Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним та повернення незаконно списаних коштів. В обґрунтування позовну зазначила, що 6 липня 2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», реорганізованого в подальшому в Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг. Вказаний договір укладено на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому, контактним номером телефону Позивача у згаданій анкеті було вказано абонентський номер телефону [NUMBER] , який закріплено за нею ще з травня 2015 року, що підтверджується замовленням (особовий рахунок № [NUMBER] ), заявою про перереєстрацію від 12.05.2015 та заявою про надання послуг «Перереєстрація номеру» від 08.05.2015. В подальшому, Відповідачем на підставі угоди №SAMDNWFC00038278349 від 20.10.2017 було відкрито Позивачу картковий рахунок [NUMBER] та випущено банківську карту. Вказана угода у Позивача відсутня, так як була укладена в одному примірнику та передана Відповідачу. Також, в межах вказаної угоди Відповідачем було відкрито Позивачу відновлювану кредитну лінію на споживчі цілі з встановленим кредитним лімітом. Станом на 26.07.2022 Відповідачем було встановлено Позивачу кредитний ліміт в межах суми 100 000 грн., що підтверджується банківською випискою від 26.07.2022 за №5U6PM2E72TNPJNPH. Надання банківських послуг Позивачу здійснювалось Відповідачем в тому числі і дистанційно з використанням засобів дистанційної комунікації (дистанційних каналів обслуговування), зокрема, мобільної версія системи Internet Banking Приват24, програмне забезпечення якої було встановлено на мобільний телефон Позивача (далі - додаток Приват24), що повністю узгоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг Відповідача. Відтак, 26 липня 2022 року о 12:12 год Позивач, перебуваючи в місці тимчасового проживання за адресою по [ADDRESS] , отримала в додатку Приват24 текстове повідомлення від Банку. З метою ознайомлення із його змістом, Позивачем о 12:15 год було здійснено вхід до програмного забезпечення додатку Приват24 (з попередньою авторизацією з допомогою телефонного дзвінка із номера оператора Банку [NUMBER] ), та прочитано текстове повідомлення такого змісту: «Вашу карту перевипущено на Digital-карту». Після цього, як стверджує Позивач, додаток Приват24 раптово припинив роботу, а його діалогове вікно самостійно закрилося. Згодом, о 12:19 на номер телефону Позивача повторно надійшов вхідний дзвінок від абонента із тим же номером [NUMBER] , відповівши на який Позивач почула голос оператора-автовідповідача Банку про те, чи підтверджує вона вхід до Приват24. Підтвердивши такий вхід, в додаток Приват24 Позивача надійшло одночасно чотири повідомлення про списання грошових коштів з її карткового рахунку в сумі по 20 904,14 грн. (всього разом 83 616,56 грн), а також одне повідомлення про списання 14 632, 94 грн. Тобто, всього було списано 98 249,50 грн, хоча жодних запитів чи підтверджень на виконання даних платіжних операцій Позивач не здійснювала. Тобто, таке списання Відповідачем грошових коштів з карткового рахунку Позивача відбулося поза її волею. Відтак, перевіривши баланс на своєму картковому рахунку в додатку Приват24, Позивач виявила, що в проміжку часу з 12:12 до 12:14, тобто до того, як вона здійснювала вхід до додатку Приват24, з її карткового рахунку без її згоди та сприяння Відповідачем було здійснено переказ грошових коштів в сумі 94 470, 65 грн на картку [NUMBER] , що випущена на ім`я [PERSON] , та з яким Позивач не була знайома та ніколи не мала будь-яких відносин, а також списано комісію Банку за виконання даного переказу в сумі 3 778, 85 грн. Всього разом було списано 98 249, 50 грн. Зрозумівши, що таке списання коштів з карткового рахунку відбулось неправомірно та мало ознаки крадіжки, Позивач о 12:21 за допомогою телефонного дзвінка звернулася із заявою на гарячу лінію Банку «3700» та повідомила про подію викрадення грошових коштів, а також попросила заблокувати її карту. Після цього, о 13:45 Позивач звернулася до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про кримінальне правопорушення, на підставі якої було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12022096010000502 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та яке на даний час триває. Наступного дня, 27 липня 2022 року Позивачем було подано до відділення №2 Банку у м. Івано-Франківськ заяву про проведення перевірки даного факту неправомірного списання коштів та відновлення залишку коштів на рахунку. Розглянувши вказану заяву, Банк повідомив Позивача про те, що не може повернути кошти, так як 26.07.2022 з її платіжної картки були зняті грошові кошти, а для цього був правильно введений ПІН-код картки. Однак, як стверджує Позивач, нею нікому та ніколи не розкривалися відомості ані про ПІН-код картки, ані про пароль та логін для доступу до додатку Приват24. Свою платіжну картку вона ніколи і нікому не передавала, а додаток Приват24 використовувався тільки нею і тільки на її особистому телефоні. Крім того, неправомірне списання коштів Банком з карткового рахунку Позивача відбулось не у зв`язку із зняттям таких грошових коштів з її платіжної картки, а за результатами неналежного переказу Банком суми коштів на рахунок невідомого для Позивача [PERSON] . При цьому, такий переказ було ініційовано через термінал самообслуговування, що знаходиться по [ADDRESS] , в той час, коли Позивач у цей момент перебувала в м. Івано-Франківськ та не могла його ініціювати. Тобто, фактично Позивач не отримувала вказану вище суму коштів від Відповідача в позику, ані для особистих потреб, ані для потреб третьої особи - [PERSON] , так як з ним Позивач не була навіть знайома. В подальшому, 01.09.2022 Відповідачем було нараховано Позивачу та списано з її карткового рахунку відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 1.7 відсотка в сумі 1 982,18 грн. Також, 01.10.2022 Відповідачем було нараховано Позивачу та списано з її карткового рахунку відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 3.4 відсотка в сумі 3 050,59 грн. 1 листопада 2022 року Відповідачем було нараховано Позивачу та списано з її карткового рахунку відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 3.4 відсотка в сумі 522,11 грн. Всього Відповідачем було нараховано Позивачу та списано з її карткового рахунку відсотків за використання кредитного ліміту в сумі 5 554, 88 грн, що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER] від 21.03.2023 за №261DOBTV1GKI9M94. Разом з тим, як слідує зі згаданої виписки, станом на 04.07.2022 баланс на картковому рахунку Позивача становив (-) 12 427,50 грн. За період з 04.07.2022 по 21.03.2023 на картковий рахунок Позивача всього надійшло коштів на загальну суму 126 905,47 грн. За цей же період сума ініційованих Позивачем переказів зі списання коштів з її карткового рахунку становить 10 505,57 грн (в тому числі 64,28 комісій грн. та 180 грн. комісій за обслуговування (членський внесок)). Таким чином, за розрахунком Позивача баланс на її картковому рахунку станом на 21.03.2023 має становити 103 972,40 грн. (126 905,47 грн - 12 427,50 грн - 10 505,57 грн). Однак, відповідно до згаданої виписки сума такого балансу станом на 21.03.2023 складає всього лише 168,02 грн. Таким чином, Відповідачем було неправомірно списано з карткового рахунку Позивача кошти в сумі 103 804,38 грн., що з огляду на наведені вище обставини свідчить про порушення її законних прав та інтересів, які підлягають захисту судом шляхом визнання кредитного договору недійсним та повернення незаконно списаних коштів. Позивачем зазначається, що вона має право оспорити згадану вище угоду №SAMDNWFC00038278349 від 20.10.2017, укладену з Відповідачем 26.07.2022 на суму 94 470,65 грн (кредитний договір) шляхом визнання її недійсною, так як, по перше, у Позивача було відсутнє волевиявлення на укладення такого правочину, а по-друге, грошові кошти Позивачем за таким кредитним договором ані особисто, ані третіми особами від її імені не отримувалися. Відтак, як наслідок, Відповідачем мають бути повернуті Позивачу грошові кошти, які неправомірно були списані ним з карткового рахунку Позивача, включаючи комісії та відсотки. Враховуючи наведене, просить суд визнати недійсною угоду №SAMDNWFC00038278349, укладену 26 липня 2022 року публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» з [PERSON] на суму 94 470,65 грн.; зобов`язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» повернути на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «Приват Банк»: суму неналежно перерахованих коштів в розмірі 94 470,65 грн.; суму неправомірно списаної комісії в розмірі 3 778, 85 грн.; суму неправомірно списаних відсотків в розмірі 5 554, 88 грн. 03.07.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що 27.07.2022 р. в Банк звернулася клієнт [PERSON] з заявою про те, що 26.07.2022 р. на її телефон [NUMBER] прийшло СМС-повідомлення про випуск карти. Коли вона хотіла зайти в Приват24, і поступив дзвінок з банку, де вона підтвердила вхід в Приват24. Зразу після того їй надійшли СМС-повідомлення про списання коштів з її карти. Як вбачається із виписок по рахункам Позивача, Згідно "історії змін карток" карта [NUMBER] випущена 26.07.2023 р. в Приват24, згенеровано новий PIN-код, після чого через термінал самообслуговування ТС204421 (м.Ніжин, вул.Шевченка, 21, Критий ринок) з введенням PIN-коду кошти були переведені на карту [NUMBER] клієнта [PERSON] . Аналізом логів входів за 25-26.07.22 р. в "Приват24" під акаунтом клієнта [NUMBER] [PERSON] відбувалися входи з не типового для клієнта девайса, провайдер Варшава. Наявна інформація з "Архіву повідомлень", де зафіксовано 25-26.07.2023 р. постійні ходи в "Приват24" під акаунтом клієнта [NUMBER] [PERSON] - Р24АОS2 аuthorization (додаток 1, 2, 2), логін та пароль не змінювалися, тобто зловмисник володів статичним паролем на вхід в "Приват24" і дана інформація суперечить показам заявника щодо нерозголошення конфіденційної інформації авторизація в ТСО при переказі коштів проводилась по карті [NUMBER] заявника Карти [NUMBER], [NUMBER] внесені в список скомпрометованих карт. В банкоматній мережі ПриватБанку вказані карти не використовувались. Карта [NUMBER] [PERSON] заблокована із залишком коштів 1.63 грн. [PERSON] знаходиться в списку обмежень з кодифікатором 1.41 «Шахраї в електронних операціях". 26.07.2023 р. слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області відкрито кримінальне провадження №12022096010000502 за ст. 185 ч.4 КК України. Дана подія внесена в Портал СБ №19890. Таким чином, шахрайські дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку [PERSON] , в результаті яких 26.07.2022 р. з її кредитної картки [NUMBER] були списані грошові кошти у сумі 98249 грн. (з урахуванням комісій банку) відбулися внаслідок компроментації самим клієнтом логіну входу в "Приват24", в результаті чого було здійснено вхід в Приват24 зловмисником, випущена карта, отримана по ній інформація та здійснено транзакції по переказу коштів. Слід зазначити, що згідно "Умов і Правил надання банківських послуг" : "Банк не несе відповідальності у разі, якщо інформація про рахунки Кліента, Карту, контрольну інформацію Клієнта, Ідентифікатор користувача, паролі системи "Приват24", пароль(ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомою іншим особам в результаті несумлінного виконання Клієнтом умов їх зберігання і використання і/або прослуховування або перехоплення інформації в каналах зв?язку під час використання цих каналів". Також "Клієнт несе відповідальність за усі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через облаштування самообслуговування, систему MobileBanking, систему "Приват24" з використанням передбачених справжніми Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації" В ПриватБанку існує доволі серйозна система захисту, для того, що зняти/переказати кошти із картки Клієнта недостатньо лише мати номер телефону, завжди є додаткове підтвердження операції, як то введення ПІН-коду картки, 4-х останніх цифр картки клієнта, смс-повідомлення, яке надходить на фінансовий номер клієнта, а тому без розголошення Клієнтом своїх персональних даних інша особа не зможе зняти кошти. Зазначає, що позивач не заперечує, що картку не втрачала, перевипуску і сім-картки не було. Переказ коштів можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації. Преставником відповідача зазначається, що списання грошових коштів з рахунку позивача було здійснено на підставі його дистанційного розпорядження, що надійшло до банку за допомогою систем дистанційного обслуговування в порядку, передбаченому законодавством та умовами договору. Відповідно дії чи бездіяльності банку, як сторони договору, на проведення платежів не було, адже електронний платіж проводиться тільки з ініціативи клієнта, оскільки всі генеруючі ключі та паролі доступу до системи ПРИВАТ-24, згідно з якими можливо розпорядження рахунком знаходяться виключно у клієнта, як власника рахунку. Отже, здійснене банком списання грошових коштів не може вважатись безпідставним. Право власності на кошти, після їх перерахування на розрахункові рахунки набуває одержувач, і в разі бізпідставного їх отримання несе відповідальність за ст.1212 ЦК України. Також, триває кримінальне провадження за зверненням позивача, за результатами якого мають бути встановлені відповідні факти або особи, що здійснили протиправні дії, якщо такі мали місце. Таким чином, оскільки обставини вчинення порушень і неправомірних дій з боку банку позивачем не доведено, вказане виключає відповідальність Відповідача згідно з умовами договору та вимогами законодавства. Таким чином вважають вимоги [PERSON] безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 13.07.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що Позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. В свою чергу, припущення Відповідача про те, що Позивачка не заперечує, що карту не втрачала, перевипуску її сім-картки не було, логін та пароль для входу до «Приват24» не змінювався, а тому зловмисник володів статичним паролем на вхід в «Приват24», що за переконанням Відповідача суперечить показам Позивачки про нерозголошення конфіденційної інформації, не може однозначно вказувати на протиправне розголошення такої інформації безпосередньо самою Позивачкою. Адже, така інформація могла бути також скомпрометована і працівниками Відповідача, тощо. Тобто, доводи відзиву Відповідача в основному зводяться лише до його суб`єктивних припущень та не підтверджуються належними та допустимими доказами, а також спростовуються наявними матеріалами справи. Зокрема, відповідно до яких Позивачка невідкладно повідомила Відповідача про цю подію, а також невідкладно звернулася до правоохоронних органів, якими на даний час здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами. Представником позивача зазначається, що інтернет-картка не відноситься до переліку карток, на які Відповідач може встановлювати кредитні ліміти Позивачу. Водночас, Відповідач зобов`язаний обслуговувати поточний рахунок, для якого випущено інтернет-картку, лише за дебетовою платіжною схемою, тобто з використанням електронного платіжного засобу в межах залишку коштів, що обліковуються на його рахунку. Разом з тим, як стверджує Відповідач, згідно так званої «історії змін карток» карта [NUMBER] була випущена 26.07.2022 в «Приват24», згенеровано новий ПІН-код, після чого через термінал самообслуговування ТС204421 (м. Ніжин, вул. Шевченка, буд. 21, Критий Ринок ) кошти були переведені на карту [NUMBER] [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Відповідно до наявних у матеріалах справи копій банківських виписок, кредитний ліміт було встановлено Відповідачем Позивачу по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ). Тобто, в контексті викладеного вище, карта [NUMBER] , випущена 26.07.2022 в «Приват24», є інтернет-карткою. Тому, Відповідач повинен був здійснювати її обслуговування лише за дебетовою платіжною схемою, а не за кредитною чи дебетово-кредитною платіжними схемами, як то мало місце в їхньому випадку. Зазначене вказує на те, що саме недотримання Відповідачем наведених положень Умов перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із фактом крадіжки грошових коштів, а не дії Позивачки. Таким чином, наведеним додатково підтверджується, що грошові кошти Позивачем за таким кредитним договором ані особисто, ані третіми особами від її імені не отримувалися. Відтак, як наслідок, Відповідачем мають бути повернуті Позивачу грошові кошти, які неправомірно були списані ним з карткового рахунку Позивача, включаючи комісії та відсотки, про що зазначено в позовній заяві. Просить позовну заяву задовольнити повністю. 04.09.2023 року третя особа, [PERSON] подав до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що з Позивачем, [PERSON] він не знайомий, ніколи не знав і будь-яких інших відносин не мав. Грошові кошти дійсно надходили на його картковий рахунок, які він одразу переказав на іншу банківську картку за вказівкою чоловіка з яким познайомився в мережі Інтернет і будь-якого доходу від того він не отримав, а сам став потерпілим від зловмисної схеми шахраїв, які зловживаючи його довірою спричинили йому, також, матеріальні і моральні збитки. З позовними вимогами Позивача [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним та повернення незаконно списаних коштів він не погоджується та не підтримує у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа, [PERSON] в письмових поясненнях від 04.09.2023 року, зазначив, що просиь розглянути справу за його відсутності, спір вирішити відповідно до вимог чинного законодавства України. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що абонентський номер телефону [NUMBER] з травня 2015 року закріплено за [PERSON] , що підтверджується замовленням (особовий рахунок № [NUMBER] ), заявою про перереєстрацію від 12.05.2015 та заявою про надання послуг «Перереєстрація номеру» від 08.05.2015 року (а.с.20-22). 06 липня 2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», (яке в подальшому реорганізованого в Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] , [INFO] , укладено договір про надання банківських послуг. Вказаний договір укладено на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Із зазначеної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку контактним номером телефону [PERSON] вказано абонентський номер телефону [NUMBER] (а.с.32). З протоколу про прийняття заяви [PERSON] про кримінальне правопорушення та іншу дію, складеного 26.07.2022 року старшим дізнавачем СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Капітанчук О.В. встановлено, що 26.07.2022 року в період часу з 12:12 год. по 12:14 год. в м.Івано-Франківську невідома особа шляхом зловживання довіри заволоділа грошовими коштами із банківської карти «ПриватБанку» [NUMBER] (а.с.37-38). 26.07.2022 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12022096010000502 внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с.42). Із пояснень [PERSON] вбачається, що дана банківська карта прив`язана до її мобільного н.т. [NUMBER] . Доступу третіх осіб до її банківської карти немає. На її мобільному телефоні встановлено додаток «Приват24», який прив`язаний до її номеру телефону. Вхід до «Приват24» здійснюється за «Face ID» або паролю. Так, 26.07.22 року о 12:12 год. вона знаходилась по місцю проживання та в «Приват 24» їй надійшло повідомлення. В свою чергу вона зайшла в «Приват24» за допомогою «Face ID» почала читати повідомлення: « Вашу карту пере випущено на digital карту, після чого додаток «Приват24» закрився. В цей час на її мобільний номер телефону зателефонував номер [NUMBER] та автовідповідач запитав підтвердження входу до «Приват24», на що вона підтвердила. В цей час із її банківської карти було знято грошові кошти 4 рази по сумі 20,100,13 грн. та один раз 14,070,13 грн. Грошові кошти знімались в період часу з з 12:12 год. по 12:14 год. телефонний дзвінок було здійснено в 12:15 год. Зазначила, що на будь які посилання не заходила. Отримавши виписку із ПриватБанку отримувачем коштів був [PERSON] м.Ніжин. Дану особу [PERSON] не знає (а.с.39). 26.07.2022 року [PERSON] вручено памятку про права та обов`язки (а.с.40-41). Із матеріалів кримінального провадження №12022096010000502, розпочатого 26.07.2022 року вбачається, що з виписки з ПриватБанку встановлено, що 26.07.2022 року о 12:12:21 год. через термінал самообслуговування [ADDRESS] , Критий ринок перераховано 20 904,14 грн. [PERSON] ; 26.07.2022 року о 12:12:57 год. через термінал самообслуговування [ADDRESS] , Критий ринок перераховано 20 904,14 грн. [PERSON] ; 26.07.2022 року о 12:13:29 год. через термінал самообслуговування [ADDRESS] , Критий ринок перераховано 20 904,14 грн. [PERSON] ; 26.07.2022 року о 12:14:04 год. через термінал самообслуговування [ADDRESS] , Критий ринок перераховано 20 904,14 грн. [PERSON] ; 26.07.2022 року о 12:14:40 год. через термінал самообслуговування [ADDRESS] , Критий ринок перераховано 14 632,94 грн. [PERSON] (а.с.45,50). Відповідно до рапорту заступника начальника ВКП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Зарубенко Є. в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено повні анкетні дані особи на рахунок якої було переведено кошти [PERSON] , ним виявився [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , користується мобільним телефоном [NUMBER] (а.с.47). 27.07.2022 року [PERSON] звернулась до заступника керівника відділення №2 ПриватБанку із заявою про проведення перевірки факту неправомірного списання коштів та відновлення залишку коштів на рахунку (а.с.33-34). Так, із листа спеціаліста 2-го рівня по роботі з запитами клієнтів та держорганів ГО ПриватБанку від 09.08.2022 року встановлено, що Банк повідомив [PERSON] про те, що не може повернути кошти, так як 26.07.2022 з її платіжної картки були зняті грошові кошти, а для цього був правильно введений ПІН-код картки (а.с.35-36). Із службової перевірки щодо обставин несанкціонованих транзакцій з карткового рахунку клієнтки [PERSON] (пригода СБ ІТ №19890) від 22.06.2023 року встановлено, що 27.07.2022 р. в Банк звернулася клієнт [PERSON] (реф. [NUMBER] ) з заявою (1, 2) про те, що 26.07.2022 р на її телефон [NUMBER] прийшло СМС-повідомлення про випуск карти. Коли вона хотіла зайти в Приват24, їй поступив дзвінок з банку, де вона підтвердила вхід в Приват24. Зразу після того їй надійшли СМС-повідомлення про списання коштів з її карти. Згідно «історії змін карток" карта [NUMBER] випущена 26.07.2023 р. в Приват24, згенеровано новий PIN-код (додаток), після чого через термінал самообслуговування ТС204421 (м.Ніжин, вул..Шевченка, буд. 21, Критий ринок) з введенням PIN-коду (додаток) кошти були переведені на карту [NUMBER] клієнта [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Аналізом логінів входів за 25-26.07.22 року в «Приват24» під акаунтом клієнта [NUMBER] [PERSON] відбувалися входи з не типового для клієнта девайса, провайдер Варшава. Наявна інформація з "Архіву повідомлень", де зафіксовано 25-26.07.2023 р. постійні входи в "Приват24" під акаунтом клієнта [NUMBER] [PERSON] - P24AOS2 authorization (додаток 1 2. 3), логін та пароль не змінювалися, тобто зловмисник володів статичним паролем на вхід в "Приват24» і дана інформація суперечить показам заявника щодо нерозголошення конфіденційної інформації. Авторизація в ТСО при переказі коштів проводалась по карті [NUMBER] заявника (додаток). Карти [NUMBER] , [NUMBER] внесені в список скомпрометованих карт. В банкоматній мережі ПриватБанку вказані карти не використовувались. Карта [NUMBER] [PERSON] заблокована із залишком коштів 1.63 грн. [PERSON] знаходиться в списку обмежень з кодифікатором 1.41 "Шахраї в електронних операціях (ід 1200214152 від 29.07.2022 р., коментар: НПС 15688044 REF:220729EC150317HIQ171) (а.с.108-110). Згідно Деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам абонента [NUMBER] з 25.07.2022 року по 27.02.2022 року встановлено, що 26.07.2022 року о 12:15:21 та 12:34:19 зафіксовано телефонний дзвінок з номера [NUMBER] (а.с.25). Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 203ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1,3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. (стаття 1073 ЦК України). Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу. Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу (статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Пунктами 14.14, 14.15 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що банк, зокрема, зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банка. У разі невиконання банком обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк. При цьому обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем. Згідно з пунктом 1.14 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Відповідно до пункту 3, 12 розділу ІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення), електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Відповідно до пунктів 1, 2, 5 - 7, 9, 10 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян». Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Аналіз вказаних положень актів цивільного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки. При цьому на платника покладається відповідальність за здійснення несанкціонованих ним платежів за умови доведеності, що його дії чи бездіяльність призвели до втрати або незаконного використання платіжного засобу чи інформації, які дають можливість ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 03 жовтня 2022 року у справі № 387/746/18, у справі №751/5017/20 від 07 листопада 2021 року. Так, як вбачається із виписки по рахунку Позивача, згідно "історії змін карток" карта [NUMBER] випущена 26.07.2023 р. в Приват24, згенеровано новий PIN-код, після чого через термінал самообслуговування ТС204421 (м.Ніжин, вул.Шевченка, 21, Критий ринок) з введенням PIN-коду кошти були переведені на карту [NUMBER] клієнта [PERSON] . Із службової перевірки щодо обставин несанкціонованих транзакцій з карткового рахунку клієнтки [PERSON] (пригода СБ ІТ №19890) від 22.06.2023 року встановлено, що аналізом логінів входів за 25-26.07.22 року в «Приват24» під акаунтом клієнта [NUMBER] [PERSON] відбувалися входи з не типового для клієнта девайса, провайдер Варшава. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Судом встановлено, що дії третіх осіб призвели до оформлення кредитної угоди №SAMDNWFC00038278349 від 26 липня 2022 року та списання з кредитної картки позивача грошових коштів у сумі 98249 грн., а банком порушені вимоги чинного законодавства, оскільки є факт здійснення операцій за кредитним рахунком особи, які нею не замовлялися та не оформлювалися, що підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Наданими Банком доказами не підтверджується, що [PERSON] у період спірного списання грошових коштів реєструвалася у системі «Приват24» та використовувала її з метою доступу до відкритих на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк» карткових рахунків, а тому приходить до висновку про відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Подібний висновок викладено також у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19. Посилання представника відповідача про те, що списані грошові кошти у сумі 98249 грн. (з урахуванням комісій банку) відбулися внаслідок компроментації самим клієнтом логіну входу в "Приват24", в результаті чого було здійснено вхід в Приват24 зловмисником, випущена карта, отримана по ній інформація та здійснено транзакції по переказу коштів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони є лише припущенням АТ КБ «ПриватБанк», та належними доказами не підтверджені. Як зазначалося вище, позивач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила відповідача та правоохоронні органи про цей факт, що підтверджує наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюються особи, які протиправно заволоділи грошовими коштами. Таким чином, укладення кредитної угоди №SAMDNWFC00038278349 від 26.07.2022 на суму 94 470,65 грн відбулося без волевиявлення позивача на укладення такого правочину, грошові кошти Позивачем за таким кредитним договором ані особисто, ані третіми особами від її імені не отримувалися. Відтак, суд вважає, що дослідженими доказами доведена обгрнтованість позову, а тому слід визнати недійсною угоду №SAMDNWFC00038278349, укладену 26 липня 2022 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] на суму 94 470,65 грн., зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» відновити залишок коштів на картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] , відкритому у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приват Банк», у якому він був перед виконанням операцій зі зняття коштів, із залишком коштів в розмірі 94 470,65 грн.; списаної комісії в розмірі 3 778, 85 грн. та зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» повернути на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приват Банк» суму списаних відсотків в розмірі 5 554, 88 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2147 гривень 20 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved