Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа -Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, в якому просить: встановити факт ухилення [PERSON] від виконання обов`язку щодо надання допомоги (утримання) спадкодавцю [PERSON] , [INFO] ,який помер [INFO] ; усунути [PERSON] від права на спадщину, яка залишилася після [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] . Заповіт померлий за життя не склав. 12.09.2016 року позивач звернулася до 12 ХДНК з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом заведено спадкову справу №59482674 (733/2016). В подальшому позивач дізналася , що 14.11.2016 року до тієї ж нотаріальної контори звернулася з заявою про прийняття спадщини відповідач, яка стверджує , що вона є донькою спадкодавця. Відповідач надала нотаріусу свідоцтво про народження та копію актового запису про народження, згідно з якими [PERSON] за життя подав до ЗАГСУ заяву про встановлення батьківства і дійсно записаний батьком [PERSON] . Спірна квартира придбана померлому за рахунок коштів позивача після продажу 28.11.2001 року квартири [ADDRESS] , яку позивач разом з батьком померлого отримали від держави. В той час коли родина [PERSON] мешкала у будинку по [ADDRESS] , у 1996 році позивач і її син познайомилися з матір`ю відповідача , оскільки вона була їх сусідкою. Однак її син та матір відповідача разом не мешкали, серйозних стосунків не мали, потім взагалі припинили спілкування. Після продажу квартири по [ADDRESS] у 2001 році обидві родини взагалі не бачилися і не спілкувалися. Родина відповідача знала мобільний телефон померлого , де він мешкає , знали про його стан здоров`я , так як зверталися до нього з приводу отримання довідки, але жодного разу допомоги не запропонували. У 2014 році померлий взагалі перестав ходити на роботу , так як практично не міг пересуватися , згодом взагалі не міг навіть виходити на вулицю . Помер син позивача від цирозу печінки , знаходячись у дуже важкому стані. Весь це час тільки позивач та сестра померлого опікувались [PERSON] , лікували, здійснювали нагляд, оплату за комунальні платежі у спірній квартирі. Після його смерті витрати на поховання несла позивач. Після спливу 40 днів після смерті [PERSON] відповідач подзвонила позивачу і повідомила, що є його донькою, і вона пропонує вирішити питання щодо спадщини . Але відповідач ніяким чином не приймала участі в здійсненні допомоги морального та матеріального характеру під час хвороби спадкодавця , хоча знала про його тяжкий стан, наслідки хвороби. Представником [PERSON] адвокатом Лепетюк О.Л. до суду подано письмові заперечення, в яких представник просить позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] було відомо про те, що її син має дитину , батьком якої він зареєстрований. Права та обов`язки померлого [PERSON] щодо доньки [PERSON] мали б виконуватися незалежно від їхнього окремого проживання. Не [PERSON] мала обов`язок з піклування та утримання спадкодавця , а навпаки померлий [PERSON] як батько мав виконувати батьківські та обов`язки щодо своєї доньки, повноліття якої настало [INFO] . Стаття 202 СК України не може бути застосована до [PERSON] , оскільки на період настання її повноліття , тобто станом на [INFO] , непрацездатність та потреба спадкодавця у матеріальній допомозі не підтверджується жодним доказом. Крім того , позивачем [PERSON] до суду не надано доказів щодо потреби у сторонньому догляді над померлим [PERSON] . [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняли вона, його донька, та мати померлого [PERSON] . Відсутність у [PERSON] документів, що підтверджують право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , стало причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З огляду на вказане, з метою захисту своїх спадкових прав вона звернулась до суду з цим позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.06.2017 року (суддя Колодяжка І.М.) позовну заяву [PERSON] залишено без руху . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.07.2017 року (суддя Колодяжка І.М.) відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.09.2017 року (суддя Колодяжка І.М.) цивільну справу №641/4079/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги та усунення від спадкування об`єднано в одне провадження з цивільною справою №645/1515/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності квартири в порядку спадкування за законом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.07.2018 року (суддя Колодяжка І.М.) у справі призначена судово- медична експертиза та провадження у справі зупинено. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2018 року (суддя Колодяжка І.М.) провадження у справі поновлено. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 року (суддя Колодяжка І.М.) задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.10.2018 року (суддя Колодяжка І.М.) в задоволенні заяви представника [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.01.2019 року (суддя Колодяжка І.М.) провадження у справі зупинено в зв`язку з проведенням експертизи Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.02.2018 року (суддя Колодяжка І.М.) провадження у справі поновлено. Ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.03.2019 року та від 18.06.2019 року (суддя Колодяжка І.М.) задоволені клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 року (суддя Колодяжка І.М.) провадження у справі зупинено в зв`язку з проведенням експертизи Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.11.2019 року (суддя Колодяжка І.М.) провадження у справі поновлено. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 року (суддя Колодяжка І.М.) призначена додаткова судово- медична експертиза та зупинено провадження у справі Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.07.2020 року (суддя Колодяжка І.М.) провадження у справі поновлено. На виконання розпорядження Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.02.2023 року вказану цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023 року вказані матеріали цивільної справи № 641/4079/17 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.03.2023 року справу прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.05.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та цивільну справу № 641/4079/17 призначено до судового розгляду по суті [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Представник [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності [PERSON] та її представника. Представник Четвертої\~Харківської міської\~державної нотаріальної\~контори,\~яка є\~правонаступником Дванадцятої\~Харківської державної\~нотаріальної контори,\~Козелько Т. в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 28.11.2001 року (зареєстровано в реєстрі за № 5361). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.07.1973 року. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.1997 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] від 03.11.2016 року встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. З копії спадкової справи № 733/2016, заведеної Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою після [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що 12 вересня 2016 року до нотаріальної контори звернулася [PERSON] та 14 листопада 2016 року [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 01.03.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно листа КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №5» [PERSON] знаходився на амбулаторному обліку з приводу: цукрового діабету І типу тяжкої форми з 1990 року, гіпертонічної хвороби з 2015 року, дисциркулярної енцефалопатії ІІ ст., діабетичної ангіопатії судин нижніх кінцівок, хронічної ішемії ІІ-ІІІ ст. Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №67/Н 10.10.2016 року, складеної на підставі постанови слідчого СВ Комсомольського ОП ХОП ГУНП в Херсонській області, смерть [PERSON] настала від механічної асфікції в результаті попадання рідини в дихальні шляхи при утопленні. Згідно з висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи №08-294/18/пп від 18.10.2019 року за життя гр. [PERSON] страждав хронічними захворюваннями - цукровим діабетом І типу важкої форми із геніралізованою ангіопатією та полінейропатією, гіпертоничною хворобою ІІ ступеню, хронічним гепатопанкеатитом. Смерть [PERSON] настала через тиждень після останнього запису у медичній картці амбулаторного хворого, пов`язана не з захворюванням , а з зовнішнім чинником. Відомості у медичній документації про лікування [PERSON] у стаціонарних медичних закладах у 2015 р. не містять інформації про стійку втрату працездатності. Будь-які документи медичного характеру, які об`єктивно свідчили б про стійку втрату працездатності [PERSON] та її об`єм, відсутні. Будь-яких документів про звернення закладів охорони здоров`я щодо встановлення інвалідності гр. [PERSON] у документах немає. У наданій медичній документації відсутні конкретні об`єктивні дані, які б дали змогу комісії експертів ретроградно встановити ступінь втрати здоров`я, який би спричиняв обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності [PERSON] . Згідно з висновком експерта Обласного бюро судово- медичної експертизи №08-81/2020/пп від 29.04.2020 року експертна комісія зазначає, що смерть гр. [PERSON] була обумовлена дією зовнішніх чинників. Між наявними хронічними захворюваннями - хронічним гепатитом, хронічним гастродуоденитом, гіпертонічною хворобою, цукровим діабетом та іншими (за даними з медичної документації) та настанням смерті [PERSON] не встановлено причинно-наслідкового зв`язку. У наданій медичній документації на ім`я [PERSON] за період часу з 2007 по 2016 роки відсутні дані за розгляд звернень з його боку та направлень будь-якого профілактичного закладу для встановлення йому ступеня стійкої втрати загальної чи професійної працездатності, так і актів медико-соціальних експертних комісій. Експертна комісія зазначає, що кожне з захворювань, яке було встановлено гр. [PERSON] , могло впливати на його фізичний стан, життєдіяльність тощо, проте у медичній документації, що підлягала дослідженню, не міститься даних про те, що наявні у нього захворювання призвели до стійкої втрати загальної або професійної працездатності. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо оформлення спадкових прав після [PERSON] , померлого [INFO] , спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина п`ятя статті 1224 ЦК України). Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2023 року у справі № 467/350/21 (провадження № 61-19847св21) зазначено, що для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанова від 29 червня 2021 року у справі № 750/9209/20-ц (провадження № 61-6290св21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 741/1714/18 (провадження № 61-5519св21), від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17 (провадження № 61-6003св21), від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20 (провадження № 61-9112св21). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року в справі № 156/1111/20 (провадження № 61-10814св22) вказано, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи суд зазначає, що позивачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець [PERSON] потребував допомоги саме від своєї доньки [PERSON] , а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення її від права на спадкування. При цьому судом під час розгляду справи не встановлено умисної винної поведінки [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю. Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено ухилення [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю, його безпорадного стану. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Разом з цим, позивач [PERSON] також не надала доказів про те, що [PERSON] звертався до [PERSON] з проханням про надання йому будь-якої допомоги, і донька [PERSON] умисно уникала обов`язку надавати підтримку та допомогу спадкодавцю на його вимогу. Оскільки позивачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами наявності сукупності обставин, які є підставою для усунення від права на спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про встановлення факту ухилення [PERSON] від виконання обов`язку щодо надання допомоги (утримання) спадкодавцю [PERSON] та усунення [PERSON] від права на спадщину, яка залишилася після [PERSON] , який помер [INFO] . Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом суд зазначає, що [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька, однак оформити спадщину після смерті батька не має можливості, про що свідчить відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а тому суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту у судовому порядку. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved