Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ТОВ «СІМПЛ МАНІ» (м. Київ, вул. Костянтинівська, 75) про захист прав споживача та визнання недійсним договору позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та ТОВ «СІМПЛ МАНІ» було укладено договір, відповідно до якого нею було отримано позику. Відповідачем було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, однак, нею договір не було підписано. Факт надання інформації відповідно до вимог законодавства повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Однак, відповідачем було проігноровану зазначену вимогу та не повідомлено письмово її всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що їй, як позичальнику, бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Крім того, в оспрюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, що є обов`язковим для отримання споживчого кредиту. Вважає, що відповідач ввів її в оману щодо істотних умов договору, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитом та щодо непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Їй було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), тому вона погодилась на укладення договору. Проситьвизнати недійсним договір позики, укладений між нею та ТОВ «СІМПЛ МАНІ». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив справу розглянути без його участі та відмовити в задоволенні позову. У відзиві зазначає, що 25.05.2021 року між [PERSON] та ТОВ «СІМПЛ МАНІ» було укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00004171. Договір було укладено не в електронній формі, а письмовій паперовій формі, без застосування інформаційно-телекомунікаційної системи з одноразового ідентифікатора. Перед укладенням зазначеного договору було складено паспорт споживчого кредиту, Анкету-опитувальник клієнта фізичної особи, заяву згоду на отримання послуг з надання кредитів від ТОВ «СІМПЛ МАНІ», інформацію про умови кредитування, заяву клієнта про надання кредиту, угоду про використання факсимільного відтворення власноручного підпису Кредитодавця (його представника) при укладенні Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00004171від 25.05.2021 р., Анкету з особистими даними позивача. Зазначені документи містять особистий власноручний підпис [PERSON] . Також позивачкою надано відповідачу копії паспорту та РНОКПП, які засвідчені власноручним написом позивача «Згідно з оригіналом» та власноручним підписом позивача. Зазначене свідчить, що Договір укладався не в електронній формі, а письмовій паперовій формі за особистої участі позивача. Таким чином укладений договір містить всі передбачені законодавством про споживче кредитування умови, тому будь-яких прав позивача, як споживача послуг з надання кредитів, відповідачем порушено не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що 25.05.2021 року між [PERSON] та ТОВ «СІМПЛ МАНІ» було укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00004171. Згідно з пунктом 3.1. Договору кредит надається строком на 24 фактичних місяців. Дата повернення кредиту 25.05.2023 року включно. Згідно п. 3.2. кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в строк до 28.05.2021 року включно. Відповідно п. 5.1.2. позичальник зобов`язаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту, річних та щомісячних процентів, відповідно до графіка платежів Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі передбачені кредитним договором. Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З матеріалів справи встановлено, що оскаржуваний договір був укладений між сторонами не в електронній формі як зазначає в позові позивачка, а у письмовій паперовій формі, без застосування інформаційно-телекомунікаційної системи з одноразового ідентифікатора та містить особистий власноручний підпис [PERSON] . Отже, суд оцінює критично твердження [PERSON] про те, що відповідачем було надано їй фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та те, що нею договір не було підписано. Згідно із ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Так, стаття 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, відповідно до статті 627 ЦК України. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої, третьої ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинено у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразок відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Позивачка зазначає, що відповідач ввів її в оману з приводу відсоткової ставки за позикою та не повідомивши про непомірно велику відсоткову ставку у випадку порушення зобов`язання, а також не надавши інформацію про інші істотні умови договору. Твердження позивачки про те, що на момент укладення договору їй не було повідомлено всю необхідну інформацію про умови договору, зокрема про підвищену проценту ставку у разі неналежного виконання договору позики, суд розцінює критично, оскільки дані доводи спростовуються самим Договором позики, у якому чітко викладені умови надання коштів, а саме: тип та спосіб надання позики, розмір позики, строк та плата за користування позикою, тип процентної ставки, ціна та сукупна вартість позики, порядок розрахунків за договором, наслідки прострочення виконання зобов`язань, а також інформація стосовно позикодавця, зокрема: повне найменування, номер свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, повне ім`я уповноваженої особи, банківські реквізити, код ЄДРПОУ. Суд звертає увагу на той факт, що позивач звернулась з позовом про визнання даного договору недійсним лише через два роки після його укладання (13.09.2023 року) та через три місяці після закінчення дії договору (25.05.2023 року). Таким чином суд вважає, що кредитний договір № SM-00004171 від 25.05.2021 року укладений між [PERSON] та ТОВ «СІМПЛ МАНІ» у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, зважаючи на те, що укладення Договору про надання коштів у позику на мовах фінансового кредиту № SM-00004171від 25.05.2021 р. є наслідком вільного волевиявлення сторін, шляхом вчинення визначених як договором, так і вимогами чинного законодавства дій, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачка добровільно підписала договір, погодилася на його умови, тому вважає позовні вимоги позивачки недоведеними та необґрунтованими. Постільки позов поданий позивачем відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір суд вважає віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed