Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У травні 2023 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила зняти арешт накладений на її майно в межах виконавчого провадження (ВП [NUMBER]), відкритого державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Баздиревою Світланою Вікторівною (правонаступник Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) «Постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 30.04.2014 року про арешт на все майно боржника, [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ; зняти арешт накладений на її майно в межах виконавчого провадження (ВП [NUMBER]), відкритого державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Корчемкіної Маріанни Вячеславівни (правонаступник Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) «Постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 27.09.2012 року про арешт на все майно боржника, [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що у квітні 2023 року, при зверненні до нотаріуса вона дізналась, що на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30 квітня 2023 року в рамках ВП [NUMBER] на все її майно було накладено арешт. Позивачка звернулася до Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), де їй повідомили що на підставі повідомлення про погашення (сплату) боргу (неустойки) №Ф-118 від 15.11.2013 року було відкрито ВП [NUMBER], що їй необхідно надати докази сплати (погашення) недоїмки. Також, вона звернулася до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, де їй надали повідомлення про погашення (сплату) боргу (недоїмки) від 17 квітня 2023 року, що вимогу №Ф-16 від 15.11.2013 року відкликано. Крім того, у неї збереглися листи від 22.03.2017 року та від 18.02.2019 року від ГУ ДПС у Дніпропетровській області погашено всі борги, заборгованість відсутня. Крім того, вона звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровської області звідки отримала лист № 0400-010605-8/60843 від 05.05.2023 року, згідно якого будь-яка заборгованість у неї відсутня. Так же, позивачка звернулась до Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з питання скасування арешту, проте їй дали Витяг з ВП-підрозділ ВП [NUMBER], що провадження завершено ще в 2014 році, проте арешт не скасований, і так як спливли терміни зберігання матеріалів виконавчого провадження, вони не мають змоги скасувати покладені арешти, позивачці рекомендовано звернутися до суду з даним позовом. Не погодившись з позовними вимогами, представником Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого вказано наступне. Виконавчі провадження, які було завершено по 2019 рік включно, а виконавчі провадження за постановами про накладення адміністративного стягнення по 2021 рік включно, були знищені на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Закінчення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна боржника. Отже у органу ВДВС відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника - позивача. Зняття арешту з майна боржника здійснюється виключно в рамках позовного провадження. Також, представником ГУ ДПС у Дніпропетровські області подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. За даними інформаційної системи Державної податкової служби України [PERSON] , РНКОПП [NUMBER] , перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Правобережна ДПІ (Чечелівський район м.Дніпра) як фізична особа - підприємець (далі - ФОП [PERSON] ) з 30.05.1995 по теперішній час, з 04.04.2017 обліковується на спрощеній системі оподаткування. Платник у стані 0 - платник податків за основним місцем обліку. Щодо наявності заборгованості по єдиному внеску у сумі 8582,72 грн повідомляє наступне. Згідно Закону України від 04.07.2013 року № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» Міністерство доходів і зборів (нині - Державна податкова служба України) адмініструє єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.10.2013 року. Згідно інтегрованої картки платника ФОП [PERSON] по коду бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» (далі-ІКП 71040000) станом на 01.10.2013 року обліковується сальдо передане Пенсійним фондом України, а саме заборгованість по єдиному внеску у сумі 8582,72 грн. Згідно ІКП 71040000 ФОП [PERSON] та з урахуванням частини 6 статті 2 Закону №2464 заборгованість по єдиному внеску у сумі 8582,72 грн. було оплачен платником наступними сумами: 02.04.2014 - 100,00 грн., 05.05.2014 - 50,00 грн., 22.02.2017 - 8432,72 грн. Станом на 26.10.2023 року згідно ІКП 71040000 ФОП [PERSON] заборгованість єдиному внеску відсутня. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 про «Виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення). Постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання відповідна постанова. У випадках, передбачених законом, виконавець на підставі постанови, передбаченої цим пунктом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника. Проте з матеріалів справи не вбачається досудового врегулювання спору, зокрема - подання заяви про скасування арешту з майна, та не вбачається сплати [PERSON] виконавчого збору. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили. Раніше представником ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника та просив розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що на майно [PERSON] накладений арешт в межах виконавчого провадження (ВП [NUMBER]), відкритого державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Баздиревою Світланою Вікторівною (правонаступник Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) «Постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 30.04.2014 року про арешт на все майно боржника, [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 10). Крім того, накладено арешт на майно позивачки в межах виконавчого провадження (ВП [NUMBER]), відкритого державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Корчемкіної Маріанни Вячеславівни (правонаступник Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечеловському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) «Постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 27.09.2012 року про арешт на все майно боржника, [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 9). Виконавчі документи були повернуті на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна). Відповідно до листа від 05.05.2023 року №0400-010605-8/60843 відділу забезпечення наповнення бюджету №2 фінансово-економічного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вбачається, що заборгованість [PERSON] погашена 03.09.2018 року та станом на 25.04.2023 року відсутня (а.с.4). Головне управління ДПС у Дніпропетровській області листом від 19.04.2023 року №27188/6/04-36-13-05-10 повідомило, що у [PERSON] станом на 17.04.2023 року, згідно даних інноваційно-комунікаційних систем контролюючого органу відсутня заборгованість по єдиному соціальному внеску (а.с.6). Позивач вказує, що наявність даних обтяжень порушує її права на розпорядження зазначеним майно. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В той же час частиною 4 вище зазначеної статті передбачено, що підставами для знання арешту з майна є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є власником арештованого майна і має намір розпорядитися належним їй правом, а саме розпоряджатися цим майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачки. Виходячи з вищевикладеного, суд враховує, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивачки на розпорядження майном, проте підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, а саме шляхом скасування арешту з майна.

Outcome: approved