Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними, скасування всіх реєстраційних дій. В судове засідання представники позивача Янів Х.І. та Білоус Т.А. не з`явились, але у направленій заяві до суду від 20.09.2023 року Білоус Т.А. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянувши справу у відсутність позивача (т.2, а.с.130). При цьому зміст позову обгрунтованим тим, що 3.04.2007 року між АТ „Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ „Інкрістар" укладено кредитний договір №010/14/043, відповідно до умов якого підприємству відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 7 000 000 доларів США строком до 31.03.2014 року. В той же день за заявкою ТОВ „Інкрістар" №03/04/07 від 3.04.2007 року АТ „Райффайзен Банк Аваль" надав позичальнику ТОВ „Інкрістар" кредитні кошти в розмірі 7 000 000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором було укладено між АТ „Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" договор іпотеки №10/14/03/043/1 від 3.04.2007 року, за змістом якого іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ. Г), розташовану в м. Києві, [ADDRESS] (виробничий корпус №8-Б, загальною площею 6013,60 м2). 29.09.2008 року ТОВ „Інкрістар", як первісний боржник, та ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", як новий боржник, за згодою кредитора АТ „Райффайзен Банк Аваль" уклали договір про переведення боргу, згідно якого первісний боржник переводить на нового боржника свої зобов`язання, що випливають з кредитного договору №010/14/043 від 3.04.2007 року, укладеного між АТ „Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ „Інкрістар". Згодом ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" як боржник і іпотекодавець припинив виконувати свої зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості за кредитним договором №010/14/043 від 3.04.2007 року, що призвело до утворення заборгованості в розмірі понад 6 000 000 доларів США. Тому АТ „Райффайзен Банк Аваль" звернувся до Господарського суду м. Києва, який ухвалив рішення про задоволення вимог банку: стягнуто з ТОВ „Медіа-Експерт", ТОВ „Інкрістар" на користь АТ „Райффайзен Банк Аваль" кредитної заборгованості в розмірі 6 525 639,57 доларів США; звернуто стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ. Г), розташовану в м. Києві, [ADDRESS] (виробничий корпус №8-Б), яке є предметом іпотеки за договором іпотеки №010/14/03/043/1 від 3.04.2007 року; стягнуто з ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" на користь АТ „Райффайзен Банк Аваль" заборгованість в розмірі 6 234 157,38 доларів США та 84 928 951,24 грн. Дані рішення були залишені без змін судом касаційної інстанції. Єдиним учасником і засновником вказаних товариств був [PERSON] . Однак протягом кількох років вказані судові рішення не були виконані. Тим більше з метою ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки власник та керівник підприємств [PERSON] створює умови для фактичного унеможливлення виконання судових рішень та доводить ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" до фактичної неплатоспроможності. Будучи директором ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", [PERSON] всупереч умовам договору іпотеки здійснив реконструкцію нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] , в результаті чого збільшилась його загальна площа до 7 818,3 м2. В подальшому рішення загальних зборів учасників ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", оформлених протолом №21/1 від 28.05.2015 року, [PERSON] без погодження з іпотекодержателем здійснив поділ об`єкту нерухомого майна, що складається із будівлі, виробничого корпусу №8-Б (літ. Г), загальною площею 7 818,3 м2, розташованої в [ADDRESS] на два окремих об`єкта: будівлю, виробничого корпусу №8-Б (літ. Г), загальною площею 5 859 м2; будівлю, виробничого корпусу №8-Б (літ. Г), загальною площею 2 023,1 м2. Після чого 24.10.2015 року та 5.04.2016 року [PERSON] були продані вказані нерухомі об`єкти. Таким чином, в результаті зазначених незаконних дій учасника та засновника ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" [PERSON] було значно зменшено без згоди іпотекодержателя площу нежитлової будівлі (літ. Г), розташованої в [ADDRESS] , а також без згоди іпотекодержателя було відчужено на користь третіх осіб. Така незаконність засновника та директора ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" [PERSON] була встановлена та підтверджена рішенням Господарського суду м. Києва від 14.06.2017 року у справі №910/4650/17, рішенням Господарського суду м. Києва від 21.08.2018 року у справі №910/10832/17. В подальшому як стало відомо позивачу протягом 2013-2014 років між ТОВ „Медіа Експерт Плюс" та ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", засновником та учасником яких є єдина особа [PERSON] , було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги. За умовами даних договорів ТОВ „Медіа Експерт Плюс" надало ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" надало поворотну фінансову допомогу на загальну суму 6 663 700 грн. на вкрай невигідних для ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" умовах, саме: повернення поворотної допомоги, 3%-річних, інфляційних втрат та 700% річних від простроченої суми. Протягом тривалого часу вказані рішення господарського суду не виконувались [PERSON] , а ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі №910/18739/16 за заявою ТОВ „Медіа Експерт Плюс" порушено провадження про банкрутство ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг". 19.11.2018 року відбулась заміна кредитора у зобов`язанні з АТ „Райффайзен Банк Аваль" на ТОВ „Женева" на підставі договорів відступлення за кредитними договорами та відступлення прав за договором іпотеки. Як стало відомо новому стягувачу ТОВ „Женева", що [PERSON] всіляко уникає виконання як договірних зобов`язань, так і рішень суду. Ознайомившись з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ „Женева" дізналось, що протягом тривалих судових процесів та досудового розслідування кримінального провадження [PERSON] вчинив ряд договорів про відчуження власного майна на користь своєї дружини [PERSON] , а саме: 1) договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1154 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3222487201:01:012:0176, загальною площею 0,07 га, розташованої в [ADDRESS] ; 2) договір дарування 3/4 частини квартири від 17.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1152 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] 3/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 78,8 м2; 3) договір дарування садового будинку від 18.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1160 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] садового будинку, загальною площею 220,7 м2, розташованого в Київській області, Обухівському районі, Старобезрадичівська сільська рада, Садове товариство „Медик-3", будинок 20,21; 4) договір купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1153 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] житлового будинку загальною площею 184,7 м2, розташованого в [ADDRESS] ; 5) договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1155 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3222487201:01:012:5065, загальною площею 0,025 га, розташованої в [ADDRESS] ; 6) договір дарування земельної ділянки від 18.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1161 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3223187700:04:031:0014, загальною площею 0,063 га, розташованої в Київській області, Обухівському районі, Старобезрадичівська сільська рада, Садове товариство „Медик-3"; 7) договір дарування земельної ділянки від 18.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1162 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3223187700:04:031:0049, загальною площею 0,0595 га, розташованої в Київській області, Обухівському районі, Старобезрадичівська сільська рада. Вказані договори є фіктивними, вчинені [PERSON] з метою уникнення від виконання вказаних судових рішень, які порушують права та інтереси позивача, тому повинні бути визнані недійсними. [PERSON] , будучи засновником та директором ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", несучи солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів в рамках провадження у справі про банкрутство ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", який здійснив відчуження свого власного майна на підставі договорів купівлі-продажу та договорів дарування, що по своїй природі є безвідплатними, на користь своєї дружини після пред`явлення до нього позову кредитора про стягнення заборгованості, діє недобросовісно та зловживає правами кредитора ТОВ „Женева", оскільки такі договори порушують майнові інтереси кредитора та були спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно керівника боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правами. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що даний позов ТОВ „ЖЕНЕВА" до [PERSON] про визнання договорів недійсними є безпідставним і необгрунтованим і має бути закритим за відсутністю предмету спору, оскільки ліквідатор банкрута ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" арбітражний керуючий Новик Є.М. звернувся до Господарського суду м. Києва з заявою про покладення субсідіарної відповідальності на [PERSON] за зобов`язаннями ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" у зв`язку з доведенням його до банкрутства керівником. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 8.09.2022 року у справі №910/18739/16, залишеною без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 року відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Новика Є.М. про покладення субсідіарної відповідальності на [PERSON] за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Зазначені судові рішення набрали законної сили. В подальшому ухвалою Господарського суду м. Києва від 8.09.2022 року у справі №910/18739/16 було прийнято рішення про затвердження звіту ліквідатора, затвердження ліквідаційного балансу станом на 23.05.2023 року, ліквідацію банкрута ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" як юридичну особу у зв`язку з банкрутством, закрито провадження у справі №910/18739/16. Дана ухвала набрала законної сили. Як вбачається є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 2.06.2023 року внесено запис №1000721170034004201 про припинення ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" у зв`язку з визнанням його банкрутом. Вказане свідчить про відсутність предмету спору. Крім того, позивач не надав до суду доказів фіктивності та недійсності оскаржуваних договорів. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явилась, про розгляд справи була неодноразово судом повідомлена належним чином, однак у направленому відзиві до суду представником відповідача [PERSON] [PERSON] вимоги позову не визнала, пояснивши, що позивач обгрунтовує свій позов тим, що [PERSON] як засновник і директор ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", який довів до банкрутства вказане товаристо, несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи. Згідно ч.2, ст.61 КУпБ під час здійснення своїх повноважень тільки ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб про субсідіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведеннямйого до банкрутсва і при наявності в їх діях вини в цьому. Доказів про доведення до банкрутства ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг"[PERSON] позивач суду не надав, а звернувся до суду в обхід прямої норми закону без жодного доказу наявності боргу відповідача [PERSON] та всупереч встановленому порядку та процедурі. Фактично дана позовна заява про визнання договорів недійсними випливає з тих самих господарських відносин, які досліджувались в межах розгляду справи №753/11157/19 і сам позивач не обгрунтував наявність боргу саме [PERSON] перед позивачем. Будь-яке посилання позивача на потенційну можливість стягнення заборгованості, яка не підкріплена рішенням суду, не може бути самостійною підставою для визнання оскаржуваних договорів недійсними. Що стосується [PERSON] , то вона ніяким чином не пов`язана з будь-якими зобов`язаннями ТОВ „ЖЕНЕВА", [PERSON] , ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" і є добросовісним набувачем нерухомого майна. Жодних доказів, що [PERSON] та [PERSON] не мали права на відчуження та отримання зазначеного майна позивачем не надано, а так само і існування боргу [PERSON] перед позивачем.Крім того, вчинення вказаних правочинів не можуть бути фраудаторними правочинами, оскільки у вказаних господарських правовідносинах боржником є не [PERSON] , а ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", щодо якого порушено справу про банкрутство, [PERSON] , при цьому був тільки керівником вказаного товариства і не є боржником перед позивачем. Також позивачем не надано доказів у вигляді судового рішення про задоволення вимог ТОВ „ЖЕНЕВА" щодо ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" за рахунок майна [PERSON] та фіктивності вказаних договорів (т.1, а.с.195-200). 3-тя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вербовська Д.В. в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була неодноразово повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталась. Заслухавши учасника справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.41 Конституції України, ч.1, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 3.04.2007 року між АТ „Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ „Інкрістар" укладено кредитний договір №010/14/043, відповідно до умов якого підприємству відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 7 000 000 доларів США строком до 31.03.2014 року. В той же день за заявкою ТОВ „Інкрістар" №03/04/07 від 3.04.2007 року АТ „Райффайзен Банк Аваль" надав позичальнику ТОВ „Інкрістар" кредитні кошти в розмірі 7 000 000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором було укладено між АТ „Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" договор іпотеки №10/14/03/043/1 від 3.04.2007 року, за змістом якого іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ. Г), розташовану в [ADDRESS] , загальною площею 6013,60 м2). 29.09.2008 року ТОВ „Інкрістар", як первісний боржник, та ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", як новий боржник, за згодою кредитора АТ „Райффайзен Банк Аваль" уклали договір про переведення боргу, згідно якого первісний боржник переводить на нового боржника свої зобов`язання, що випливають з кредитного договору №010/14/043 від 3.04.2007 року, укладеного між АТ „Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ „Інкрістар". Згодом ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" як боржник і іпотекодавець припинив виконувати свої зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості за кредитним договором №010/14/043 від 3.04.2007 року, що призвело до утворення заборгованості в розмірі понад 6 000 000 доларів США. Тому АТ „Райффайзен Банк Аваль" звернувся до Господарського суду м. Києва, який ухвалив рішення про задоволення вимог банку: стягнуто з ТОВ „Медіа-Експерт", ТОВ „Інкрістар" на користь АТ „Райффайзен Банк Аваль" кредитної заборгованості в розмірі 6 525 639,57 доларів США; звернуто стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ. Г), розташовану в [ADDRESS] , яке є предметом іпотеки за договором іпотеки №010/14/03/043/1 від 3.04.2007 року; стягнуто з ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" на користь АТ „Райффайзен Банк Аваль" заборгованість в розмірі 6 234 157,38 доларів США та 84 928 951,24 грн. Вказані обставини були встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 24.10.2012 року та рішенням Господарського суду м. Києва від 29.09.2014 року (т.1, а.с.11-14; 15-21). Дані рішення були залишені без змін судом касаційної інстанції. Однак протягом кількох років вказані судові рішення не були виконані. Будучи директором ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", [PERSON] здійснив реконструкцію нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] , в результаті чого збільшилась його загальна площа до 7 818,3 м2. В подальшому рішення загальних зборів учасників ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", оформлених протолом №21/1 від 28.05.2015 року, [PERSON] без погодження з іпотекодержателем здійснив поділ об`єкту нерухомого майна, що складається із будівлі, виробничого корпусу №8-Б (літ. Г), загальною площею 7 818,3 м2, розташованої в [ADDRESS] на два окремих об`єкта: будівлю, виробничого корпусу №8-Б (літ. Г), загальною площею 5 859 м2; будівлю, виробничого корпусу №8-Б (літ. Г), загальною площею 2 023,1 м2. Після чого 24.10.2015 року та 5.04.2016 року [PERSON] були продані вказані нерухомі об`єкти. Таким чином, в результаті зазначених незаконних дій учасника та засновника ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" [PERSON] було значно зменшено без згоди іпотекодержателя площу нежитлової будівлі (літ. Г), розташованої в [ADDRESS] , а також без згоди іпотекодержателя було відчужено на користь третіх осіб. Вказані обставини щодо дій засновника та директора ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" [PERSON] були встановлені та підтверджені рішенням Господарського суду м. Києва від 14.06.2017 року у справі №910/4650/17 (т.1, а.с.34-48) та рішенням Господарського суду м. Києва від 21.08.2018 року у справі №910/10832/17 (т.1, а.с.27-33). Крім того, між ТОВ „Медіа Експерт Плюс" та ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", засновником та учасником яких є [PERSON] , було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги. За умовами даних договорів ТОВ „Медіа Експерт Плюс" надало ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" надало поворотну фінансову допомогу на загальну суму 6 663 700 грн. на умовах, саме: повернення поворотної допомоги, 3%-річних, інфляційних втрат та 700% річних від простроченої суми. Протягом тривалого часу вимоги договору не виконувались, а ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі №910/18739/16 за заявою ТОВ „Медіа Експерт Плюс" порушено провадження про банкрутство ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" (т.1, а.с.25-26). 19.11.2018 року відбулась заміна кредитора у зобов`язанні з АТ „Райффайзен Банк Аваль" на ТОВ „Женева" на підставі договорів відступлення за кредитними договорами та відступлення прав за договором іпотеки. В подальшому ліквідатор банкрута ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" арбітражний керуючий Новик Є.М. звернувся до Господарського суду м. Києва з заявою про покладення субсідіарної відповідальності на [PERSON] за зобов`язаннями ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" у зв`язку з доведенням його до банкрутства керівником (т.2, а.с.20-39). Ухвалою Господарського суду м. Києва від 8.09.2022 року у справі №910/18739/16 (т.2, а.с.60-63; 134, зворот. бік - 138), залишеною без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 року (т.2, а.с.139-142), відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Новика Є.М. про покладення субсідіарної відповідальності на [PERSON] за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Зазначені судові рішення набрали законної сили. В подальшому ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.05.2023 року у справі №910/18739/16 було прийнято рішення про затвердження звіту ліквідатора, затвердження ліквідаційного балансу станом на 23.05.2023 року, ліквідацію банкрута ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" як юридичну особу у зв`язку з банкрутством, закрито провадження у справі №910/18739/16 (т.2, а.с.143). Дана ухвала набрала законної сили. Як вбачається є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 2.06.2023 року внесено запис №1000721170034004201 про припинення ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" у зв`язку з визнанням його банкрутом (т.2, а.с.144). Згідно ч.1, ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачає ч.1, ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1, ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як зазначає ч.1 та ч.3, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. У відповідності до ч.1, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1, ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як наголошує ч.1, ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За змістом ч.1, ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати у майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Як регламентує ч.2, ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Як встановлено судом, протягом двох днів, 17.10.2019 року та 18.10.2019 року [PERSON] вчинив ряд договорів про відчуження власного майна на користь своєї дружини [PERSON] , а саме: 1) договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1154 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3222487201:01:012:0176, загальною площею 0,07 га, розташованої в [ADDRESS] ; 2) договір дарування 3/4 частини квартири від 17.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1152 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] 3/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 78,8 м2; 3) договір дарування садового будинку від 18.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1160 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] садового будинку, загальною площею 220,7 м2, розташованого в Київській області, Обухівському районі, Старобезрадичівська сільська рада, Садове товариство „Медик-3", будинок 20,21; 4) договір купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1153 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] житлового будинку загальною площею 184,7 м2, розташованого в [ADDRESS] ; 5) договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1155 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3222487201:01:012:5065, загальною площею 0,025 га, розташованої в [ADDRESS] ; 6) договір дарування земельної ділянки від 18.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1161 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3223187700:04:031:0014, загальною площею 0,063 га, розташованої в Київській області, Обухівському районі, Старобезрадичівська сільська рада, Садове товариство „Медик-3"; 7) договір дарування земельної ділянки від 18.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вербовською Д.В. та зареєстрований у реєстрі за №1162 про відчуження [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 3223187700:04:031:0049, загальною площею 0,0595 га, розташованої в Київській області, Обухівському районі, Старобезрадичівська сільська рада (т.1, а.с.68-79; 155-173; т.2, а.с.177-190). Як вбачається з тексту позову, вказані договори, як вважає ТОВ „Женева", є фіктивними, вчинені [PERSON] з метою уникнення від виконання вказаних судових рішень, які порушують права та інтереси позивача, тому повинні бути визнані недійсними. [PERSON] , будучи засновником та директором ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", несучи субсідіарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів в рамках провадження у справі про банкрутство ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг", який здійснив відчуження свого власного майна на підставі вказаних договорів купівлі-продажу та договорів дарування, що по своїй природі є безвідплатними, на користь своєї дружини [PERSON] після пред`явлення до нього позову кредитора про стягнення заборгованості, діє недобросовісно та зловживає правами кредитора ТОВ „Женева", оскільки такі договори порушують майнові інтереси кредитора та були спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно керівника боржника. Відповідно до ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.1, ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Як рекомендує п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Таким чином, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними (наприклад, укладення громадянином договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації), або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. За приписами ч.2, ст.61 КУпБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявляти вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсідіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Як описано вище, ухвалою Господарського суду м. Києва від 8.09.2022 року у справі №910/18739/16, залишеною без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 року, відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Новика Є.М. про покладення субсідіарної відповідальності на [PERSON] за зобов`язаннями боржника ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" у зв`язку з доведенням його до банкрутства, зазначені судові рішення набрали законної сили. Таким чином, діючим законодавством України передбачено тільки єдиний порядок встановлення субсідіарної відповідальності боржника і особи, яка винна у доведені боржника до банкрутства - це звернення ліквідатора з вимогами до третій осіб. Інших випадків не передбачено. Оскільки вказаним судовим рішенням було відмовлено ліквідатору Новику Є.М. про покладення субсідіарної відповідальності на [PERSON] за зобов`язаннями боржника ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" у зв`язку з доведенням його до банкрутства, тому ознак фіктивності при укладені оскаржуваних семи правочинів суд не вбачає. Крім того, оцінка діям [PERSON] при укладенні даних договорів була надана в ухвалі Господарського суду м. Києва від 8.09.2022 року, де зазначено, що суд критично оцінює доводи представника ТОВ „Женева" щодо відкритого кримінального провадження відносно [PERSON] , а також доводи про вчинення ним правочинів щодо відчуження особистого майна з метою уникнення субсідіарної відповідальності за доведення до банкрутства, які є або були предметом розгляду інших судових справи, так як таке право закріплене за громадянином у ст.41 Конституції України та ст.319 ЦК України (т.2, а.с.159). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що представники не надали доказів суду фіктивності вчинення всіх семи оскаржуваних правочинів, з урахуванням описаних вище судових рішень, які спростовують субсідіарну відповідальність [PERSON] за зобов`язаннями боржника ТОВ „Західбудінвест Компані Консалтинг" у зв`язку з доведенням його до банкрутства, тому підстав для визнання вказаних договорів недійсними у зв`язку з їх фіктивністю на підставах, описаних вище, немає, і в задоволенні даного позову необхідно відмовити, як такого, що не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання вказаних правочинів недійсними, тому необхідно відмовити і у задоволенні іншої позовної вимоги позивача про скасування всіх реєстраційних дій вказаних правочинів, так як вона є похідною від первісної вимоги про визнання договорів недійсними. Відповідно до ч.9, ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову позивача в повному обсязі, тому необхідно скасувати заходи забезпечення позову, що містяться в ухвалі судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 23.12.2020 року про заборону органам та суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме оскаржуваного нерухомого майна (т.1, а.с.177-179). Згідно ст.133; 141 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні позову позивачу в повному обсязі, суд відмовляє і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача всіх судових витрат.

Outcome: dismissed