Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації та проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] адвокат Тимошенко Богдан Андрійович звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] , адреса фактичного проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач) про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2020 року (справа № 709/1560/20) було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 10 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~На підставі вищевказаного судового наказу було відкрито виконавче провадження. Проте, відповідач жодного разу не сплачував аліментів на утримання сина [PERSON] та у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 38375,50 грн. \~ \~ \~ \~Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Глущенко А.С. від 05 жовтня 2022 року було накладено на відповідача штраф у розмірі 4868,80 грн. у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів, яка перевищує суму таких платежів за один рік. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Абзацом 2 ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, представник позивача зазначає про те, що позивач, звертаючись до суду у 2021 році із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , просила суд стягнути аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки в той час такий розмірі аліментів був мінімальним, а відповідач був не працевлаштований та не мав жодного доходу. Проте, в даний час відповідач [PERSON] працевлаштований та має стабільний дохід. Крім цього, сторона позивача посилається на те, що з часу винесення судового наказу прожитковий мінімум для дитини зріс не значною мірою, з 2395,00 грн до 2833,00 грн, тобто на 18,29 %, проте рівень інфляції в Україні за це час зріс на 39,15 %. Таким чином, представник позивача вказує на те, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в частці від заробітної плати (доходу) такого буде сприяти гармонійному розвитку дитини та забезпечуватиме належний рівень її утримання. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи сімейного законодавства, представник позивача просить суд: - змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року (справа № 709/271/21) та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття; - стягнути із відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 33506,70 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу місця реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті «Судова влада», відзиву на позовну заяву не подав, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (справа № 761/29966/16-ц). Так, судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року (справа № 709/271/21) стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2021 року (а.с. 13). Таким чином, вищевказаним судовим рішенням було встановлено обов`язок відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] . Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщука А.М. прийнято виконавче провадження № 65860671 з виконання судового наказу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2021 року (а.с. 14). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Звертаючись до суду з даним позовом, сторона позивача просила змінити спосіб стягнення аліментів у зв`язку зі збільшенням витрат на дитину, а також зміною матеріального становища відповідача, а саме працевлаштуванням останнього, у підтвердження чого надано суду копію відповіді на адвокатський запит Черкаського обласного контактного центру № 200/01-03 від 16 серпня 2023 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] працевлаштований у даній установі та отримує дохід у вигляді заробітної плати (а.с. 16). Перевіряючи зазначені обставини, суд виходить з того, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на його утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, що є загальновідомими фактами та не потребують доказування. Також, суд враховує, що з кожним роком, мінімальна заробітна плата в Україні зростає, як і зростають витрати на дитину. Таким чином, під час зростання витрат на утримання дитини, зокрема, збільшення цін на одяг, харчування, медичний догляд, відпочинок, а також збільшення розміру мінімальної заробітної плати, розмір витрат на утримання дитини теж зростає. Враховуючи вище викладене, заважаючи, що саме одержувач аліментів наділений правом вибору способу стягнення аліментів, крім того матеріальне становище відповідача покращилося, останній жодних заперечень щодо позовної заяви не висловив, суд дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , суд приходить до наступних висновків. Як уже було встановлено судом, судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року (справа № 709/271/21) стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2021 року (а.с. 13). Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщука А.М. прийнято виконавче провадження № 65860671 з виконання судового наказу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2021 року (а.с. 14). Тобто виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року (справа № 709/271/21) в даний час відкрите. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] належним чином не виконував та у останнього утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 38375,50 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 15 серпня 2023 року (а.с. 17). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня нараховується на грошове зобов`язання з дня виникнення заборгованості та у випадку неспростування презумпції вини боржника. Так, стороною позивача надано суду зазначений вище Розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів та Розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у порядку ч. 1 ст. 196 СК України, які не спростовані останнім та відповідно до яких розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідача [PERSON] складає 36704,04 грн. Відповідно до\~абз.\~2\~ч.\~1\~ст.\~196\~СК України\~уразі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». \~ \~ \~ \~Так, постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Глущенко А.С. від 05 жовтня 2022 року у рамках виконавчого провадження № 65860671 з виконання судового наказу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року було накладено на відповідача штраф у розмірі 4868,80 грн. (20 % від суми заборгованості) у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів, яка перевищує суму таких платежів за один рік. Вказано постанова була ухвалена державним виконавцем на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 18). \~ \~ \~ \~Таким чином, для розрахунку пені, яку необхідно застосовувати до відповідача, необхідно керуватися абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, що стороною позивача було зроблено. \~ \~ \~ \~Розмір пені в даному випадку складає різницю між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та становить 33506,70 грн. (38375,00 грн. 4868,80 грн. = 33506,70 грн.). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року (справа № 709/271/21) стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2021 року, в даний час зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та враховуючи задоволення позовних вимог у частині зміни способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2021 року (справа № 709/271/21). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 гривень (по 1073,60 грн. за кожну позовну вимогу). З огляду на викладене,

Outcome: approved