Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

03.10.2023 позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою у якій просить суд стягнути із відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №4/1010049 від 21.08.2018 у розмірі 19 353,67 грн та судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2 684,00 грн та витрат на правову допомогу у сумі 6 500, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.08.2018 [PERSON] уклала із АТ «Креді Агріколь Банк» кредитний договір №4/1010049, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 19 874. 00 грн на споживчі потреби до 20.08.2023, в тому числі на сплату страхову платежу за договором страхування життя. На підставі договору про відступлення права вимоги №2-2023 від 23.01.2023 права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах перейшли від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ ФК «Укрфінстандарт». Згідно умов кредитного договору кредит наданий позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до умов договору кредит у сумі 19 874, 00 грн надається позичальникові з 21.08.2018 по 20.08.2023. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту, повернення здійснюється у валюті кредиту. Відсотки за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісячно, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором. Фактично до дня відступлення права вимоги від банку до позивача, оскільки позивач не нараховує відсотки. Станом на 27.09.2023 відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого сума заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги становить - 19 353, 67 грн, що складається: -заборгованості по тілу кредиту - 7836, 88 грн; -заборгованість за відсотками -1970,47 грн; -заборгованість за комісією-9 546, 32 грн; -заборгованість за пенею - 0 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору позивачем, який набув права грошової вимог, на адресу відповідача, зазначену в договорі, направлено повідомлення про відступлення вимоги від АТ «Креді Агріколь Банк» до ФК «Укрфінстандарт», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені договором. У зв`язку з тим, що відповідачка не виконала свої обов`язки, передбачені кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав. До позовної заяви позивачем додано клопотання про витребування доказів, у якому він просить витребувати від Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором №4/1010049 від 21.08.2018 про стягнення заборгованості із [PERSON] . Ухвалою суду від 16.10.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено судове засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 15.11.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» на виконання ухвали суду від 16.10.2023 надано витребувані докази. У судове засідання, призначене на 15.11.2023, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлені належним чином. 06.11.2023 представником позивача електронною поштою подано до суду клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с.94). 13.11.2023 вищезазначене клопотання представника позивача надійшло до суду поштою в паперовому вигляді (а.с.97). Відповідачка в судове засідання не з`являлась, 29.10.2023 подала до суду заяву, в якій зазначила, що нею дійсно 21.08.2018 було укладено кредитний договір з АТ «Креді Агріколь Банк», з моменту укладання договору вона вчасно сплачувала заборгованість згідно з умовами договору. Повідомила суду, що їй невідомо було про відступлення вимоги від АТ «Креді Агріколь Банк» до ФК «Укрфінстандарт», у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 19 353,67 грн. Позов визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову їй відомі. Окрім того, відповідачка зазначає, що вона є єдиним годувальником у сім`ї, так як чоловік не працює через стан здоров`я, вона отримує мінімальну заробітну плату, через проблеми зі здоров`ям та похилий вік не має змоги влаштуватись ще на одну роботу для отримання додаткового заробітку. У зв`язку з скрутним матеріальним становищем відповідачка просить суд зменшити розмір судових витрат на правову допомогу з заявлених позивачем 6500, 00 грн до 3000,00 грн. Просила проводити розгляд за її відсутності, на підставі письмових матеріалів справи (а.с.90). Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21.08.2018 [PERSON] підписала Заяву-Анкету №0100145-21082018-001 на отримання в АТ «Креді Агріколь Банк» готівкового кредиту "Свобода" (а.с.10). Як встановлено судом із Комплексного договору №4/1010049, укладеного 21.08.2018 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АХА Страхування Життя», відповідачка отримала кредит в сумі 19 874,00 грн строком на 60 місяців з 21.08.2018 до 20.08.2023 на споживчі потреби, в тому числі на оплату страхового платежу за договором страхування життя згідно Договору та Правил надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті банку (а.с.4). При цьому, відповідач згідно п.1.3. цього Договору зобов`язався за користування кредитом сплачувати процентну винагороду щомісячно в розмірі 11 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за кредитом, а також комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі, визначеному у договорі, що підтверджується також паспортом споживчого кредиту, підписаним [PERSON] 21.08.2018 (а.с. 4,7-8, 9). Банк свої зобов`язання за Договором виконав, що підтверджується копією меморіального ордера №23636808-1 від 21.08.2018 на суму 19 000,00 грн та копією меморіального ордера №23636808-3 від 21.08.2018 на суму 874,00 грн (а.с.12,13). З виписок по рахунку за період з 21.08.2018-20.02.2023 вбачається, що відповідачка здійснювала часткове нерегулярне погашення виниклої заборгованості (а.с.17-45). З деталізованого розрахунку заборгованості, наданого АТ «Креді Агріколь Банк» станом на 30.01.2023, вбачається, що 21.08.2018 [PERSON] нараховано кредитні кошти у розмірі 19874,00 грн. Погашено строкового кредиту - 5976,17 грн, погашено простроченого кредиту - 6060,95 грн, сплаті підлягає заборгованість за тілом кредиту -7836,88 грн. нараховано комісії по кредиту - 24226,30 грн, частково сплачено в рахунок погашення комісії 9136,09 грн, построчено комісі ї- 4629,69 грн, підлягає сплаті - 10460,52 грн. Нараховано відсотків - 6320,37 грн, частко сплачено в рахунок погашення відсотків 3089,24 грн, сплачено в рахунок прострочених відсотків - 1709,86 грн, підлягає сплаті - 1521,27 грн (а.с.102-108). На підставі договору про відступлення права вимоги №2-2023 від 23.01.2023 права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах перейшли від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ ФК «Укрфінстандарт» (а.с. 46-49). З витягу до договору про відступлення права вимоги №2-2023 від 23.01.2023 вбачається, що право вимоги з боржника [PERSON] за кредитним договором №4/1010049 від 21.08.2023 у загальному розмірі 19 353, 67 грн перейшла від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ ФК «Укрфінстандарт» (а.с.50). 22.12.2020 ТОВ ФК «Укрфінстандарт» надіслано [PERSON] вимогу про сплату заборгованості в розмірі 19 353,67 грн за договором №4/1010049 від 21.08.2023. Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Креді Агріколь Банк») Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості станом на 23.01.2023 у загальному розмірі 19 353,67 грн. Суд приходить до висновку, що такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійсненим відповідно до умов договору та підтверджений наданими позивачем розрахунками, дослідженими судом в ході судового розгляду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» суму заборгованості за договором №4/1010049 від 21.08.2018, станом на дату відступлення прав вимоги у загальному розмірі 19 353, 67 грн, що складається: з заборгованості по тілу кредиту - 7836, 88 грн; заборгованість за відсотками - 1970,47 грн; заборгованість за комісією - 9 546, 32 грн; заборгованість за пенею - 0 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 2 684,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 2257 від 25.09.2023 (а.с.1), який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.78). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивача підлягає поверненню 50% сплаченого ним судового збору, що становить 1342, 00 грн (2 684,00 х 50% = 1342, 00). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 1342, 00 грн підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Правничу допомогу позивачеві у справі надавав адвокат Міньковська А.В. на підставі договору про надання юридичних послуг № 41153878 від 09.08.2023 (а.с.63). У позовній заяві позивач просив стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надав суду: - договір № 41153878 про надання юридичних послуг від 09.08.2023, укладений між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та [PERSON] (а.с. 63-64); - копію додаткової угоди №002386316365 від 09.08.2023 до договору № 41153878 від 09.08.2023 (а.с.66); - копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Міньковською А.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с. 67); - копію акта надання послуг №41153878 від 09.08.2023 на суму 6500 грн (а.с.68); - копію ордера на надання правничої допомоги від 18.09.2023 (а.с.69); - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ№6562, видане Радою адвокатів м. Києва 06.02.2020 (а.с.70). Відповідачкою подано до суду заяву, в якій міститься прохання зменшити розмір витрат на правову допомогу з 6500,00 грн до 3000,00 грн. Дане прохання обґрунтоване тим, що відповідачка є людиною похилого віку, має проблеми зі здоров`ям, отримує мінімальну заробітну плату та є єдиним годувальником у сім`ї, оскільки чоловік не може працювати за станом здоров`я, визнає позов та зобов`язується виплатити кредитну заборгованість в повному розмірі, однак у зв`язку з низьким доходом для неї є непідйомною сплата витрат на правову допомогу у розмірі 6500,00 грн. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що дана категорія справи відноситься до справ незначної складності. Окрім цього суд зауважує, що предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Тобто підготовка позову з додатками та клопотання про витребування доказів не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи. Досліджуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт й обсягом наданих адвокатом послуг, а також те, що відповідачка, через скрутне матеріальне становище просила зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу, а саме співрозмірною буде сума 3000,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526,610,611,625,634, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved