Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] а звернулася в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~про визнання права власності на нерухоме майно. Просить суд: 1) визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; 2) визнати за нею, [PERSON] право власності на 2\\3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; 3) визнати за нею, [PERSON] в порядку спадкування після смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] , право на середню земельну частку (пай) на території Добросинсько-Магерівської сільської ради (колись Підліссянської сільської ради) розміром 1,58 умовних кадастрових гектарів, з підстав зазначених у позові. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Витребувано з\~Жовківської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції належним\~чином завірені\~(прошиті\~та пронумеровані,\~скріплені гербовою\~печаткою всі\~аркуші)\~копії спадкових\~справ, які заведені після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] а в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того\~на виконання\~вимог ухвали\~суду із\~Жовківської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції на\~адресу суду\~надійшла належним\~чином завірена\~копія спадкової\~справи №\~315/2022, яка зареєстрована 28.01.2014 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] були подружжям, що стверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.9). Судом встановлено, що позивач - [PERSON] являється донькою померлих [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією її свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.11). Після смерті батька позивачки - [PERSON] залишилося наступне майно: 1\\3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , що стверджується копією виписки з погосподарської книги № 2 від 20.03.2023р. № 368 (а.с.13). [PERSON] 28.06.2013 року склав в користь [PERSON] заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Підліссянської сільської ради та зареєстрований № 49. Зі змісту заповіту вбачається, що все майно [PERSON] заповів [PERSON] (позивачці у справі), що видно з копії цього заповіту (а.с. 12). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно - земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 029683 виданим 24.10.1995р на ім`я [PERSON] (довідка від 10.11.2022р. № 1208) та 1\\3 частина згаданого вище будинковолодіння, оскільки разом із чоловіком та дочкою (позивачем у справі)були членами колгоспного двору та мали право по 1/3 його частці кожен. [PERSON] спадщину після смерті своєї дружини - [PERSON] (матері позивачки) прийняв, оскільки з нею проживав та вели спільне господарство. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у батька відсутнє належним чином зареєстроване право власності на згадане вище будинковолодіння. Станом на 30.06.1990 року відповідно до виписки з погосподарської книги № 2, особовий рахунок відкритий на домогосподарство [ADDRESS] у колгоспному дворі \~ \~ \~ \~значилися наступні члени господарства: [PERSON] -голова двору, [PERSON] та [PERSON] - члени двору (а.с.13). Як зазначалось вище, [PERSON] (позивач) змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням. Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах, тобто по 1/3 частині у вказаному будинковолодінні. Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Незважаючи на внесення записів у по господарські книги , більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та позивач - [PERSON] мають право на 1\\3 частину згаданого вище будинку кожен. Позивач також зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на середню земельну частку пай після смерті матері - [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не наданий сертифікат про право на пай, що видно з копії листа за № 946/01-16 від 29.11.2022 року (а.с.31). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім.»я померлого. Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754\\0\\4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім.»я спадкодавця спадкоємцям не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в порядку спадкування. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Таким чином, [PERSON] змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на частку в колгоспному дворі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та [PERSON] з матеріалів спадкової справи не вбачається та судом під час розгляду справи не встановлено. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд констатує, що позивачем не може бути пред`явлено сертифікат на земельну частку (пай) зразка, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», оскільки видача такого на ім`я [PERSON] після її смерті є неможливою через втрату нею цивільної правоздатності та дієздатності внаслідок смерті. Отже, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті своїх батьків, прийняла після їх смерті спадщину, оскільки не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після їх смерті. Однак, спадщини не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на імя померлих, і які водночас не можуть бути видані на ім`я померлих, оскільки вони втратили цивільну правоздатність та дієздатність. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, і як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved