Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

28 серпня 2023 року позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначила, що від шлюбних відносин з відповідачем 15 квітня 2009 року у них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , яки з дня свого народження постійно проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніколи не цікавився життям наших синів. В серпні 2009 року, коли дітям було по чотири місяці, та стало відомо, що син [PERSON] страждає на ДЦП з симптомами епілепсії, відповідач припини наші подружні стосунки, покинув мене з малими дітьми (один з яких інвалід дитинства), пояснивши, що діти йому не потрібні, хвору дитину доглядати він не бажає, сімейні відносини йму заважають жити в насолоду життям. З того часу я з відповідачем фактично не бачилася та не спілкувалася. Їй було дуже важко справлятися однієї з двома малими дітьми, один з яких інвалід дитинства. Сини весь цей час проживають зі нею, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не навідує дітей, не цікавиться вихованням та станом здоров`ям дітей, не забезпечує та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідач протягом тривалого часу, майже тринадцять років, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклувався про дітей, не бере участі в їх вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікався їх її здоров`я, достеменно знаючи що один із синів невиліковно хворий та потребує лікування та реабілітації, не цікавиться розвитком дітей, тобто фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, нехтує своїми обов`язками батька, з синами не спілкується. Я ніколи йому не перешкоджала виконувати свої батьківські обов`язки, але відповідач свідомо, самостійно відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків. З наведених підстав позивачка просила суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання синів у розмірі 1/2 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову і до повноліття синів, тобто до [INFO] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, але надала суду заяву, якою повідомила, що свій позов підтримує та просить про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, зустрічного позову, письмових пояснень або відзиву суду не надав. Представниця третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надіславши до суду письмову заяву, в якій просила суд проводити судові засідання за її відсутністю, пославшись на Висновок комісії з питань захисту прав дитини Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області та рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 288 від 16.10.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який вона підтримала та просила врахувати при ухвалені рішення судом. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку в судовому засіданні, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають справи у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім тих, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтями 141, 142, 150 СК України передбачено - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 1 статті 164 СК України, передбачений вичерпний перелік випадків, при яких, мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, і це: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Як судом встановлено, позивачка - [PERSON] з відповідачем - [PERSON] з 24 жовтня 2008 року до 03 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилося двоє спільних дітей - [PERSON] та [PERSON] . З серпня 2009 року вони припинили спільне проживання та більше не поновлювали відносин. Згідно рішення Київського районного суду міста Одеса від 03 грудня 2010 р. (цивільна справа № 2-7520/10), шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано та діти [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , залишились на виховання матері - [PERSON] .. Після припинення відносин з відповідачем - відповідач [PERSON] не надавав незначну матеріальну допомогу на утримання дітей. З того ж часу по сьогоднішній день, відповідач навіть не приїжджав провідати дітей, побачитись з ними. Згідно довідки Таїровської сільської ради Одеського району Одеської області від 02 грудня 2022 року вих. № 2423\\08-05, позивачка з дітьми - [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , а відповідач з ними не проживає, участі у вихованні дітей не приймає, синами не цікавиться. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеного депутатом Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, позивачка з синами - [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , а відповідач з ними не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, дитину не відвідує, матеріально не допомагає, в процесі виховання та розвитку дитини участі не бере. Згідно Висновку комісії з питань захисту прав дитини Таїровської сільської ради Одеського району Одеської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №288 від 16.10.2023 року, було визначено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] ,, відносно його синів - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] . Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] - батько батько малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків: не приїжджає до дитини, не спілкується з нею, участі у вихованні дитини не приймає, не надає жодної допомоги на її утримання, а тому є всі законні підстави позбавити його батьківських прав відносно його малолітніх [PERSON] та [PERSON] та виходячи з принципів розумної достатності та справедливості, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття кожною дитиною. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: partial