 червня 2012 року в загальному розмірі 22064 гривень 24 копійок. Однак, нотаріусом були порушені правила вчинення виконавчого напису, оскільки [PERSON] не укладав нотаріально завірених договорів на таку суму. Зазначає, що вчинення вказаного виконавчого напису було незаконним, у зв`язку із чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2023 року (а.с.21-22) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 16 серпня 2023 року (а.с.9-11 провадження №2-з/359/82/2023) було забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №31043 від 8 вересня 2020 року. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 21 серпня 2023 року (а.с.23-24) було відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи до судового засідання, а також витребувано копію нотаріальної справи у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. [PERSON] не з`явився у судове засідання, у тексті позову (а.с.3) його представник [PERSON] просив розглянути справу у відсутності позивача та його представника, позов задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Представник ТОВ «ФК «Аланд», приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.33, 34, 35, 44, 45, 46). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 листопада 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, судом вирішено проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 17 червня 2012 року [PERSON] уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір №001-29027-170612 (а.с.11-12), за яким позивач отримав від банку кредитні кошти в розмірі 16277 гривень і зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом. 8 вересня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований за №31043 (а.с.14), про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» боргу за кредитним договором №001-29027-170612 від 17 червня 2012 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 13770,84 грн, прострочена заборгованість по несплаченим процентам в розмірі 7793,40 грн, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто 500,00 грн. Стягнення проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника становить 22064 гривень 24 копійок. 25 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання означеного виконавчого напису (а.с.13). Спірні правовідносини регулюються главою 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц виснував, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 11 квітня 2019 року у справі №746/45737/ 17 (провадження №61-46127св18), боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 8 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем кредитний договір, який наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже такий договір не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А отже нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вчинення виконавчого напису нотаріусу з істотними порушеннями закону призвело до свавільного втручання у право позивача на мирне володіння його майном. Ця обставина свідчить про порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. З огляду на це суд висновує, що з метою відновлення законності та припинення порушення майнових прав позивача належить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 8 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований за №31043, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів за кредитним договором №001-29027-170612 від 17 червня 2012 року в загальному розмірі 22064 гривень 24 копійок. Крім того, вчинення виконавчого напису нотаріусу з істотними порушеннями закону призвело до свавільного втручання у право позивача на мирне володіння його майном. Ця обставина свідчить про порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 6. Розподіл судових витрат. а. щодо судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок за подання позову та 536 гривень 80 копійок за подання заяви про забезпечення позову. Ці обставини підтверджуються платіжними інструкціями від 8 серпня 2023 року (а.с.4 провадження №2/359/2397/2023 та а.с.3 провадження №2-з/359/82/2023). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд висновує, що з ТОВ «ФК «Аланд» на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в загальному розмірі 1610 гривень 40 копійок (1073,60 + 536,80). б. щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги [PERSON] надав суду: копію договору про надання правничої допомоги від 25 липня 2023 року, укладеного між [PERSON] та АБ «Рябінін, Переверзєв та партнери» (а.с.10), акт прийняття-передачі наданих послуг судових витрат за договором від 25 липня 2023 року (а.с.9), в яких зазначено, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, що стосується оскарження виконавчого напису №31043 від 8 вересня 2020 року, а саме консультацію - вартістю 1000 грн, складання запитів - вартістю 3000 грн, складання позову та заяви про забезпечення позову - вартістю 5000 грн, загальною вартістю в розмірі 9000 гривень. Зі змісту квитанції від 25 липня 2023 року (а.с.9 зворот) вбачається, що [PERSON] сплатив АБ «Рябінін, Переверзєв та партнери» грошові кошти в розмірі 9000 гривень 00 копійок. З огляду на це суд висновує, що з метою забезпечення принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, передбаченого п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України, належить стягнути з ТОВ «ФК «Аланд»на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень 00 копійок.

Outcome: approved