Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», в інтересах якого діє Столітній Михайло Миколайович, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~посилається на\~те,\~що 05.12.2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~та [PERSON] \~за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено кредитний договір №5171952 про надання споживчого кредиту у розмірі 21300 гривень із процентною ставкою 1,90% в день строком на 30 днів з визначеною датою повернення кредиту 04.01.2022 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за зазначеним кредитним договором виконало та надало їй кредит у розмірі 21300 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . 04.01.2022 року відповідачка [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано з продовженням строку користування кредитом на 90 календарних днів. 18.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» як фактором було укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5171952 з повідомленням боржника про відступлення права вимоги. У зв`язку з невиконанням боржником [PERSON] зобов`язань за вищевказаним кредитним договором станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки перед новим кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» становить 54080 гривень 70 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21300 гривень, нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 32780 гривень 70 копійок, а також з останньої на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 11356 гривень 93 копiйки та три відсотки річних у розмірі 2155 гривень 82 копiйки. Відповідачка [PERSON] не скористалася правом на подання відзиву у справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» Столітній Михайло Миколайович у судове засідання не з`явився, однак надав суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи по суті. Суд, вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідачки, керується загальними засадами цивільного судочинства та практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до ч.ч.4, 5 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Прецендентною практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). У п.26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті. Враховуючи, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово не з`являлася у судові засідання, не скористалася правом на подання відзвиву, а тому справу слід розглянути у порядку ст.280 ЦПК України за її відсутності з постановленням заочного рішення у справі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.09.2023 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», в інтересах якої діє Столітній Михайло Миколайович про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. 05.12.2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~та [PERSON] \~за допомогою\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» укладено\~кредитний договір\~№5171952\~про надання\~споживчого кредиту\~у розмірі\~21300\~гривень із\~процентною ставкою\~1,90%\~в день\~строком на\~30\~днів з\~визначеною датою\~повернення кредиту\~04.01.2022\~року. Як вбачається з п.п.1.1 договору №5171952 про надання споживчого кредиту від 05.12.2021 року укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до п.п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах\~строку кредиту,\~вказаного в\~п.1.4\~цього договору; у межах\~нового строку\~кредиту,\~якщо відбулася\~пролонгація за\~ініціативою споживача,\~відповідно до\~п.4.2\~договору; у межах\~нового строку\~кредиту,\~якщо відбулася\~автопролонгація,\~відповідно до\~п.4.3\~договору. Договір №5171952 від 05.12.2021 року, який містить особисті дані позичальника [PERSON] , її номери мобільних телефонів, а також графік платежів та паспорт споживчого кредиту до нього підписано електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором ідентифікатором C720397 05.12.2021 о 13:40:21. У паспорті споживчого кредиту викладено інформацію про умови кредитування, загальні витрати за стандартною та зниженою процентними ставками, реальну річну процентну ставку, розмір штрафів, строк дії паспорту тощо. 05.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало [PERSON] грошові кошти у розмірі 21300 гривень на картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про перерахування коштів. Представником позивача до позовної зави додано картку обліку договору (розрахунок заборгованості за кредитним договором №5171952 від 05.12.2021 року), згідно з яким заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 17.04.2023 року становить 54080 гривень 70 копійок. Судом встановлено, що після підписання 05.12.2021 року вищевказаного кредитного договору у електронній формі разом з іншими документами у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у фінансової установи виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит. При цьому 04.01.2022 року відповідачка [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано з продовженням строку користування кредитом на 90 календарних днів. Судом встановлено,\~що 18.04.2023\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~ як\~фактором було\~укладено договір\~факторингу №18.04/23-Ф,\~згідно з\~умовами якого\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~відступило Товариству\~з обмеженою\~відповідальністю «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» право\~грошової вимоги,\~зокрема,\~до боржника\~ [PERSON] ,\~включаючи суму\~основного зобов`язання\~(кредиту),\~плату за\~кредитом (плату\~за процентною\~ставкою),\~пеню за\~порушення грошових\~зобов`язань та\~інші платежі,\~право \~на одержання\~яких належить\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«АВЕНТУС УКРАЇНА».\~Вищевказаним договором\~передбачено обов`язок\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~як фактора\~протягом 10\~календарних робочих\~днів з\~моменту переходу\~до нього\~прав вимоги\~підготувати письмові\~повідомлення боржникам\~згідно Реєстру\~боржників до\~цього договору\~для забезпечення\~подальшого їх\~направлення боржникам\~від імені\~клієнта \~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«АВЕНТУС УКРАЇНА».\~Як вбачається\~зі списку\~№708-782\~ [PERSON] ,\~яка включена\~до Реєстру\~боржників під\~№5275,\~на виконання\~вимог договору\~факторингу №18.04/23-Ф\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~направлено простою\~кореспонденцією повідомлення про відступлення\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», зокрема, за кредитним договором №5171952 про надання останній споживчого кредиту, розмір заборгованості за яким складає 54080 гривень 70 копійок. Незважаючи на вжиття первісним кредитором заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення, у тому числі, 18.04.2023 року повідомлення про відступлення прав вимоги у зв`язку з невиконанням зобов`язань, станом день розгляду справи судом відповідачка [PERSON] не вчинила жодних дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором №5171952 від 05.12.2021 року. V. Оцінка суду Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. У частині третій вказаної статті зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону). Згідно приписів статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Отже, судом встановлено, що між сторонами 05.12.2021 року в електронному вигляді допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено кредитний договір №5171952 про надання споживчого кредиту у розмірі 21300 гривень із процентною ставкою 1,90% в день строком на 30 днів з визначеною датою повернення кредиту 04.01.2022 року. Відповідачка [PERSON] користувалася кредитним лімітом понад 30 дні, тому відповідно до умов договору підлягає застосуванню відсоткова ставка 1,90 % в день, що і було зроблено позивачем (згідно розрахунку позивача 404 гривень 70 копійок в день за період з 05.12.2021 року по 24.02.2022 року). Судом також встановлено, що 18.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» як фактором було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» право грошової вимоги, зокрема, до боржника [PERSON] , включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА». Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» як нового кредитора перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за електронним договором про надання споживчого кредиту №5171952 від 05.12.2021 року. Як вбачається з картки обліку договору (розрахунку заборгованості за кредитним договором №5171952 від 05.12.2021 року), наданої представником позивача, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17.04.2023 року становить 54080 гривень 70 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21300 гривень, нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 32780 гривень 70 копійок, а також з останньої на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 11356 гривень 93 копiйки та три відсотки річних у розмірі 2155 гривень 82 копiйки. Після придбання права вимоги до відповідачки [PERSON] Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» не здійснювало додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за вищевказаним кредитним договором. Отже, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачкою [PERSON] було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором №5171952 від 05.12.2021 року. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, які підлягають захисту у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника повернути отриману суму кредитних коштів. Представник позивача у заявлених вимогах також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 11356 гривень 93 копiйки та три відсотки річних у розмірі 2155 гривень 82 копiйки. Так, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поряд з тим, у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зокрема, пунктом 18 такого змісту: «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». На підставі наведеного, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 11356 гривень 93 копійки (нараховані за період з квітня 2022 року по червень 2023 року) та трьох відсотків річних, нарахованих за період з 05 квітня 2022 року по 03 серпня 2023 року у розмірі 2155 гривень 82 копійки, слід відмовити. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином,\~оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~враховуючи те,\~що обставини,\~на які\~посилається представник\~позивача,\~як на\~підставу для\~задоволення позову\~знайшли своє\~часткове підтвердження\~у матеріалах\~справи,\~суд ухвалює\~рішення про\~часткове задоволення\~позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», в інтересах якого діє Столітній Михайло Миколайович, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.01.2021 року у розмірі 54080 гривень 70 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21300 гривень та нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 32780 гривень 70 копійок. V. Щодо розподілу судових витрат У позовній заяві представник позивача [PERSON] просить покласти на відповідачку витрати на професійну (правничу) допомогу. Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч.3 ст.137ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial