Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

14 вересня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) та інших доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутності та з посиланням на підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності та з посиланням на визнання позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02 жовтня 2021 року між сторонами був укладений шлюб. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу ч. 2ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4ст. 84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, принципу законності, та з врахуванням визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дружини у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи в розмірі 2500,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вирішуючи питання щодо стягнення правничої допомоги, суд враховує, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися. Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілку за результатами розгляду справи не залежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано - договір про надання правової допомоги від 11.09.2023 року, квитанцію №14-09 від 14.09.2023р. про сплату коштів за вищевказаним договором в розмірі 2500,00 грн. За таких обставин, враховуючи час розгляду справи, підготовку та складання процесуальних документів, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Задовольняючи позовну заяву, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved