Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ТзОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета Здоров`я» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 24111,64 грн, середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні з період 29 червня 2023 року по день фактичного розрахунку, та збитки в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 липня 2019 року була прийнята на роботу медичною сестрою в ТзОВ «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета Здоров`я» та 29.06.2023 року звільнилася з даного підприємства за угодою сторін. Однак, при звільненні відповідачем не було її повідомлено про нараховані суми, належні при звільненні та не проведено з нею відповідного розрахунку. У зв`язку із вказаним, позивач змушена звернутися в суд за захистом свого права. 17.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги визнає частково. Ухвалою від 02.10.2023 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, [PERSON] в період з 05.07.2019 по 29.06.2023 працювала медичною сестрою в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета Здоров`я», що підтверджується записами №11,12 в трудовій книжці серії [NUMBER] . На підставі наказу від 29.06.2023 №68-к «Про звільнення з роботи» [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП. Сторонами визнано та не заперечується, що на день звільнення позивачці не було виплачено заробітню плату за період з 01 грудня 2019 року по 31 березня 2020 року, компенсацію за 96 календарних днів невикористаної відпустки. Згідно Довідки від 26.10.2023 №Пл000000011 наданої відповідачем про те, що [PERSON] нараховано але не виплачено 15120,50 грн. Дійсно станом на 26.10.2023 у Відповідача є заборгованість перед Позивачем по заробітні платі: за грудень 2019 року - 4571 грн. 30 коп., за січень 2020 року - 5724 гри. 91 коп., за лютий 2020 року - 5724 грн. 91 коп., за березень 2020 року - 2582 грн. 05 коп., всього: 18783 гри. 17 коп. В силу ст. 18 Податкового кодексу України Відповідач є особою, на яку покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику (Позивачу), та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок кошті) платника податків (Позивача). Отже, зважаючи на наведене, суми заробітної плати мають бути виплачена Позивачеві після утримання передбачених законодавством податків та зборів: за грудень 2019 року зарплата 4571 грн. 30 коп. (податок на доходи фізичних осіб 18 % 855,24 грн та військовий збір 1,5 % - 71,27 грн), підлягає до сплаті 3824 грн. 83 коп.; за січень 2020 року зарплата 5724 грн. 91 коп. (податок на доходи фізичних осіб 18 % - 1030, грн. 48 коп. та військовий збір 1,5 % - 85 грн. 87 коп.), підлягає до сплаті 4608 грн. 56 коп.; за лютий 2020 року зарплата 5724 грн. 91 коп. (податок на доходи фізичних осіб 18 % - 1030 грн. 48 коп. та військовий збір 1,5 % - 85 грн. 87 коп.), підлягає до сплаті 4608 грн. 56 коп.; за березень 2020 року зарплата 2582 грн. 05 коп. (податок на доходи фізичних осіб 18 % - 464 грн. 77 коп. та військовий збір 1,5 % - 38 грн. 73 коп.), підлягає до сплаті 2078 грн. 55 коп. Всього до сплаті підлягає: 15120 грн. 50 коп. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача компенсацію за 96 календарних днів невикористаної відпустки. Так, відповідно до статті 94 КЗпП України\~передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі\~ст.97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з частиною першою\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване\~Конституцією України, нормами\~Кодексу Законів України про працю,\~Закону України «Про оплату праці», а позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач не виплатив позивачці компенсацію за невикористані 96 днів відпустки, що сторонами визнано та не оспорюється, зазначена вимога підлягає до задоволення. Також Позивачка у своєму позові просить суд стягнути з Відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абзацом четвертим п. 2 порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.19995 р. № 100 (далі - Порядок), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в яком відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Такою подією є звільнення працівника. Відповідно до абзацу п`ятого п. 2 Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяціе що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник н працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. З квітня місяця 2020 року по дату звільнення Позивачка не працювала (у весь цей період знаходилася у відпустці без збереження заробітної плати). Отже попередні два місяці її роботи були лютий та березень 2020 року. Заробітна плата Позивачки у лютому 2020 року складала 5724 грн. 91 коп. та у березні 2020 року - 2582 грн. 05 коп. \~ \~ \~ \~і Таким чином, заробітна плата Позивачки за попередні два місяці роботи складає 8306 грн 96 коп. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший п. 8 Порядку). Кількість фактично відпрацьованих Позивачкою днів у лютому 2020 року складає 20 днів; березні 2020 року 9, всього: 29 днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата Позивачки складає 286 грн 44 коп (8306 грн 96 коп: 29 днів). Кількість робочих днів за весь період затримки розрахунку при звільненні з 30.06.2023 року по 20.11.2023 року включно становить 80 днів. Середній заробіток за весь період затримки розрахунку складає 22915,20 грн.: Відповідно до приписів підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. В силу ст. 18 Податкового кодексу України Відповідач є особою, на яку покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику (Позивачу), та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків (Позивача). Отже, зважаючи на наведене, сума середня заробітна плата за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена Позивачеві після утримання передбачених законодавством податків та зборів. Податок на доходи фізичних осіб 18 % - 4124 грн 73 коп та військовий збір 1.5% - 343 грн 72 коп. Отже, підлягає до сплати 18446,75 грн. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача 5000 грн збитків за послуги з надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розглянувши вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки 5000,00 грн -витрати на правову допомогу, суд зазначає таке. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивача зазначено, що витрати на правничу допомогу становлять в розмірі 5000,00 грн, та в якості підтвердження до суду було надано договір про надання правової допомоги та представництва в суді від 08.09.2023, акт наданих послуг (виконаних робіт) до Договору про надання правової допомоги та представництва в суді, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №92. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 5000,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підставіст. 141 ЦПК Українита Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved