Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., за реєстровим номером №5327, відповідно до якого [PERSON] (Позичальник) зайняв у [PERSON] (Позикодавець) гроші на загальну суму 13 000,00 доларів США 00 центів, що еквівалентні згідно курсу НБУ (на день укладення договору позики) складало 93 990,00 грн. 00 коп., в термін до десятого грудня дві тисячі восьмого року. Згідно Договору від 17 грудня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. за реєстром №5466, про внесення змін до договору позики посвідченого 03.12.2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. за реєстром №5327 [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник), уклали цей договір про таке: «1. В договорі позики, посвідченому 03.12.2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. за реєстром №5327, п.2 викласти в наступній редакції:\~ 2.Згідно ст.625 Цивільного кодексу України остаточна сума боргу встановлюється з урахуванням трьох процентів в день, з простроченої суми, а також встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, у відповідності до даних, що публікуються Держкомстатом України та Національним банком України, на момент фактичного розрахунку.» У строки визначені Договором Відповідач борг не повернув. У зв`язку з невиконанням Договору позики, [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. 03 квітня 2009 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано Судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості на суму 95 303,55 грн. Судовий наказ було пред`явлено до виконання до Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до зазначеного відділу ДВС та дізнався, що виконавче провадження завершено. На адвокатський запит Тисменицький відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) надав відповідь, згідно якої повідомив, що виконавчий лист №2н-369/2009 від 03.04.2009 року виданий Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 95 303,55 грн. 29.12.2011 року направлено за належністю до Івано-Франківського міського відділу ДВС. На адвокатський запит отримано відповідь Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 01.02.2023 №16492, згідно якої на виконанні у Відділі ДВС Івано-Франківського МУЮ перебувало виконавче провадження №31269432 з примусового виконання судового наказу №2н-3692 від 03.04.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 95 795,81 грн. заборгованості. 17.02.2012 року старшим державним виконавцем Богак Я.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам до відома та виконання. 29.05.2015 року старшим державним виконавцем Саюк Т.В. повернуто виконавче провадження стягувачу п.7 ст.47 (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). Також повідомлено, що Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську не може надати належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №31269432, оскільки зазначене виконавче провадження знищено, у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби. Судовий наказ №2н-3692 від 03.04.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 95 795,81 грн. на адресу Позивача від відділу ДВС не надходив. Крім того, на адвокатський запит отримано відповідь Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.03.2023 №01-42/143/2023, згідно якої суд повідомив, що 03.04.2009 року Івано-Франківським міським судом виданий судовий наказ (справа «2н-253/2009), за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 95 303,55 грн. 09.06.2009 року Івано-Франківським міським судом постановлена Ухвала (справа 2с- 253/2009), якою судовий наказ від 03.04.2009 року, виданий Івано-Франківським міським судом за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості на суму 95303,55 грн. скасований. Разом з тим, станом на сьогодні, всупереч взятих на себе зобов`язань, [PERSON] будь-яких грошових коштів Позивачу не повертав і жодних розписок про виконання зобов`язання ним не підписувались, що зумовило його право ставити перед судом питання щодо стягнення суми заборгованості за договором позики. Враховуючи наведене просить суд стягнути з\~ [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 13 000,00 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні, в режимі відео конференції, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 03 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., за реєстровим номером №5327, відповідно до якого [PERSON] (Позичальник) зайняв у [PERSON] (Позикодавець) гроші на загальну суму 13 000,00 доларів США 00 центів, що еквівалентні згідно курсу НБУ складає 93 990,00 грн. 00 коп., в термін до десятого грудня дві тисячі восьмого року (а.с.61). Згідно Договору про внесення змін до договору позики посвідченого 03.12.2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. за реєстром №5327 від 17 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. зареєстрований в реєстрі за №5466, [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник), уклали цей договір про таке: «1. В договорі позики, посвідченому 03.12.2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. за реєстром №5327, п.2 викласти в наступній редакції: «2.Згідно ст.625 Цивільного кодексу України остаточна сума боргу встановлюється з урахуванням трьох процентів в день, з простроченої суми, а також встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, у відповідності до даних, що публікуються Держкомстатом України та Національним банком України, на момент фактичного розрахунку.» (а.с.62). 03.04.2009 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 95 303,55 грн. (а.с.58). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.06.2009 року судовий наказ від 03.04.2009 року, виданий Івано-Франківським міським судом за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості на суму 95 303,55 грн. скасовано (а.с.59). З листа начальника Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 29.12.2022 року\~ встановлено, що виконавчий лист №2н-3692/2009 від 03.04.2009 року виданий Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 95 303,55 грн. 29.12.2011 року направлено за належністю до Івано-Франківського міського відділу ДВС згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с.12). Як вбачається з листа начальника відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 01.02.2023 №16492, на виконанні у Відділі ДВС Івано-Франківського МУЮ перебувало виконавче провадження №31269432 з примусового виконання судового наказу №2н-3692 від 03.04.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 95 795,81 грн. заборгованості.\~ 17.02.2012 року старшим державним виконавцем Богак Я.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам до відома та виконання. 29.05.2015 року старшим державним виконавцем Саюк Т.В. повернуто виконавче провадження стягувачу п.7 ст.47 (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). Також повідомлено, що Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську не може надати належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №31269432, оскільки зазначене виконавче провадження знищено, у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби (а.с.13). Згідно листа керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області\~ від 08.03.2023 №01-45/143/2023 вбачається, що 03.04.2009 року Івано-Франківським міським судом виданий судовий наказ (справа №2н-3692/2009 року), за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 95 303,55 грн. 09.06.2009 року Івано-Франківським міським судом постановлена ухвала (справа 2с- 253/2009), якою судовий наказ від 03.04.2009 року, виданий Івано-Франківським міським судом за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості на суму 95 303,55 грн. скасований (а.с.14). Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позики від 03.12.2008 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. Суд вважає виникнення боргового зобов`язання за договорами позики встановленим належними доказами, а саме оригіналом договору позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригіналу договору позики від 03.12.2008 року у [PERSON] , свідчить про невиконане зобов`язання відповідачем [PERSON] , та підтверджує факт укладення договору позики. Встановивши такі обставини, оскільки оригінал договору позики перебуває у позивача і доказів повернення боргу відповідач не надав, суд вважає позов [PERSON] про стягнення боргу обгрунтованим. Доказів про погашення відповідачем [PERSON] суми боргу за договором позики від 03.12.2008 року або прощення йому цього боргу суду не надано. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами існують договірні правовідносини, позичальником не виконано зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику 03 грудня 2008 року в розмірі 13 000 доларів США, не повернуті, а тому з [PERSON] \~ на користь [PERSON] слід стягнути суму основного боргу за договороми позики від 03.12.2008 року в розмірі 13 000 доларів США. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 4754,00 грн. \~\~ Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved