Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Позивач 16.12.2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що АТ «Криворізька теплоцентраль», на виконання своїх зобов`язань, надало відповідачу послуги з централізованого опалення, але він неналежно виконує свої зобов`язання щодо здійснення оплати за них, має заборгованість. Дані обставини є підставою для стягнення боргу у повному обсязі з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 16 серпня 2017 року по 31 жовтня 2021 року в розмірі 38238,06 грн., інфляційні втрати - 5531,75 грн., 3% річних - 2551,67 грн., а всього стягнути 46321,48 грн. та сплачений судовий збір 2270,00 грн. Процесуальні дії у справі. 16.12.2011 позовна заява надійшла до суду. 29.12.2021 судом булла отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 11.01.2022 позовна заява була залишена без руху. 31.01.2022 надійшла уточнена позовна заява. 03.02.2022 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.04.2022 судом ухвалено заочне рішення у справі, позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача вся сума нарахованої позивачем заборгованості. Ухвалою суду від 05.09.2023 заочне рішення суду від 01.04.2022 скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. 28.09.2023 судом за клопотання позивача замінено відповідача з [PERSON] на [PERSON] . Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, зокрема - відповідача шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позов не подав, будь-яких клопотань від нього не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України, та оголосив про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири НСА 536344, посвідченого 04.07.2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1863. Як зазначено у п.8 Договору, сторони домовилися, що заборгованість з оплати комунальних послуг, що утворилась станом на 04 липня 2022 року, переходить до Покупця. Отже, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, які надає позивач, зобов`язана нести витрати по утриманню житла, але оплату за надані послуги здійснює не в повному обсязі. За розрахунком позивача сума заборгованості за період з 16.08.2017 по 31.10.2021 становить 38238,06 грн. Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 5531,75 грн. та 3% річних у розмірі 2551,67 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками. Розмір нарахованого боргу відповідачем не спростовано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами, приписами ст.525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 вищевказаного Закону). Частина 5 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, передбачає обов`язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Відповідно п.18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...». 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Нормою ч.5 ст.13 вказаного Закону передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином покладені законом обов`язки з утримання житла, оплату за надані житлово-комунальні послуги здійснює не в повному обсязі, своїми неправомірними діями завдає позивачеві збитків, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved