Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач в особі представника Коваленко Яни Олегівни через підсистему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 99600,00 гривень та судові витрати по справі у розмірі 2147,20 грн.. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 23.09.2022 року між Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр кредит Фінанс" та [PERSON] за допомогою Веб-сайту(https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1090-1791. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A490, для підписання Кредитного договору 1090-1491 від 23.09.2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 10000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Окрім цього позивач 3 рази брав у позивача кредит та вчасно погашав його. Відповідач всупереч умовам кредитного договору порушив умови кредитного договору , не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання . Станом на 09.08.2023 року, загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору становить 99600,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 10000,00 гривень; простроченої заборгованісті за нарахованими процентами - 3500,00 гривень. Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 04.09.2023 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Від представника позивача ТОВ "УКРКРЕДИТ ФІНАНС" Тітової О.О. у матеріалах справи міститься заява, в якій вона просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний право чин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного право чину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 23.09.2022 року між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1090-1491, невід`ємними частинами якого є Правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 48-П від 13.09.2022, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики НБУ. Відповідно до умов Кредитного договору банк взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб позичальника у розмірі -10000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день (а.с. 13-35, 47-52). З довідки про перерахування коштів вбачається, що від ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему LiqPay на підставі договору №4010 віл 02.12.2019 року по платежам (а.с. 36-41). Довідкою про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту станом на 09.08.2023 (розрахунок боргу) за кредитним договором №1090-1491 від 23.09.2022 доводиться, що у [PERSON] станом на 09.08.2023 утворилась заборгованість у розмірі:10000 грн. - основний борг та 89600 грн. - відсотки (а.с. 42-46). Наявними у справі доказами доведено, що ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» покладені на нього зобов`язання за кредитним договором від 23.09.2022 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; - зміна умов зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18). Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 по справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Так, Верховний Суд України дійшов висновку, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц нарахований позивачем розмір відсотків річних по договору в сумі 19440 грн. більш як в два рази перевищує розмір вказаного в договорі тіла кредиту, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності. Згідно зі ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Отже, так як розмір процентів перевищує більш ніж у вісім разім тіло кредиту, проте враховуюч, що позивач має право на отримання процентів, тому слід визначити відсотки у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ. Розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 23.09.2022 року по 07.08.2023 року, на рівні облікової ставки Національного банку України, судом здійснюється за формулою: Період розрахункуСтавка НБУ, %Кількість днів у періодіПеня, грн. 23.09.2022 - 20.10.20222528191,79 грн. 21.10.2022 - 08.12.20222549335,62 грн. 09.12.2022 - 26.01.20232549335,62 грн. 27.01.2023 - 16.03.20232549335,62 грн. 17.03.2023 - 27.04.20232542287,67 грн. 28.04.2023 - 15.06.20232549335,62 грн. 16.06.2023 - 27.07.20232542287,67 грн. 28.07.2023 - 07.08.2023221060,28 грн. Всього пені:2169,86 грн. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18). Як вбачається договору позикик, строк його дії сплинув 20.07.2023 року. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 по справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Так, Верховний Суд України дійшов висновку, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц нарахований позивачем розмір відсотків річних по договору в сумі, яка більша як в два рази перевищує розмір вказаного в договорі тіла кредиту, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності. Згідно розрахунку заборгованості нарахований позивачем розмір відсотків річних по договору в сумі 89600 гривень, яка більша як у вісім разів перевищує розмір вказаного в договорі тіла кредиту, що становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності. Тому, з огляду на викладене позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту в розмірі 10 000 грн., і відсотки в розмірі 2169, 86 гривень, і відповідно до задоволених вимог слід стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 257, 66 грн..

Outcome: partial