Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

05 червня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди [PERSON] , [INFO] , у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає окремо з матір`ю [PERSON] , [INFO] , шляхом зобов`язання [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , не чинити перешкод батьку - [PERSON] , [INFO] у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , для чого [PERSON] , повинна повідомляти [PERSON] про можливі зміни у місці перебування (місці постійного або тимчасового проживання та зміни дошкільних, учбових закладів) дитини або стан здоров`я дитини, які можуть перешкодити виконанню графіку спілкувань батька з сином, з наданням на вимогу батька документів, які підтверджують стан здоров`я дитини та повідомляти про місце перебування дитини. Встановити графік спілкування [PERSON] , [INFO] з сином [PERSON] , [INFO] шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною наступним чином: 1. Кожну другу суботумісяця з 12 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин без присутності матері. 2. Кожну четверту суботу місяця з 11 години 00 хвилин суботи по 18 годину 00 хвилин неділі наступного дня з ночівлею за місцем проживання батька; 3. Кожний вівторок та четверг тижня з можливістю забрати дитину з навчального закладу по домовленістю з матір`ю та з обов`язком повернення дитини до місця проживання з матір`ю. 4. Спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку без обмежень з урахуванням режиму дня дитини. Свої вимоги мотивував тим, що з 03 червня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Київського районного суду міста Одеси від 27.10.2021 року було розірвано. В період шлюбу народився син, [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що колишня дружина повністю обмежила зв`язок у спілкуванні з сином, перешкоджаючи нормальним побаченням батька та сина, та єдиним шляхом захисту його батьківських прав, а саме прав на виховання та побачення з сином є звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 23 червня 2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно доручено Службі у справах дітей Одеської міської ради надати висновок про доцільність визначення способу участі батька [PERSON] , [INFO] , у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , а Київській районній адміністрації Одеської міської ради розглянути вказаний висновок на засіданні органу опіки та піклування. 10 липня 2023 року відповідач [PERSON] до канцелярії суду надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та встановити графік побачення позивача з дитиною визначений у висновку органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодилась із висновком органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, вказуючи на те, що не чинить жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься їх висновок від 15.11.2023 року, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 2570 від 11 квітня 2017 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 року, цивільна справа № 947/23881/21, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суду надано висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.11.2023 року за № 1825/01-11 про визначення способів участі гр. [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , згідно якого вважається доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні гр. [PERSON] , [INFO] , з малолітнім [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною, наступним чином: - кожної другої суботи місяця з 12.00 години по 20.00 години без присутності матері; - кожної четвертої суботи місяця з 12.00 години по 20.00 години без присутності матері; - ночівля дитини у батька - за домовленістю між батьками та бажанням дитини. Спілкування гр. [PERSON] , [INFO] , з малолітнім [PERSON] , [INFO] , має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням режиму дня малолітнього та бажання дитини. При викладених обставинах, з урахуванням висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.11.2023 року за № 1825/01-11, а також беручи до уваги інтереси малолітньої дитини та погодження сторін з вказаним графіком, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково та встановити порядок участі батька у вихованні дитини, викладений у висновку органу опіки та піклування. Разом з тим, суд зауважує, що жодних доказів перешкоджання відповідача побаченням батька з сином у судовому засіданні надано не було, у зв`язку з чим вважає за можливе відмовити у задоволенні позову в цій частині, так як наявні у справі докази не підтверджують позовні вимоги у вказаній частині. Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Ухвалюючи зазначене рішення, суд насамперед керується інтересами дитини та роз`ясніє батьку право звернутись до суду з таким позовом у разі зміни життєвих обставин дитини (зростання, влаштування її у навчальний заклад тощо). Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Outcome: partial