Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Адвокат Папенко Руслан Станіславович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.08.2022 в м. Києві по вул. І. Сірка, б. 1/126, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля AUDI Q8, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним перед виконанням повороту ліворуч поза перехрестям не дав дорогу зустрічному транспортному засобу AUDI Q8, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого сталося зіткнення між вказаними транспортними засобами. Дана пригода сталася через недотримання [PERSON] вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, за що відносно нього було складено протокол за ст. 124 КУпАП і постановою суду від 21.10.2022 його визнано винним. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль AUDI Q8. д.н.з. [NUMBER] , а [PERSON] як власнику автомобіля та як фізичній особі були нанесена майнова та моральна шкода. Заподіяну майнову та моральну шкоду відповідач добровільно не відшкодував. Відповідно до звіту №218-2022 про оцінку визначення вартості матеріального збитку від 15.09.2022 матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля AUDI Q8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 1179259,45 грн. Окрім цього для відновлення свого порушеного права [PERSON] поніс витрати по проведенню оцінки майна в сумі 5800 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у HACK «Оранта» згідно полісу №208864351 на суму 130000 грн. і за договором ЕАП №0295076 на суму 1000 грн. На даний час страхова справа знаходиться на стадії врегулювання, тому вимоги до відповідача зменшуються на суму загального ліміту відповідальності 230000 грн. Розмір майнової шкоди, завданої [PERSON] , становить 955059,45 грн. (1179259,45 грн. + 5800 грн. - 230000 грн.). Також дана подія завдала [PERSON] дуже суттєвої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, стресі, хвилюваннях, заподіяних неправомірними діями відповідача, ушкодження майна, втрати доходів та необхідності несення додаткових затрат. Така ситуація виникла незалежно від його волевиявлення та призвела до проблематизації життя. Через дане зіткнення [PERSON] пережив емоційний стрес, змушений був звертатися за медичною допомогою і пройти курс лікування. Також він зазнав суттєвих додаткових матеріальних затрат, він переживає за своє майно. Внаслідок ушкодження автомобіля [PERSON] був позбавлений власності та засобу пресування, він змушений використовувати інші види транспорту в умовах військового стану, що призводить до зайвого витрачання часу та понесення додаткових матеріальних витрат. Через матеріальні негаразди у сім`ї почали виникати сварки і конфлікти, що вплинуло на загальний стан здоров`я. Все це викликало певні суттєві зміни, відчуття напруги, тривожність, знижений фон настрою, реакції замикання, дратівливість, збудливість, що призвело до негативних комунікативних змін середовища родини. Розмір моральної шкоди розрахований за формулою та становить 100000 грн. Судові витрати складаються із судового збору в сумі 10761,60 грн. та 506,12 грн., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100000 грн. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 955059,45 грн., моральну шкоду в розмірі 100000 грн., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 11267,72 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 100000 грн. 08.11.2022 судом постановлено ухвалу про відмову в забезпеченні позову. 11.11.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу розгляду в порядку загального позовного провадження. 22.12.2022 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 13.06.2023 судом постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відвід судді. 29.09.2023 адвокат Грабчак А.В. повторно через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, який не приймається судом з огляду на порушення порядку та строків його подання. Представник позивача адвокат Папенко Р.С. підтримав заявлений позов. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Грабчак А.В. заперечували проти задоволення позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] є власником транспортного засобу AUDI Q8, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] . 02.08.2022 в [ADDRESS] , сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля AUDI Q8, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.10.2022 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування №208864351, забезпечений транспортний засіб Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., франшиза - 0 грн. 05.05.2022 між [PERSON] та ПрАТ «НАСК «Оранта» був укладений договір комплексного страхування автопарасолька на суму 130000 грн. Згідно звіту від 15.09.2022 №218-2022 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу AUDI Q8, д.н.з. [NUMBER] , складає 1107010,70 грн.; вартість матеріального збитку складає 1179259,45 грн. Вартість послуг експерта за складання звіту від 15.09.2022 №218-2022 становить 5000 грн., відправлення повідомлення зацікавленим особам 800 грн. [PERSON] сплатив 5800 грн. на рахунок ТОВ «Незалежна експертно -асистуюча компанія», що підтверджується копією квитанції від 08.09.2022. 02.08.2022 [PERSON] повідомив ПрАТ «НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про виплату страхового відшкодування. Відомості про розмір виплаченого позивачу страхового відшкодування відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону №1961-ІV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналізуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відтак відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Судом встановлено, що 02.08.2022 з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого позивачу було спричинено матеріальну шкоду пошкодженням автомобіля в розмірі 1179259,45 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована та страховий ліміт за укладеними ним договорами страхування становить 130000 грн. та 100000 грн., то позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача на свою користь різниці між спричиненою шкодою та страховими виплатами. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням, що становить 955059,45 грн. Суд зауважує, що вимога відшкодувати витрати за складання звіту від 15.09.2022 №218-2022 позивачем не заявлялась. Щодо вимог відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн. суд відзначає наступне. За змістом ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд відзначає, що позивачу була спричинена моральна шкода, внаслідок протиправних дій відповідача, які призвели до пошкодження майна. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог, а також враховує характер та обсяг моральних страждань позивача, їх тривалість, наявність вимушених змін у його житті, яких він зазнав через пошкодження належного йому транспортного засобу. Неможливість користуватись автомобілем викликала необхідність користуватись іншими видами транспорту в умовах військового стану, що вимагало витрачання більшої кількості часу. Відсутність автомобіля вимагала від позивача пристосовуватись до нових умов, змінила його життєві плани та негативно вплинула на реалізацію поточних планів. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25000 грн., що в повній мірі компенсує душевні страждання позивача, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (92,82 грн.) в розмірі 9801,41 грн. у зв`язку з документальним підтвердженням його понесення. Судовий збір в сумі 536,80 грн., сплачений за подання заяви про забезпечення позову позивачу за рахунок відповідача не відшкодовується, оскільки судом було відмовлено в задоволенні заяві про застосування заходів забезпечення позову. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 100000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про розподіл у цій справі витрат на правову допомогу, суд враховує, що в матеріалах справи знаходяться договір про надання правової допомоги від 24.08.2022 щодо представництва адвокатом Папенком Р.С. інтересів [PERSON] при розгляді цивільної справи до [PERSON] про відшкодуання шкоди, яким визначено винагороду адвоката в розмірі 100000 грн. Також суду був наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги від 26.10.2022, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.10.2007 на ім`я Папенка Р.С . У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 в справі №648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Також суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, який виснував, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд,

Outcome: partial