Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 12.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2245; встановити щомісячне стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] - аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі одна четверта частка з усіх видів його заробітку, щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини з урахуванням відповідного віку та місцем проживання малолітнього сина [PERSON] визначити за місце проживання матері. В обґрунтування позову позивач зазначає, що між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких іноді стає дитина, що також впливає на її психічний стан. Також зазначає, що сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, обов`язки та захоплення, що виключає їх подальше спільне життя. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2022, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та встановлення місця проживання дітей; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2022 в вищевказаній цивільній справі залучено в якості третьої особи: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. У серпні 2023 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про відмову від частини позовних вимог, у якій просила позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині про визначення місця проживання дитини залишити без розгляду та розглянути та винести рішення по суті заявлених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2023 клопотання позивача [PERSON] про відмову від частини позовних вимог - задоволено. Прийнята відмова [PERSON] від позовних вимог до [PERSON] в частині про визначення місця проживання дитини. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб за актовим записом № 2245, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 12.10.2013. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу. Щодо розгляду питання про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , суд зазначає наступне. Судом встановлено, що у сторін є дитина: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1093. Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини із відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в даному віці. Враховуючи вищевикладене, а також те, що на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, крім того, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у зв`язку із цим суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved