Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

10.08.2023 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника позивача адвоката Грайворонського Ігора Валерійовича, до Харківської міської ради, в якому просив визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] терміном на три місця з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Після її смерті залишилася частки квартири у будинку готельного типу [ADDRESS] . Інша половина частки належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно за реєстровим №9-12-275607 від 16.11.2012. 26.07.2023 позивач подала заяву до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та видачу відповідного свідоцтва. Постановою державного нотаріуса Теленкова В.С. №2086/02-31 від 26.07.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на її прийняття. Спадщина ніким не прийнята. Шестимісячний строк на прийняття спадщини спливав 20.04.2022, позивач на той момент перебувала за кордоном у Франції в евакуації у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф в Україну. Причини поважності причин пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини позивач обґрунтувала таким. У листопаді-грудні 2021 року позивач займалася влаштуванням її хворого та непрацездатного діда [PERSON] , 1941 року народження, до Пансіону ветеранів праці, оскільки інших родичів у нього немає. З 01.12.2021 у позивача підтвердилася лікарем вагітність. З 24.01.2022 по 05.02.2022 [PERSON] знаходилася на амбулаторному лікуванні з діагнозом «Covid-19». Після виписки позивач у зв`язку з ускладненнями після хвороби продовжила лікування вдома з дотриманням карантинно-обмежувальних заходів. У зв`язку з повномасштабним вторгненням позивач вимушено покинула територію України 26.02.2022 для збереження власного життя та ненародженої дитини та отримала тимчасовий захист у республіці Франції, де перебуває і зараз. [INFO] позивач народила доньку [PERSON] , яку виховує самостійно. 22.07.2023 позивач прилетіла у м. Харків та одразу звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Звернутися до консульства України в Республіці Франція позивач у встановлений законодавством строк не змогла, оскільки від її місця проживання до консульства значна відстань, що становить 756 км. Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , позивач була змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.08.2023 позовну заяву залишено без руху. 14.08.2023 до суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.09.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 04.10.2023 від Харківської міської ради надійшов відзив на позов, в якому представник міської ради просив відмовити у задоволенні позовної заяви, спираючись на те, що перелічені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини є неповажними. Позивач, посилаючись на свою хворобу, не надав доказів перебування на тривалому стаціонарному лікуванні. Крім цього, позивач не реалізувала своє право на подання заяви про прийняття спадщини іншими засобами, зокрема поштового (електронного) зв`язку. 09.10.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини не існує. Позивач добросовісно віднеслася до реалізації своїх спадкових прав, подавши заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори при першому візиті в м. Харків. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява представника позивача, в якій він просить розглянути справу і винести рішення за його відсутності та позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, у відзиві просив розглянути справу без участі представника Харківської міської ради. Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.07.1986 [PERSON] народилася [INFO] у м. Харків, актовий запис №5563, батьками позивача записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2021, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Харків, про що зроблений актовий запис №20973. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме частки квартири у будинку готельного типу [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно за реєстровим №9-12-275607 від 16.11.2012 квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження влаштування свого діда [PERSON] у Комунальну установу Харківський геріатричний пансіонат ветеранів праці позивач надала довідку про його проживання та місце реєстрації з 21.12.2022 у цьому закладі. Факт родинних відносин підтверджено свідоцтвом про народження серїі [NUMBER] від 21.03.1963, відповідно до якого [PERSON] є батьком померлої [PERSON] . Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні у КНП «Міська поліклініка №22» ХМР з 24.01.2022 по 05.02.2022 з діагнозом «Covid-19». На підтвердження встановлення вагітності 01.12.2021 позивач надала витяг з сайту «Helsi» про прийом до лікаря УДЗ. Факт перебування позивача у Франції з 26.02.2022 підтверджений тимчасовими дозволами на перебування (з тимчасовим захистом) у Французькій республіці за №№02864703, 03047990, 03047491, востаннє продовжений до 23.08.2023. Відповідно до свідоцтва про народження №1008 С, виданого уповноваженим службовцем, керуючим актами цивільного стану Відділу запису актів цивільного стану 11 мерії Монпельє Французької Республіки з проставленим апостилем від 28.10.2022 Генеральним прокурором Апеляційного суду м. Монпельє, перекладеного з французької мови на українську присяжним перекладачем російської та української мови при апеляційному суді Монпельє у Французькій Республіці [PERSON] є матір`ю народженої [INFO] [PERSON] у м. Монпельє. 26.07.2023 після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа №70993911, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73342625 від 26.07.2023. Постановою державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Теленкова В.С. від 26.07.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом на прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частини 3 статті 1223 ЦК України). Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу або в сільських населених пунктах -уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування з заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Постановою від 26.07.2023 державним нотаріусом\~Шостої Харківської\~міської державної\~нотаріальної контори\~Теленковим В.С. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з підстав, пропущення ним строку для прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судовим розглядом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач не проживала та не була зареєстрованою разом зі спадкодавцем. Загальновідомим є факт початку 24.02.2022 військової агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який продовжений наступними Указами Президента України і триває дотепер. Територія м. Харкова з 24.02.2022 року до кінця 2022 року дуже часто перебувала під обстрілами, на території Харківської області досі ведуться бойові дії. Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор та органів поштового зв`язку. Таким чином, закінчення строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини припало на період сильних обстрілів м. Харкова. На переконання суду, вагітність позивача на той час та тривале лікування після «Covid-19», введення воєнного стану на території України, постійні обстріли міста Харкова та Харківської області у період з 24.02.2022 року, що є загальновідомою обставиною, слід розцінювати як об`єктивну обставину, що істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії з прийняття спадщини після смерті матері за місцем її відкриття. Крім того, позивачем долучено виписку з медичної карти, свідоцтво про народження дитини, яка народилася після повномасштабного вторгнення закордоном, свідоцтва про тимчасовий захист у Франції. Також, позивач обґрунтувала, що не звернулася у консульство України у Франції через значну відстань та наявність маленької дитини, яка на той момент була немовлям. При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Так, запроваджене ст. 8 Конституції України та ст. 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47).Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить ідеології справедливості. Таким чином, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи те, що закінчення строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини припало на період активних бойових дій у м. Харкові внаслідок збройної агресії російської федерації, враховуючи хворобу позивача у цей строк та її вагітність, відсутність інших спадкоємців за законом та за заповітом, незначний пропуск позивачем визначеного ст. 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved