Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.11.2018 року Київським районним у місті Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області між нею та [PERSON] , до суду звернулася [PERSON] ,в якому також просить про щомісячне стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень на утримання сина [PERSON] , [INFO] до досягнення сином повноліття. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою суду від 05.07.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До судового засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримані в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання, після спливу надано судом строку для примирення та можливого збереження сім`ї, не з`явився, однак у минулому судовому засіданні зазначив, що вимоги щодо стягнення аліментів визнає частково у розмірі гарантованого мінімуму. Стаття 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умов, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так Судом\~встановлено,\~що сторони\~перебувають в\~шлюбі,\~зареєстрованому 10\~листопада 2018\~року \~Київським районним\~ у\~місті Одесі\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Одеській області,\~актовий запис\~про шлюб\~№2301, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який, як зазначено у позову проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, оскільки між сторонами не вирішено питання щодо утримання сина. Причинами розірвання шлюбу позивачем зазначено- відсутність між подружжям любові, взаємоповаги. Сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки припинені, проживають окремо. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, після спливу наданого судом строку для примирення з метою збереження родини позивач наполягає на задоволенні позову, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, щодо наявності спору про поділ майна подружжя в позові не йдеться. Син проживає разом з матір`ю, що підтверджено довідкою про реєстрацію місця проживання особи. що відповідачем не спростовано. З боку відповідача заперечень щодо проживання сина разом з матір`ю до суду не надходило. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання сина, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , він проживає з нею, знаходиться на її утриманні, між позивачем та відповідачем не досягнуто угоди щодо порядку участі та розміру матеріального утримання дитини. Згідно з нормами ч.1 та 2\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3\~ст.181 СК України,\~\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів\~на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він визначається за умови, що батько чи мати, які проживають окремо, не мають достатньої кількості коштів, аби здійснювати більші виплати. Мінімальний рекомендований розмір аліментів\~на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»,\~встановлено,\~що прожитковий\~мінімум Для\~ дітей віком до 6 років встановлений - 2272 гривні. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Верховний суд України в п. 23\~Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3\~роз`яснив, що «...відповідно до\~ст. 192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них...». Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184\~Сімейного Кодексу\~ України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції) Дана правова позиція міститься в\~Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц Відповідно до положення ст. 184 ч.2 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, відомостей щодо наявності у нього інших утриманців у суду не має, відомостей щодо розміру його доходу суду не надано. Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, однак позивачем не доведено, що саме ця сума нею витрачається, як і не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, більш того відповідач вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина визнав частково у розмірі встановленого прожиткового мінімуму, оскільки він має мінливий заробіток, працює неофіційно. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів дітей, враховуючи, що ст.\~180\~СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі прожиткового мінімуму встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» для дитини відповідного віку, яка станом на день постановлення рішення становить 2272,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову -19.06.2023 року та до досягнення повноліття сином. Суд роз`яснює, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину,\~не є підставою для зміни розміру аліментів\~(постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 61-51сво18). В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та на користь позивача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial