Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У липні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 904206769 від 11 липня 2020 року в розмірі 23 523,67 грн, судовий збір у розмірі 2 684,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 липня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 904206769 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством та позичальником. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: www.moneyveo.ua та обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 15 750 грн, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу. Договір кредитної лінії № 904206769 від 11 липня 2020 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № [NUMBER] було направлено позичальнику 11 липня 2020 року на номер мобільного телефону - [NUMBER] , вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів, одноразовий персональний ідентифікатор № [NUMBER] було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 11 липня 2020 року о 21:18:21 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинення дій Товариством було перераховано грошові кошти у розмірі 15 750 грн на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 11 липня 2020 року № 1dd1ac1c-fbdc-4b8f-987f-2f862a99c2f4, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, в свою чергу позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 904206769 від 11 липня 2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 101 від 29 вересня 2020 року. Згодом між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» 05 серпня 2020 року укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 904206769 від 11 липня 2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 6 від 15 липня 2021 року. Зі свого боку між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія» «ЕЙС» 06 грудня 2021 року укладено договір факторингу № 06/12/2021-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 06 грудня 2021 року до договору факторингу № 06/12/2021-01 від 06 грудня 2021 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23 523,67 грн, з яких: 14 543,32 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 980,35 грн - заборгованість за відсотками. Позивач зазначає, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення з позовом до суду заборгованість за Кредитним договором № 904206769 від 11 липня 2020 року не погашена. Заходи досудового врегулювання спору не проводились. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано встановлений законом строк для направлення відзиву на позовну заяву. Від відповідача 31 липня 2023 року надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, що ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними доказами. Факту укладення 11 липня 2020 року кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», наявності заборгованості не визнає. Про наявність права вимоги у позивача не був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 11 липня 2020 року укладено Кредитний договір № 904206769 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, згідно з яким товариство перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі 15 750 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 11 липня 2020 року № 1dd1ac1c-fbdc-4b8f-987f-2f862a99c2f4. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15 750 грн строком на 126 днів зі сплатою 0,65 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту до закінчення строку, на який видавався кредит. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до умов пункту 2.1. договору до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначених у відповідних реєстрах. На виконання договору сторони договору підписали Реєстр прав вимог (додаток № 1), але інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників реєстрі прав вимог відсутня. Згодом, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» 5 серпня 2020 року укладено Договір факторингу № 05/0820-01 щодо передачі ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн» прав вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Водночас, у Реєстрі прав вимог від 05 серпня 2020 року (додаток № 1) відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників. Зі свого боку між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія» «ЕЙС» 06 грудня 2021 року укладено Договір факторингу № 06/12/2021-01 та підписано сторонами договору Реєстр прав вимог (додаток № 1). Будь-якої інформації про визначені вимоги та переліку боржників також не має. За частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина перша-четверта статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частини сьома, дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За змістом пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Предметом договору факторингу згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. За приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17). Разом з тим, з аналізу договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, починаючи ще 28 листопада 2018 року. Проте Кредитний договір № 904206769 був укладений 11 липня 2020 року, тобто через півтора роки після укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Тобто, було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] на момент укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року не вказано. З огляду на зазначене, надані позивачем копії Реєстрів прав вимоги № 6 від 16 липня 2021 року та № 1 від 6 грудня 2021 року про перехід прав вимоги до [PERSON] від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси», від ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» до ТОВ «Фінансова компанія» «ЕЙС» суд не визнає допустимим доказом про наявність у позивача права вимоги. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 904206769 від 11 липня 2020 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Ураховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача. На підставі статей 207, 512, 513, 514, 516, 517, 526, 610, 611, 626, 1054, 1055, 1077, 1078 Цивільного кодексу України статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: dismissed