Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

30.09.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі [PERSON] , позикодавець, позивач) до [PERSON] (далі [PERSON] , позичальник, відповідач) про стягнення грошових коштів за договором позики, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 1 212 300 грн боргу, 253 373,49 грн - інфляційні втрати, 108 11 грн - 3% річних, а всього 1 573 684,49 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстровий номер 619 (далі - Договір позики). За вказаним Договором позики позивач передача у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 1 212 300 грн, а відповідач зобов`язується повернути позивачу таку ж суму до 11.10.2018. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики 11.04.2017 між сторонами укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстровий номер 620 (далі - Іпотечний договір), предметом якого є належна відповідачу на праві власності квартира за адресою [ADDRESS] . Станом на 11.10.2018 відповідач свої зобов`язання за Договором позики не виконала. Умовами Договору позики також визначено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не повертає суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про виконання зобов`язання, проте відповідач жодних дій для їх повного чи часткового виконання не вчинила, у зв`язку з чим позивач звертається до суду. Ухвалою від 05.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження /т.1 а.с.46/. Ухвалою від 24.11.2021 відзив відповідача повернуто особі, якого подала, позовну заяву залишено без розгляду /т.1 а.с.62/. Постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2022, залишеною в силі Постановою Верховного Суду від 08.09.2023, ухвалу від 24.11.2021 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції /т.1 а.с.100-101,227-231/. Ухвалою від 03.08.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті /т.1 а.с.111/. Ухвалою від 31.10.2023 заяву [PERSON] про відвід судді визнано необґрунтованою, а ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Шаповалової К.В. від 06.11.2023 - залишено без задоволення /а.с.т.2 а.с.1-2, 6-8/. 07.11.2023 заяву про відвід судді повернуто особі, яка її подала /т.2 а.с.13/. У судове засідання позивач та її представники не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином та завчасно, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач у судове засідання також не з`явилась, направила до суду заяву, у якій просила зняти справу з розгляду до закінчення дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022. Суд визнає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними та такими, що спрямовані на затягування розгляду справи, оскільки клопотання про зняття справи з розгляду не обґрунтоване, процесуальної можливості зняти справу з розгляду чинне процесуальне законодавство не передбачає. Також суд вважає за необхідне вказати, що правовий режим воєнного стану в Україні введений на всій її території, проте активних бойових дій на території м. Києва та Київської області не відбувається, відвідування державних установ є безпечним увесь час їх роботи за винятком часу оголошення в м. Києві повітряної тривоги, сповіщення про яку у день судового засідання не лунало. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи, суд керується наступними приписами закону. Відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2). За ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до Договору позики, [PERSON] передала у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 1 212 300 грн, а відповідач зобов`язалась повернути позивачу таку ж суму до 11.10.2018 /а.с.7/. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики 11.04.2017 між сторонами укладено Іпотечний договір, предметом якого є належна відповідачу на праві власності квартира за адресою [ADDRESS] /а.с.8-10/. За Договором позики строк виконання зобов`язання відповідача сплинув 12.10.2018. Позикодавець зверталась до позичальника з листом про виконання зобов`язання до 08.05.2021, однак станом на день звернення до суду відповідач свої зобов`язання за Договором позики не виконала в повному обсязі /а.с.18,19/. Про невиконання відповідачем своїх зобов`язань свідчить також наявний у позивача примірник Договору позики, оскільки п. 6 Договору позики сторони погодили, що після виконання позичальником свого зобов`язання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважатиметься простроченням виконання позичальником свого зобов`язання. За загальними умовами виконання зобов`язання, визначеними ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки судом встановлено, що зобов`язання за Договором позики по поверненню позичених грошових коштів на час розгляду справи позичальником не виконане, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 1 212 300 грн. Позивач також просила стягнути з відповідача 253 373,49 грн - інфляційні втрати, 108 011 грн - 3% річних. Пунктом 5 Договору позики передбачено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми. Оскільки сторони визначили, що дата повного виконання позичальником своїх зобов`язань - 11.10.2018, початок прострочення виконання зобов`язань відповідачем - 12.10.2018. Позивачем до позову додано розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за весь період прострочення до дня подання позову, відповідно до якого сума інфляційних втрат за період з 12.10.2018 по 30.09.2021 становить 253 373,49 грн, 3% річних за той же період - 108 011 грн. Суд повністю погоджується з наданим позивачем розрахунком, вбачає його обґрунтованим та таким, що відповідає умовам Договору позики. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 253 373,49 грн та 3% річних у розмірі 108 011 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищевказане, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. За результатами розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 11 350 грн, а також витрати по сплаті комісії у розмірі 231,63 грн.

Outcome: approved