Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

03.01.2023р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до Березівського районного суду Одеської області з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором споживчого кредиту №429788 від 30.11.2020 р. у розмірі 37904, 58 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 30.11.2020 р. між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, на підставі якого відповідачці були надані кредитні кошти в сумі 18750 грн. із строком повернення до 30.11.2023р. 26.11.2021р. між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «Слон кредит» було укладено договір факторингу, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Оскільки відповідач не виконував належним чином свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то за ним утворилась заборгованість, яка станом на 06.12.2022 року складала 37904,58 грн. (заборгованість за тілом кредиту 14228,75 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10608,19 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту 12458,93 грн., 3- відсотки річних 105,25 грн., втрати від інфляції 503,46 грн). Оскільки відповідач в добровільному порядку до теперішнього часу не погасила кредитної заборгованості перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», то останнє звернулось до суду. Ухвалою судді від 12.10.2023 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з викликом до суду сторін. 19.07.2023р. на адресу суду надійшло клопотання ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача. За наслідками розгляду відповідного клопотання судом постановлено ухвалу від 25.10.2023р., якою позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» замінено на його правонаступника\~ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, зазначивши в позові, що розгляд справ проводити за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про судовий розгляд відповідно до вимог п. 4. ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не подала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані суду докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 30.11.2020р. між ТОВ «Слон кредит» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір споживчого кредиту №429788. За умовами Договору кредиту кредитор надає позичальнику кредит на загальну суму 18750 грн. на умовах повернення кредиту у строк до 30.11.2023р. зі сплатою відсотків в розмірі 25% від суми кредиту, що сплачуються за перший день користування кредитом, а в подальшому розмір ставки по відсотках складає 85% річних (п.п. 1.1, 1.5, 1.8). Кошти кредиту надається позичальнику шляхом перерахування кредитором грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника (п.2.1). Сплата відсотків за перший день користування кредитом здійснюється позичальником в день отримання кредиту для чого позичальник доручає кредитору утримати суму зазначених відсотків з суми кредиту (п. 3.5). Відповідно до паспорту споживчого кредиту та графіку платежів сторони погодили порядок повернення кредиту шляхом сплати позичальником щомісячних платежів в розмірі 1452 грн. згідно графіку платежів до 30 числа кожного місяця користування кредитом. Відповідно до такого графіку частина щомісячного платежу мала зараховуватись кредитором на погашення заборгованості по тілу кредиту, а частина\~по відсоткам. Згідно платіжного доручення №3867 від 30.11.2020 року ТОВ «Слон Кредит» здійснило перерахування на банківський рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 15000 грн. згідно кредитного договору №429788 від 30.11.2020р. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач в період часу до 30.05.2021р. сплачував щомісячні платежі по кредиту в порядку та розмірах, погоджених сторонами Договору кредиту. Проте з червня 2021 року відповідач припинила виконання своїх кредитних зобов`язань. 26.11.2021р. між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №26-11/2021/, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло та прийняло за плату належні ТОВ «Слон кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, що є додатком до договору, у тому числі і право вимоги за договором кредиту №429788 від 30.11.2020р. до [PERSON] на загальну суму заборгованості у розмірі 24836,94 грн., з яких 17703,47 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 7133,47 грн. - сума заборгованості за відсотками /а.с. 35/. З моменту набуття права вимоги до відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснило донарахування розміру відсотків за користування кредитом за період часу з 26.11.2021р. до 06.12.2022р. в розмірі 12458,93 грн., що обчислені на залишок заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14228,75 грн. Також новим кредитором здійснено нарахування трьох відсотків річних та інфляційних збитків на частину суму заборгованості по кредиту (15553,44 грн.) за період з 26.11.2021р. до 06.12.2022р. у сумах 105,25 грн. та 503,46 грн. відповідно. Оскільки відповідач в добровільному порядку до теперішнього часу не виконав своїх грошових зобов`язань перед кредитором по Договору кредиту, то ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з даним позовом. 09.03.2023р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 09-03/23 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 429788 від 30.11.2020 р. Згідно витягу з реєстру боржників до такого договору розмір вимоги за кредитним договором №2429788 від 30.11.2020р. складає 24836,94 грн., з яких 17703,47 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 7133,47 грн.\~за відсотками. В подальшому 11.05.2023р. між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено Договір № 11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС» свої майнові вимоги, в тому числі за кредитним договором № 429788 від 30.11.2020 р. Згідно витягу з реєстру боржників до такого договору розмір вимоги за кредитним договором №429788 від 30.11.2020р. складає 44131,29 грн., з яких 17703,47 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 26427,82 грн.\~за відсотками . Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за Договором кредиту в добровільному порядку, то ТОВ «ДЕБТ ФОРС», як новий кредитор за Договором кредиту, підтримує позовні вимоги до [PERSON] і згідно позовних вимог вимагає стягнути з неї заборгованість в розмірі 37904,58 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту\~14228,75., за відсотками\~23067,12 грн., три відсотки річних\~105,25 грн., інфляційні збитки\~503,46 грн. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави\~71,\~73 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 509 ЦК\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1\~ст. 626 ЦК\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2\~ст. 1054 ЦК\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно\~ст. 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі кредиту і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем було допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, оскільки з червня 2021 року відповідач припинила сплату чергових платежів, передбачених графіком погашення кредиту. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору кредиту відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, після відступлення прав грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора, чим порушив права кредитора та свої кредитні зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та правомірними. Визначаючи обґрунтованість суми заявлених позовних вимог, то суд звертає увагу, що за наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що на момент першого відступлення прав кредитора за Договору кредиту (дата укладання договору факторингу між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») розмір заборгованості відповідача був визначений сторонами договору факторингу в розмірі 24836,94 грн. і відповідна заборгованість складалась з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17703,47 грн. та відсоткам за користування кредитом, обчисленими за період до 26.11.2021р.\~7133,47 грн. В той же час строк Договору кредиту спливає 30.11.2023р., а відтак новий кредитор, набувши право вимоги до позичальника за Договором кредиту на підставі договору факторингу від 26.11.2021р., мав право на нарахування процентів за користування кредитом за період з 26.11.2021р. до 06.12.2022р., здійснивши їх обчислення у відповідності до п. 3.1, 3.6 Договору кредиту. Арифметичний аналіз наданого первісним позивачем розрахунку розміру нарахованих процентів за користування кредитом свідчить, що заявлена позивачем сума таких процентів не суперечить умовам Договору кредиту, а відтак відповідні вимоги також є правомірними. Натомість з огляду на те, що за договором факторингу новий кредитор набув право вимоги до відповідача в частині заборгованості за відсотками за користування кредитом на суму 10608,19 грн. і додатково нарахував відсотків на суму 12458,93 грн., то загальна заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 23067,12 грн., а за тілом кредиту 14228,75 грн. Статтею 625 ЦК\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача додатково три відсотки річних та інфляційні нарахування, що нараховані за період з 26.11.2021р. по 06.12.2022р. на прострочену суму кредитної заборгованості за тілом кредиту, яка станом на 26.11.2021р. визначена в розмірі 14228,75 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних їх розмір складає 503,46 грн. та 105,25 грн. відповідно. Аналіз змісту наданого розрахунку свідчить, що він здійснений у відповідності до порядку, встановленого законом, і арифметично обчислений правильно, а відтак позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на загальну суму 37904,58 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту\~14228,75 грн., за відсотками\~23067,12 грн., три відсотки річних\~105,25 грн, інфляційні збитки\~503,46 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2481 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати всі витрати, пов`язані з оплатою судового збору. Стосовно заявленої в позові вимоги про відшкодування витрат на оплату правової допомоги в сумі 9000 грн., то слід зауважити наступне. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вже зазначалось судом у відповідності до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~саме на сторін покладено обов`язок із надання суду доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються, як підставу своїх вимог. Отже саме позивач зобов`язаний надати суду належний обсяг доказів, аналіз яких за критеріями допустимості, достовірності та достатності надасть суду змогу здійснити об`єктивну оцінку обґрунтованості заявлених позивачем вимог, в тому числі і щодо розміру витрат на правову допомогу. За матеріалами справи судом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №07-10/2022 від 07.10.2022р., укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та АО «Лігал Ассістанс», прайс-лист вартості послуг АО «Лігал Ассістанс», платіжне доручення №343550030 від 10.11.2022р. на суму 56000 грн.; заявка про надання юридичної допомоги №291 від 01.11.2022р.; витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022р. Натомість системний аналіз відповідних документів не надає можливості встановити ту обставину, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснило оплату послуг АО «Лігал Ассістанс», пов`язаних з наданням правової допомоги в рамках саме даної судової справи, а відтак і фактично понесло відповідні витрати. Відповідно до заявки №291 від 01.11.2022р. та витягу з акту №3 від 07.11.2022р. вартість послуг, пов`язаних з супроводом примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , склала 9000 грн. Натомість, згідно з платіжним дорученням №343550030 від 10.11.2022р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перерахувало на користь АО «Лігал Асістанс» грошову суму в розмірі 56000 грн. в якості оплати згідно договору про надання правової допомоги №07-10/2022 від 07.10.2022р., про що зазначено у графі «призначення платежу». За таких обставин суду не надано доказів того, що перераховані суми мали відношення до оплати послуг, що зазначені у заявці №291 від 01.11.2022р. та витягу з акту №3 від 07.11.2022р. В той же час суд враховує, що у справі відбулась заміна первісного позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Будь-яких доказів того, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» має зобов`язання перед АО «Лігал Асістанс» з оплати послуг з правової допомоги, наданих адвокатським об`єднанням на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» пов`язаних з супроводом примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , суду не надано. За таких обставин суд доходить висновку, що оскільки первісним позивачем не надано суду належних, з точки зору достатності, доказів фактичного понесення витрат з оплати правової допомоги, а правонаступником позивача не надано суду доказів того, що він має зобов`язання з оплати відповідних витрат, пов`язаних з правовою допомогою у даній справі, то вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial