Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та просив встановити факт перебування на його утриманні - його дружини [PERSON] , яка є непрацездатною особою з інвалідністю ІІ групи за відсутності інших осіб, окрім [PERSON] , зобов`язаних відповідно до закону її утримувати. Заява мотивована тим, що 08.08.2013 року заявник зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи та їй протипоказана праця, пов`язана з можливістю поранення очей. Також у них є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Батьки дружини не можуть здійснювати утримання її, оскільки батько проживає за кордоном, а мати - не працює. Тому батьки дружини не можуть її утримувати, оплачувати її лікування та медичні обстеження. 18.07.2023 року за зверненням заявника Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради здійснено обстеження матеріально-побутових умов проживання заявника та його дружини за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що [PERSON] доглядає свою дружину [PERSON] - особу з інвалідністю ІІ групи по зору. Факт утримання дружини неможливо встановити в позасудовому порядку.Встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] його дружини має для нього юридичне значення для отримання відстрочки від призову під час мобілізації, на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з метою забезпечення утримання своєї дружини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи за відсутності інших працездатних осіб, зобов`язаних по закону її утримувати. В судове засідання заявник не з`явився, проте його представник подав до суду клопотання про розгляд справи без участі [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] всудове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність. Щодо задоволення заяви не заперечує та просила заяву задовольнити. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник заінтересованої особи [INFO] не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 08.08.2013 року заявник та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №1814 (а.с. 16). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №335460 від 03.07.2023 року [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства (захворювання по зору), інвалідність встановлена на строк до 01.08.2025 року. Остання має протипоказання праці, які пов`язані з можливістю поранення очей (а.с. 17-18). Вказаний факт також підтверджується посвідченням управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (а.с. 19-20) та Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №1043 від 03.07.2023 року (а.с. 21-24). При цьому, в Індивідуальній програмі міститься перелік реабілітаційних заходів, визначених для інваліда, а саме: відновна терапія - 2 роки, профілактичні заходи - 2 роки, обстеження офтальмолога - 2 роки. Актом встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду від 18.07.2023 року, складеним управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] доглядає свою дружину - особу з інвалідністю ІІ групи по зору (а.с. 25, 32). З матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] працює в ТОВ «Сервісагротех» з 21.12.2019 року по теперішній час та його дохід за 2022 рік склав 624601,11 грн., тобто має достатній рівень матеріального забезпечення для забезпечення дружини на належному рівні (а.с. 26, 27-29, 30). При цьому, дружина заявника станом на грудень 2022 року отримувала державну соціальну допомогу особі з інвалідністю в розмірі лише 2100,00 (а.с. 31). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявник разом із дружиною є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 33). Зі свідоцтва про народження дружини заявника вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Шлюб між ними був розірваний 09.12.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 36). Щодо можливості батьків утримувати свою дочку (дружину заявника) - [PERSON] , то слід відзначити, що батько на даний час проживає за кордоном (прийнятий на тимчасовий облік в Генеральному консульстві України в Мілані з 20.10.2020 року по 20.10.2025 року), а мати - не працює та доходу не має (а.с. 37-39, 43). Разом з тим, заявнику було вручено повістку про те, що він має з`явитися до [INFO] 21.03.2022 року (а.с. 92, 104). Отже, матеріалами справи достовірно встановлено факт здійснення на теперішній час заявником [PERSON] утримання своєї друдини [PERSON] , та даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків заявника визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». У розумінні статті 1 Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» № 2961-IV від 06.10.2005 року медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2961-IV, рішення медико-соціальних експертних комісій є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними закладами незалежно від типу і форми власності. Догляд за особою з інвалідністю (дитиною з інвалідністю) - сукупність соціальних послуг, спрямованих на соціально-побутову допомогу та підтримку, захист і забезпечення життєдіяльності особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю). Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 ЦПК України. Так, згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У вказаній постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку. Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення утримання не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, оскільки напряму впливає на його права й обов`язки та інтереси особи з інвалідністю, яка потребує матеріального утримання. При цьому, суд зауважує, що питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є компетенцією уповноваженого органу відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» й не входить до компетенції суду. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування на його утриманні дружини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Враховуючи наведене вище, аналізуючи надані заявником [PERSON] докази на підтвердження факту здійснення утримання дружини, яка є непрацездатною особою з інвалідністю ІІ групи та за станом свого здоров`я, згідно довідки МСЕК № 335460 від 03.07.2023 року [PERSON] має протипоказання щодо праці, яка пов`язана з можливістю поранення очей, в результаті чого потребує утримання, а тому заявлені [PERSON] вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за наведеними вище підставами. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved