Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

1.Позиція позивача. 14 серпня 2023 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» від адвоката Приблуди Є.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , надійшов зазначений позов, за яким він просить: - розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований у Верхньодніпровській міськраді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 21 квітня 2007 року; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , суму судових витрат в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок сплата судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на правничу допомогу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 21 квітня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На цей час дитина проживає разом з батьком, в зв`язку з тим, що позивач проходить службу в лавах Збройних Сил України. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Втратили почуття любові один до одного. З відповідачем спільне господарство не ведуть. Шлюб фактично припинив існування з жовтня 2020 року, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 2. Позиція відповідача. Адвокат Серебряков Е.С., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , подав до суду відзив на позовну заяву. Вказав, що у позові не зазначено дійсну причину припинення фактичних шлюбних відносин. Відповідач заради дружини погодився на переїзд до Донецької області разом з дитиною, звільнився з роботи, щоб проживати однією сім`єю. Позивач з невідомих причин залишила відповідача разом з дитиною в квартирі Донецької області, а сама виїхала на постійне місце проживання до іншого регіону. Згодом стало відомо, що позивач познайомилась з іншим чоловіком та фактично вже створила нову сім`ю. Відповідач повністю займається дитиною, позивач з невідомих причин заблокувала номер телефону дитини і не спілкується з нею. Також представник відповідача вказує, що причиною розірвання шлюбу є й те, що позивач почала вести аморальний спосіб життя і стала зловживати спиртними напоями. 17 листопада 2022 року Добропільським міжрайонним судом Донецької області було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, 13 листопада 2022 року позивач виявлена у нетверезому стані, у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинила адміністративне правопорушення за ч. 172-20 КУпАП. З весни 2023 року сторони не проживають однією сім`єю, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство та мають окремий бюджет. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, однак не погоджується з тими обставинами, що викладені у позовній заяві. Стосовно стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат по наданню останньому професійної правничої допомоги адвоката. Представником позивача [PERSON] не надано разом з позовною заявою договору про надання правової допомоги позивачу, не надано квитанцію про понесені позивачем витрати по правничій допомозі адвокатом, не надано додатку до договору про надання правової допомоги. Адвокат Серебряков Е.С. просить: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; - повернути з державного бюджету [PERSON] 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 536,80 грн. у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог про розірвання шлюбу; - в іншій частині, а саме у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правничої допомоги пов`язаної з розглядом даної справи у розмірі 2000 гривень відмовити у повному обсязі; - стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати на оплату гонорару за надання професійної правничої допомоги адвокатом Серебряковим Е.С. в сумі 8000,00 грн. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 14 серпня 2023 року адвокат Приблуда Є.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовну заяву про розірвання шлюбу (а.с. 1-2). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2023 року цивільну справу передали до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 11). 24 серпня 2023 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 14). 18 вересня 2023 року адвокат Серебряков Е.С., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 19-21). 20 вересня 2023 року адвокат Приблуда Є.В. через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовну заяву підтримує в повному обсязі (а.с. 33). 20 вересня 2023 року адвокат Серебряков Е.С. подав до суду заяву, у якій просить цивільну справу розглядати без його участі та участі відповідача, відзив підтримує в повному обсязі та просить врахувати доводи та обґрунтування, що викладені у відзиві (а.с. 36). 06 жовтня 2023 року адвокат Приблуда Є.В. через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції (а.с. 39-40). 23 жовтня 2023 року адвокат Серебряков Е.С. подав до суду заяву щодо надання йому для ознайомлення матеріали цивільної справи (а.с. 51). У відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 4. Фактичні обставини встановлені судом. \~ \~ \~ \~ Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2007 року, зареєстрованому виконкомом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровський район Дніпропетровська область , актовий запис № 18 (а.с.23 а). Дошлюбним прізвищем\~позивача\~ [PERSON] є « [PERSON] », що підтверджується\~копією свідоцтва\~про шлюб серії [NUMBER] (а.с.23 а). Подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 923 (а.с. 7). Спору про поділ майна сторони не мають. Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки. У сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Втратили почуття любові один до одного. Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство та мають окремий бюджет. 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як вбачається із встановлених обставин спору, примирення між сторонами не є доцільним. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно з\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому, як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.8\~Постанови від 21грудня 2007 року N11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст.\~113\~Сімейного\~Кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до\~ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу. Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати\~шлюб з відповідачем. Відповідач, в свою чергу визнав позовні вимоги, в повному обсязі, вважає, що збереження шлюбу та подальше перебування у шлюбі не можливим. Приймаючи до уваги позиції сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивача \~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує:1)\~чи\~пов`язані\~ці витрати\~з\~розглядом\~справи; 2)\~чи\~є\~розмір таких\~витрат\~обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору\~з урахуванням\~ціни\~позову,\~значення\~справи\~для сторін,\~в\~тому\~числі чи\~міг\~результат\~її вирішення\~вплинути\~на\~репутацію сторони\~або\~чи\~викликала справа\~публічний\~інтерес; 3)\~поведінку\~сторони\~під час\~розгляду\~справи,\~що\~призвела\~до затягування\~розгляду\~справи,\~зокрема,\~подання\~стороною\~явно необґрунтованих\~заяв\~і\~клопотань,\~безпідставне\~твердження\~або заперечення\~стороною\~певних\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~справи,\~безпідставне\~завищення\~позивачем позовних\~вимог\~тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат та в якості доказів понесених витрат на правничу допомогу надано лише Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ №1032907 від 11 серпня 2023 року. Вказаний доказ на відшкодування судових витрат пов`язаних зі сплатою правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. не є достатнім. Відповідач просить стягнути з позивача [PERSON] , понесені витрати на оплату гонорару за надання професійної правової допомоги в сумі 8000,00 грн. На підтвердження понесених сум витрат на правничу допомогу відповідачем надано: -Копію договору на надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року; -Копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1051665 від 11 вересня 2023 року; - Квитанцію № 1 від 11 вересня 2023 року; - Додаток № 1 до Договору про надання правничої праововї допомоги від 04.09.2023 року, у якоум зазначено вид та вартість наданих послуг, а саме: 1. Консультації ат роз`яснення з правових питань по суті спору = 500,00 грн.; 2. Складання відзиву на позовну заяву та додатків до нього, направлення до суду та на адресу позивача. Складання заяви про визнання позовних вимог в частині розірвання шлюбу.Складання заяви про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката з додатками = 4500,00 грн.; 3. Представництво інтересів в суді першої інстанції = 3500,00 грн.; Всього: надано правову допомогу, загальна сумі яких складає 8500,00 грн. \~\~Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~\~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року.\~\~Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). \~У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. \~Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. \~Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). \~Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. \~Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків\~\~тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. \~Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. У Постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial