Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач уклав із двома товариствами кредитні договори за якими отримав грошові кошти. Зокрема, 02.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 310842008. Надалі, 29.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «Таліон плюс». Потім, 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також, 19.12.2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 12095-12/2020. Надалі, 29.10.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29102021 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У підсумку, позивач вказує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за зазначеними двома кредитними договорами, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредитів та сплаті відсотків за наведеними кредитними договорами не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитами, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 29\~075 гривень 00 копійок (а.с. 1 5). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи та копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 45, 48, 51). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 02.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено кредитний договір № 310842008 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 17 000 гривень 00 копійок на строк 70 днів (а.с. 7 8, 8 на звороті 10, 10 на звороті). Відповідно до п. 1.1. договору, товариство надає Клієнту фінансовий кредит в сумі 17 000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно із п. 1.2. договору, кредит надається строком на 70 днів. Відповідно до п. 1.4. договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 474,50 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,30 % (процентів) в день. Відповідно до п. 2.2.2.1. договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором. Також, 19.12.2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 12095-12/2020 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 4 500 гривень 00 копійок на строк 14 днів із процентною ставкою 2,20 % на добу (а.с. 19 20, 21). Потім, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклало відповідні договори факторингу із вказаними двома кредиторами відповідача за наведеними кредитними договорами, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по усіх двох укладених договорах. Зокрема, за договором факторингу: - № 20102022 від 20.10.2022 року укладеним між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 310842008 від 02.01.2021 року (а.с. 11 12, 13); - № 29102021 від 29.10.2021 року укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 12095-12/2020 від 19.12.2020 року (а.с. 23 24, 25, 26). При цьому, відповідача було повідомлено про відступлення прав вимоги за його кредитом по вказану договору, що підтверджується відповідним письмовим листом (а.с. 22). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за усіма двома кредитними договорами по яких позивач набув право вимоги від кредиторів. Із наданих позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунків заборгованості вбачається, що станом на 30.06.2023 року відповідач має заборгованість: - за договором № 310842008 від 02.01.2021 року на загальну суму 18\~155 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 17 000 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 1\~155 гривень 00 копійок (а.с. 14); - за договором № 12095-12/2020 від 19.12.2020 року на загальну суму 10\~920 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 3\~000 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 7 920 гривень 00 копійок (а.с. 27). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені усіма наведеними двома кредитними договорами, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за усіма двома кредитними договорами. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 6). На підставі викладеного,

Outcome: approved