Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , позивачі є спадкоємцями за заповітом. Вказують, що спадщину прийняли шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадкових прав їм було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому, просять в судовому порядку визнати за ними право власності на спадкове майно (по частці за кожним) в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивачі подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання представника не направив. Водночас, у заяві від 10.10.2023 позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, просив проводити розгляд справи за відсутності представника. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що стверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2014 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38106306 від 12.08.2014 (а.с. 15, 23). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією проекту забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком від 16.02.1971 та довідкою Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області №60/03.06.02/23 від 26.07.2023 (а.с. 11, 16-21). У вказаному будинку на день смерті [PERSON] проживав разом із сином [PERSON] , дочкою [PERSON] та [PERSON] , а.с. 12-14) [PERSON] , що підтверджується довідкою №60/03.06.02/23 від 26.07.2023 (а.с. 11). На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений 18.12.2008 секретарем Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, відповідно до якого належний йому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , і все інше майно, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що за законом матиме право заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Заповіт не змінено та не скасовано. Матеріалами спадкової\~справи №50/2014,\~заведеної після\~смерті [PERSON] , стверджується, що позивач [PERSON] спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса. Постановою 25.07.2023 приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 24 на звороті). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст.\~ст.\~1268,\~1269,\~1270\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її;\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~має подати\~до нотаріальної\~контори заяву\~про прийняття\~спадщини;\~для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини.\~Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що на день смерті [PERSON] належало право приватної власності на житловий будинок. Його право на дане майно ніким не оспорюється, інших спадкоємців за законом не має, тому позивачі, будучи спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину, позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] (по частини за кожним).

Outcome: approved