Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути пропорційно до часток успадкованого майна, з громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму розмірі 15\~431,76 грн., обґрунтовуючи позов наступним. 21.02.2020 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державі ощадний банк України» змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний України») та [PERSON] уклали договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання, заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 386991/2001. Згідно з п.3.1. Заяви про приєднання шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору Клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розмішена на інтернет-сторінці банку \~ \~ \~ \~та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. За умовами п. 3.6. заяви про приєднання банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту поточний рахунок. Банк відкриває рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій Комфорт», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформації стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, та надає клієнту платіжну картку та ПІН-конверт неї (за наявності). За умовами п. 1.1 розділу І Договору (в редакції, чинній на момент його укладення) АТ «Ощадбанк» відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України шляхом оприлюднення цього документу «Дог комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» на сайті оголошує пропозицію на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України. Пунктом 1.4. розділу І Договору визначено, що акцептування пропозиції АТ «Ощадбанк» (приєднання до Договору) здійснюється фізичними особами, які у правовідносинах, що регулюються умовами Договору діють як фізичні особи, що не є підприємцями, шляхом подання банку належним чином оформленої та підписаної заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за формою, запропонованою банком, у двох примірниках за умови одночасного подання документів та відомостей, необхідних для з`ясування особи, суті діяльності та фінансового стану тощо. Відповідно до п. 1.9. розділу І договору відсутність відмови банку від укладення договору з фізичною особою підтверджується підписом належним чином уповноваженого представника банку, скріпленого відбитком печатки банку, на обох примірниках заяви про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб. День такого підтвердження є днем приєднання клієнта до договору (днем укладення Договору). Згідно із п. 1.12 розділу І договору сторони безвідклично підтверджують, що цей договір укладено, у тому числі на підставі принципу свободи договору, визначеного ст. 6 та ст.627 Цивільного кодексу України, сторони також безвідклично підтверджують, що положення цього Договору є зрозумілими, розумними та справедливими. Сторони погоджуються з тим, що жодна з них при укладенні цього договору не позбавляється прав, які звичайно мала, а також, що цей договір не виключає/ не обмежує відповідальність за порушення зобов`язання жодної сторони. Клієнт, шляхом акцепту пропозиції, запевняє, що договір не містить будь-яких обтяжливих умов для нього і є прийнятним в цілому, зі всіма умовами в редакції банку. Відповідно до п. 1.13 розділу І договору тарифи банку, належним чином оформлені клієнтами заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, інші види заяв встановленої банком форми, використання яких передбачено умовами договору, є невід`ємною частиною договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Невід`ємною частиною договору також є інші документи, якщо це прямо передбачено умовами договору або чинного законодавства. Згідно із п. 3.1 розділу ІІІ договору договір визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг банку. Згідно з умовами цього договору банк, у разі приєднання клієнта до договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором та обрані клієнтом послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах та в порядку, передбачених договором і тарифами. Пунктом 3.2 розділу ІІІ договору визначено, що цей договір є змішаним у розумінні ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України та містить в собі в тому числі елементи таких договорів: 1) договору банківського рахунку, умови якого викладені в розділі XX цього договору; 2) договору банківського вкладу (депозиту), умови якого викладені в розділі ХХІІ цього Договору; 3) кредитного договору, умови якого викладені в розділі ХХІІ цього Договору. Клієнт, укладаючи договір, підтверджує усвідомлення того, що підписуючи заяву про приєднання він укладає договір в повному обсязі, з урахуванням всіх його складових частин, наведених в цьому пункті договору, в тому числі кредитний договір, та усвідомлює правові наслідки, що зумовлені укладенням таких договорів. За змістом п.п. 2 п. 3.3. розділу ІІІ договору правовідносини банківського кредиту на умовах, визначених цим договором, виникають (кредитний договір є укладеним), з дня підписання уповноваженим представником (працівником) банку заяви про приєднання, якщо інше не передбачене умовами Договору. Згідно із п. 3.11 розділу ІІІ договору, укладаючи договір клієнт погоджується з умовами та способом надання послуг та розміром винагород за надані послуги, що передбачений тарифами банку. Банк пропонує надання послуг на умовах та у спосіб, передбачений договором, перелік послуг не є вичерпним і в процесі діяльності банку може бути змінений, клієнт погоджується з такою умовою, укладаючи договір. Відповідно до п. 6.1 розділу VІ договору послуги, які надаються банком згідно з пп. 1 п. 3.2 розділу ІІІ цього договору, оплачуються клієнтом згідно з тарифами, чинними на момент здійснення відповідної операції, отримання послуги, якщо інше не передбачено умовами договору. Розміри плати за послуги, які надаються банком згідно з пп. 3 п. 3.2 розділу ІІІ цього договору -проценти тощо визначаються в умовах користування кредитною лінією (кредитом) та інших документах, які невід`ємними частинами кредитного договору. Пунктом 6.3 розділу VІ договору встановлено, що банк публікує тарифи на сайті та розмішує для вільного ознайомлення клієнтів на інформаційних стендах, що знаходяться в приміщеннях установ банку, якщо інше не визначено іншими умовами договору. За умовами пункту 1.1 розділу ХХІІ договору умови кредитування визначаються виходячи зі стандарту/програми/паспорту/умов того чи іншого банківського продукту та встановлюються для кожного клієнта окремо залежно від його фінансового стану та платоспроможності. Кредит може бути наданий банком клієнту - резиденту України, що приєднався до цього договору, в національній валюті України за результатами проведення аналізу, відповідно до встановлених в банку процедур. Цільове призначення кредиту/мета отримання кредиту - на споживчі потреби. Цільове призначення кредиту у розумінні Закону України «Про споживче кредитування» є метою отримання кредиту (п п. 1.1.1.). Для отримання кредиту клієнт подає особисто або через третіх осіб, які надають банку відповідні послуги до банку: підписану заяву про приєднання, за встановленою банком формою; документи згідно з визначеним банком переліком (п.п. 1.1.2.). Цей договір, в тому числі, заява про приєднання, заява на встановлення (збільшення) кредиту (якщо така подасться, відповідно до умов обслуговування, встановлених банком), паспорт споживчого кредиту, таблиця сукупної вартості кредиту та умови користування кредитною лінією - (кредитом) є кредитним договором, укладеним між банком та клієнтом (п.п.1.1.3.). Відповідно до пункту 1.3. розділу ХХІІ договору клієнт засвідчує, що він перед укладенням договору: Ознайомився з інформацією, необхідною для отримання кредиту, яка містить відомості про наявні та можливі схеми кредитування, та є достатньою - для прийняття усвідомленого та виваженого рішення клієнтом, зокрема: 1) умовами користування кредитною лінією (кредитом), які розміщені для ознайомлення в залежності від категорії клієнтів, до яких можуть застосовуватись: на сайті банку, з можливістю друку, в якості загальних умов користування кредитною лінією (кредитом); у відділеннях та філіях банку, в якості спеціальних умов користування кредитною лінією (кредитом); 2) паспортом споживчого кредиту, розміщеним для ознайомлення на сайті банку з можливістю друку; 3) таблицею сукупної вартості кредиту, розміщеною для ознайомлення на сайті банку з можливістю друку (п.п. 1.3.1). Клієнт проінформований та погоджується з тим, що розрахунок загальних витрат та орієнтовної сукупної вартості за кредитом в паспорті та таблиці визначені банком, виходячи з максимальних параметрів кредитування, наведених в умовах користування кредитною лінією (кредитом). Клієнт, шляхом підписання заяви про приєднання, також здійснює підписання власноручним підписом паспорту та таблиці, які є невід`ємними частинами договору та, цим самим, підтверджує ознайомлення з необхідною інформацією у формі паспорту та таблиці до моменту укладення договору (додаток 5 до договору), у зв`язку з чим банк визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 1.3.2). Усвідомлює та погоджується, що реальна річна процентна ставка, повідомлена до моменту укладення договору та наведена у таблиці, була обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору, та що банк і клієнт виконають свої зобов`язання на умовах та у строки, визначені в договорі (п.п. 1.3.6). Усвідомлює та погоджується, що цей договір містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за кредитом, і що така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки п.п. 1.3.7). За змістом п. 1.6. розділу ХХІІ договору банк здійснює надання кредиту шляхом встановленої кредитної лінії на картковий рахунок клієнта(п.п. 1.6.1.). Максимально можливі для встановлення клієнту параметри кредитування, які погоджується сторонами як істотні умови кредитного договору вказуються в умовах користування кредитною лінією (кредитом) (п.п. 1.6.2.). При визначенні максимального розміру кредиту згідно умов користування кредитного лінією (кредитом) банк керується внутрішніми нормативними документами та чинним законодавством України (п.п. 1.6.3.). Відповідно до умов договору процентна ставка за користування кредитними коштами визначена в розмірі 38 % річних. За умовами договору клієнту встановлено відновлювану кредитну лінію в розмірі 14 070,00 грн. Згідно із п. 1.8. розділу XXII договору датою укладення договору є дата підписання заяви про приєднання уповноваженим представником (працівником) банку; датою надання кредиту (частин кредиту); дата використання клієнтом кредиту (кредитних коштів). Датою встановлення кредиту є дата направлення повідомлення про надання кредитної послуги та розмір кредиту. Відповідно до п. 1.9. розділу ХХІІ договору договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за цим договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнтом кредиту / встановлення ліміту кредитування. \~ \~ \~ \~ Пунктом 1.12. розділу ХХІІ договору клієнт має право скористатись кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та у розмірі, визначених цим договором та додатками, що є його невід`ємними частинами. За змістом п. 1.14 розділу XXII договору строк користування кредитом встановлюється до дати закінчення строку дії платіжної картки, якщо умовами договору та/або додатками, що є його невід`ємними частинами не встановлено інше. При цьому, перевипуск банком платіжної картки на новий строк не вважається безумовним автоматичним продовженням строку користування кредитом (п.п. 1.14.1.). При перевипуску платіжної картки, кредит подовжується на відповідний строк дії нової платіжної картки, при цьому повне погашення кредиту на дату випуску нової платіжної картки не вимагається. У разі наявності заборгованості по кредиту, зі сплати комісійної винагороди, наявності несанкціонованого овердрафту по рахунку, перевипуск платіжної картки на новий строк не здійснюється, а клієнт повідомляється про необхідність погашення наявної заборгованості (п.п. 1.14.3). Умовами пункту 1.17. розділу ХХІІ договору визначено, що клієнт зобов`язується: використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором (п.п. 1.17.1). При зміні розміру доходів, а також настанні інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за кредитом, впродовж 5 (п`яти) банківських днів з дня настання таких змін повідомляти про це банк (п.п. 1.17.2). Щомісячно отримувати звіт (виписку) по картковому рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по картковому рахунку не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця наступного за звітним (п.п. 1.17.3). Відповідно до п. 1.18. розділу ХХІІ договору за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в умовах користування кредитною лінією (кредитом), що застосовуються до відповідної категорії клієнтів, в тому числі, з урахуванням змін умов кредитування згідно пункту 11.1.3. розділу XX договору, що мають наслідком зміну категорії, до якої відноситься клієнт (п.п. 1.18.1). Проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини), за виключенням випадків, передбачених кредитним договором та/або додатками до нього (п.п. 1.18.2). Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, визначені цим договором та додатками, для сплати процентів) здійснювати часткове повернення кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання кредиту, передбаченими в умовах користування кредитною лінією (кредитом) (п.п. 1.18.4). Сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/ процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується (п.п. 1.18.5). Згідно із п. 1.21. розділу XXII договору за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені цим договором, в тому числі додатками, що є його невід`ємними частинами, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Відповідно до п. 1.23.розділу ХХІІ договору будь-яке невиконання клієнтом умов договору та додатків, що є його невід`ємною частиною породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором та його невід`ємними частинами. За умовами п. 1.24. розділу ХХІІ договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування кредиту та інших платежів за договором, строк сплати яких не настав, та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із законодавством (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта), у випадки невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування кредиту та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку: 1) затримання сплати клієнтом заборгованості по кредиту (його частини, в тому числі з розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищений витратного ліміту (несанкціонованого овердрафту) та/або процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди за обслуговування кредиту, обов`язок сплати яких передбачений заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць; 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять процентів; 3) несплати клієнтом більше однієї виплати за кредитним договором, яка перевищує п`ять процентів суми Кредиту; 4) іншого істотного невиконання зобов`язань, внаслідок якого банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати інших платежів. За змістом п.1.29 розділу ХХІІ договору строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин): 1)закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк; 2)звільнення з організації, з якою банком укладено договір зарплатного проекту (для тарифного пакету «Зарплатний»), - в разі якщо згідно п. 11.1.3. розділу XX договору клієнт в день звільнення звернувся до установи банку з метою закриття рахунку, за яким встановлено кредит; 3)відмови клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на рахунок (для тарифного пакету «Зарплатний»); 4)відмови від пропозиції банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом та/або розміру комісійної винагороди за обслуговування кредиту; 5)відмови від пропозиції банку, що пов`язана зі зміною умов кредитування при перевипуску платіжної картки, згідно п.п. 1.14.5.3. цього розділу договору; 6)ініціювання клієнтом розірвання цього Договору; 7)спливу строку, відведеного законодавством України для погашення позичальником зобов`язань за кредитним договором у разі відкликання кредиту у випадках, визначених в п. 4. цього розділу договору; 8)прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) за кредитним договором на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів. Відповідно до п. 9.1 розділу IX договору за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума має бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до п. 15.1. розділу XV договору всі спори між сторонами, які виникають у зв`язку з договором, вирішуються у судовому порядку відповідно до Законодавства. Відповідно до п. 18.1, розділу ХVІІІ договору договір набирає чинності з дня приєднання клієнта до договору та діє протягом невизначеного строку. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Натомість відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором станом на 10.12.2020 становить: 15\~431,76 грн., з яких: \~ \~ \~ \~, 2 088,11 грн. - заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом: 15,65 грн. - сума 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 8,99 грн. - сума 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам. Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського Інтересу. Статтями 525, 526, 629 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ \~ \~ \~ В порушення приписів вище зазначених норм матеріального права відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по Договору. \~ \~ \~ \~ Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредит встановленому договором розмірі. Проте, позичальник порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. \~ \~ \~ \~ 13 січня 2022 року банком направлена до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори заяви про задоволення вимог кредитора (претензія кредитора). \~ \~ \~ \~ В подальшому, а саме 01.02.2022 р. Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою претензія кредитора перенаправлена за належністю до приватного нотаріуса Обухівського районного округу Київської області Воловенко Р.П. \~ \~ \~ \~ В свою чергу, 25.05.2022 р. банком була отримано відповідь від приватного нотаріуса Обухівського районного округу Київської області Воловенко Р.П., щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа N 79/2020 від 08 грудня 2020 року за заявами про прийняття спадщини за законом: [PERSON] , дата народження: [INFO] , [PERSON] , дата народження: [INFO] , [PERSON] , дата народження: [INFO] . \~ \~ \~ \~ На час відкриття спадщини зобов`язання померлого за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів та відсотків, що були нараховані за його життя, залишилися невиконаними. Згідно з ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. (ч.2 ст. 1281 ЦК України). \~ \~ \~ \~ Відповідачі, який є спадкоємцями позичальника, не виконали свого обов`язку, передбаченого частиною першою статті 1281 ЦК України, щодо повідомлення АТ «Ощадбанк» про смерть позичальника. Крім того, спадкоємці також не повідомив позивача про те, що він подав заяву про прийняття спадщини. В свою чергу, банк дізнався про смерть боржника та отримав інформацію про смерть 06.01.2022 р. та протягом семи днів (13.01.2022 р.) подав відповідну заяву до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. Зважаючи на наведене, необхідно прийти до висновку, що АТ «Ощадбанк» пред`являє вимогу кредитора у строк, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Відповідно до етапі 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). У відповідності до «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»: «Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі приймати одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, нотаріус зобов`язаний роз`яснити спадкоємцям їх права, а також обов`язки щодо вимог кредиторів». Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Станом на 10.12.2020 року загальна сума заборгованості за договором становила 15 431,76 грн. Окремо слід зазначити щодо правонаступництва у цивільних правовідносинах. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України), тобто спадкування є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку. Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу спадкоємців. Відповідно до структури ЦК України у книзі першій, розділу І «Основні положення», у статті 16 визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільниx прав та інтересів. Зокрема, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. Ані зі змісту, ані з системного аналізу наведеного правила у зв`язку з іншими нормами ЦК України, нема правових підстав зробити висновок, що такий спосіб захисту є єдино можливим. В свою чергу застосування правил статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося. Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Таке розуміння права кредитора на обрання ефективного способу захисту не порушуватиме прав та інтересів спадкоємців, оскільки завжди в основі вирішення питання про прийняття спадщини лежить вольовий акт, пов`язаний із наміром спадкоємця прийняти спадщину. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору. Саме таке розуміння особливостей захисту прав кредиторів у спадкових відносинах відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту. Зважаючи на наведене, АТ «Ощадбанк» вправі вимагати від відповідача стягнення суми заборгованості за кредитним договором, оскільки обов`язок спадкоємця боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникають до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожне з них. Таким чином, враховуючи наявність заборгованості за кредитним договором, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 15 431,76 грн. Щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. \~ \~ \~ \~ Сума судового збору, сплачена позивачем за подання до суду даного позову, становить 2481,00 гривень. До витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, належать наступні: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів. проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При цьому, розмір цих витрат визначатиметься при подачі відповідних заяв та клопотань до суду. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Клапчук Ф.П. заперечують про позовних вимог позивача в повному обсязі, обґрунтовуючи наступним. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 21.02.2020 р. між позивачем та [PERSON] було укладено Договір шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Згідно з п.3.1. Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення заборгованості за договором з відповідачів, що включає в себе: заборгованість по основному боргу, заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом, суми 3% річних від простроченої суми заборгованості від основної суми боргу та 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентах, посилається на Договір в редакції, яка на день підписання спадкодавцем заяви про приєднання, була розміщена на інтернет-сторінці банку. Зазначеним договором, копія якого додана до позовної заяви, визначено, зокрема, порядок та умови надання кредиту, розмір кредитної лінії, орієнтована реальна річна процентна ставка та орієнтована загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору, наслідки невиконання чи неналежного виконання умов договору та ін. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цією редакцією договору ознайомився померлий [PERSON] та надав на неї свою згоду, підписуючи Заяву про приєднання. Крім того, з наданих позивачем документів неможливо однозначно встановити, що зазначений договір на момент отримання спадкодавцем кредитних коштів містив положення щодо умов кредитування, сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальності за невиконання зобов`язання, у порядку й в розмірі, на які посилається позивач. Копія договору, надана позивачем, не містить підпису померлого [PERSON] , а містить лише підпис представника банку без дати підписання, внаслідок чого неможливо стверджувати, що саме з цією редакцією Договору був ознайомлений спадкодавець при його укладанні та саме з цим договором і його умовами він погодився. Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі №324/180/17 (пре 14-131цс19) в якій викладено правову позицію про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», «Універсальна 55 днів пільгового періоду» і Витяг з Умов та Правил, які містяться в матеріалах цієї справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Так, в наданій позивачем заяві, підписаній сторонами, зокрема спадкодавцем, відсутні умови договору про конкретний розмір кредитної лінії, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 р. по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що до спірних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої -договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заява витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, без наданих документальних підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] умови кредитування, відсутність у заяві про приєднання домовленості сторін про умови користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як доказ укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки він достовірно не підтверджує обставин, па які посилається позивач. Слід також зазначити, що на підтвердження розміру основної заборгованості (тіла кредиту) позивач посилається на положення договору, згідно з яким клієнту встановлено відновлювану кредитну лінію у розмірі 14 070, 00 грн. Відповідачі критично ставляться до посилань позивача на положення договору, як на підставу здійснення розрахунку заборгованості, оскільки зазначений договір не був особисто підписаний спадкодавцем. При цьому, будь-які інші документальні підтвердження того, що [PERSON] погодив отримання ним у користування кредитних кошти у розмірі, про який зазначено в тексті позовної заяви, відсутні. Отже, посилання позивача на умови договору як на підставу здійснення розрахунку заборгованості є безпідставними. Таким чином, наявні усі підстави вважати, що позивачем не було доведено та належним чином підтверджено факту укладення між ним та померлим [PERSON] договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб на умовах, про які зазначено в позовній заяві. Звертаючись до суду з позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості померлого [PERSON] . Разом з тим, позивачем надано розрахунок заборгованості померлого [PERSON] станом на 10.12.2020 року, у той час як [PERSON] помер [INFO] . Саме розмір заборгованості станом на 10.12.2020 року, а не на день смерті позичальника, позивач просить стягнути з відповідачів. Наведене свідчить, що позивачем нарахована заборгованість померлого [PERSON] за період, коли позичальник не користувався кредитними коштами та не міг сплачувати платежі за користування кредитом у зв`язку зі смертю. Згідно зі ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Оскільки зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою, тому здійснення нарахування та списання заборгованості після смерті позичальника неможливе. При цьому, позивачем було нараховано заборгованість [PERSON] за Договором станом на 10 грудня 2020 року, тобто за період, що охоплює 6 місяців з дня смерті позичальника. Нарахування заборгованості після смерті позичальника неможливе, однак позивач здійснив таке нарахування станом на 10 грудня 2020 року, враховуючи що [PERSON] помер [INFO] . Отже, розрахунок заборгованості мав бути зроблений позивачем станом на день смерті [PERSON] . Нарахування боргу після смерті позичальника є протиправним. Обґрунтування правомірності нарахування заборгованості саме станом на 10.12.2020 р., а не на день смерті позичальника, позовна заява не містить. Не надання розрахунку суми заборгованості станом на день смерті позичальника, тобто на момент відкриття спадщини, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України) Отже, стягнення з відповідачів суми заборгованості за договором, укладення якого між позивачем та [PERSON] належним чином не доведено позивачем та на підставі розрахунку заборгованості за період, що включає в себе пів року з дня смерті позичальника, є протиправним та суперечить нормам цивільного законодавства. Наведене в сукупності свідчить, що позивачем не було доведено обставин, на які він посилається як на підстави для задоволення позову. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обгрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, позивачем не було доведено та підтверджено допустимими та достатніми доказами наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 15 431,76 грн. в порядку спадкування після [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Предметом позову у цій справі є вимога позикодавця до спадкоємців боржника про стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право\~в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 21.02.2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державі ощадний банк України» змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний України») та [PERSON] уклали договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання, заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 386991/2001. Згідно з п.3.1. Заяви про приєднання шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору Клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розмішена на інтернет-сторінці банку \~ \~ \~ \~та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. За умовами п. 3.6. заяви про приєднання банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту поточний рахунок. Банк відкриває рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій Комфорт», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформації стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, та надає клієнту платіжну картку та ПІН-конверт неї (за наявності). За умовами п. 1.1 розділу І Договору (в редакції, чинній на момент його укладення) АТ «Ощадбанк» відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України шляхом оприлюднення цього документу «Дог комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» на сайті оголошує пропозицію на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України. Пунктом 1.4. розділу І Договору визначено, що акцептування Пропозиції АТ «Ощадбанк» (приєднання до Договору) здійснюється фізичними особами, які у правовідносинах, що регулюються умовами Договору діють як фізичні особи, що не є підприємцями, шляхом подання банку належним чином оформленої та підписаної заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за формою, запропонованою банком, у двох примірниках за умови одночасного подання документів та відомостей, необхідних для з`ясування особи, суті діяльності та фінансового стану тощо. Відповідно до п. 1.9. розділу І договору відсутність відмови банку від укладення договору з фізичною особою підтверджується підписом належним чином уповноваженого представника банку, скріпленого відбитком печатки банку, на обох примірниках заяви про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб. День такого підтвердження є днем приєднання клієнта до договору (днем укладення Договору). Згідно із п. 1.12 розділу І договору сторони безвідклично підтверджують, що цей договір укладено, у тому числі на підставі принципу свободи договору, визначеного ст. 6 та ст.627 Цивільного кодексу України, сторони також безвідклично підтверджують, що положення цього Договору є зрозумілими, розумними та справедливими. Сторони погоджуються з тим, що жодна з них при укладенні цього договору не позбавляється прав, які звичайно мала, а також, що цей договір не виключає/ не обмежує відповідальність за порушення зобов`язання жодної сторони. Клієнт, шляхом акцепту пропозиції, запевняє, що договір не містить будь-яких обтяжливих умов для нього і є прийнятним в цілому, зі всіма умовами в редакції банку. Відповідно до п. 1.13 розділу І договору тарифи банку, належним чином оформлені клієнтами заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, інші види заяв встановленої банком форми, використання яких передбачено умовами договору, є невід`ємною частиною договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Невід`ємною частиною договору також є інші документи, якщо це прямо передбачено умовами договору або чинного законодавства. Згідно із п. 3.1 розділу ІІІ договору договір визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг банку. Згідно з умовами цього договору банк, у разі приєднання клієнта до договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором та обрані клієнтом послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах та в порядку, передбачених договором і тарифами. Пунктом 3.2 розділу ІІІ договору визначено, що цей договір є змішаним у розумінні ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України та містить в собі в тому числі елементи таких договорів: 1) договору банківського рахунку, умови якого викладені в розділі XX цього договору; 2) договору банківського вкладу (депозиту), умови якого викладені в розділі ХХІІ цього Договору; 3) кредитного договору, умови якого викладені в розділі ХХІІ цього Договору. Клієнт, укладаючи договір, підтверджує усвідомлення того, що підписуючи заяву про приєднання він укладає договір в повному обсязі, з урахуванням всіх його складових частин, наведених в цьому пункті договору, в тому числі кредитний договір, та усвідомлює правові наслідки, що зумовлені укладенням таких договорів. [PERSON] помер [INFO] . 13 січня 2022 року банком направлена до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори про задоволення вимог кредитора (претензія кредитора). В подальшому, а саме: 01.02.2022 р. Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою претензія кредитора перенаправлена за належністю до приватного нотаріуса Обухівського районного округу Київської області Воловенко Р.П. В свою чергу, 25.05.2022 р. позивачем була отримано відповідь від приватного нотаріуса Обухівського районного округу Київської області Воловенко Р.П. щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа № 79/2020 від 08 грудня 2020 року за заявами про прийняття спадщини за законом: [PERSON] , дата народження: [INFO] , [PERSON] , дата народження: [INFO] , [PERSON] , дата народження: [INFO] . Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно\~ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частинами третьою, четвертою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.\~Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Статтею 1281 ЦК України\~передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282\~ЦК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Тобто\~стаття 1281 ЦК України\~визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог. Відповідно до\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому за правилами частини першої\~статті 608 ЦК України\~зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями\~1218,\~1219 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою. Відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Сплив визначених\~статтею 1281 ЦК України\~строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті\~\~ [PERSON] ) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України про обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Згідно зі статтею 1282 ЦК України (у редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті\~\~ [PERSON] ) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Статтею 1282 ЦК України визначено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між кредитором та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника, і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. У\~ЦК України\~серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця і відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не є поняттю «позовна давність». Сплив першого має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а сплив другого строку - може бути підставою відмови у задоволенні позову в суді. Щодо заяви про уточнення позовних вимог подане представником позивача 20.02.2023 р., то суд їх не приймає до уваги, оскільки пройшли процесуальні строки для подачі вказаної заяви, так як 09.01.2023 р. було завершено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, кредитор вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, оскільки обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них. При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18), від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14 (провадження № 61-4724св18). Верховний суд у справі № 640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року зробив висновок про те, що до обов`язків позивача як кредитора спадкодавця\~належить доказування обставин про розмір боргових зобов`язань боржника на день відкриття спадщини,\~а до обов`язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог -\~розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме розмір майна, успадкованого кожним із спадкоємців,\~проте судами не було з`ясовано, яке майно отримала спадкоємиця, яка його вартість, та чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У\~ЦК України\~серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до структури\~ЦК України\~кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Відповідно до\~статті 5 ЦПК України\~застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Таке розуміння права кредитора на обрання ефективного способу захисту не порушуватиме прав та інтересів спадкоємців, оскільки завжди в основі вирішення питання про прийняття спадщини лежить вольовий акт, пов`язаний із наміром спадкоємця прийняти спадщину. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору. Саме таке розуміння особливостей захисту прав кредиторів у спадкових відносинах відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту. Крім того, визначаючи суму заборгованості, що утворилася за кредитним договором від 21.02.2020 року станом на день смерті позичальника, суд вважає, що заборгованість становить лише тіло кредиту в сумі \~\~13\~319 грн. 01 коп., оскільки з даних документів не вбачається підстав для стягнення коштів по процентах, комісії та 3 % річних, а тому задовольняє позовні вимоги позивача частково. Як зазначено в частині 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, тому суд з урахуванням часткового задоволення позовних вимог приймає рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача у розмірі 2 270,00 грн., по 711 грн.. 22 коп. з кожного.\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial