Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області звернувся [PERSON] з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з ним. В обгрунтування позову зазначив, що 11.03.2010 він зареєстрував шлюб з [PERSON] . В шлюбі вони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним по [ADDRESS] . З часом, вони припинили шлюбні стосунки, почали проживати окремо один від одного, оскільки під час спільного проживання зрозуміли, що не мають спільних інтересів окрім дитини. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2018, яке набрало законної сили 24.04.2018, їх шлюб розірвано. До теперішнього часу вони не дійшли остаточної згоди щодо місця проживання дочки. При цьому, [PERSON] , якій 11 років, виявила бажання проживати з батьком, де і проживає в даний час. У нього з донькою склалися дружні стосунки, вона довіряє батькові ділиться з ним своїми успіхами і невдачами, допомагає. В будинку створені всі умови для проживання дитини. Він, як батько, має постійне місце роботи, стабільний дохід близько 7500 грн. на місяць, за місцем проживання характеризується позитивно. Натомість, мати дитини постійно відсутня. Її постійне місце проживання йому не відомо. Вихованням та утриманням дочки вона не займається, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явивсь, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Від третьої особи органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника у зв`язку з виробничою необхідністю. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] /а.с. 11/. Згідно рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2018, яке набрало законної сили 24.04.2018, шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 18-19/. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2019, яке набрало законної сили 28.01.2020, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] /а.с. 20-22/. Згідно довідки-характеристики, виданої старостою села Зибкове Глінкіним І. , громадянин [PERSON] зареєстрований і проживає по [ADDRESS] , працює у ФГ «Славута», займається веденням особистого селянського господарства, характеризується позитивно, користується повагою серед односельців /а.с. 14/. Згідно довідки служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 09-41/20 від 17.07.2023 на утриманні [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , перебуває малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] з сім`єю не проживає, участі у вихованні та розвитку дочки не приймає /а.с. 13/. У відповідності до довідки № 133, [PERSON] на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті КНП «Онуфріївська ЦРЛ» не перебуває, за медичною допомогою не звертався /а.с. 16/. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доході та утриманих податків станом на 17.07.2023, громадянин [PERSON] має стабільний дохід у ФГ «Славута»/а.с. 17/. Висновком органу опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 01-23/230/1 від 10.08.2023, встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] по [ADDRESS] , забезпечена всім необхідним для належного виховання і розвитку. Мати дівчинки, [PERSON] , на даний час в с. Зибкове не проживає, участі у вихованні та утриманні дочки не приймає, місце її знаходження невідоме. При спілкуванні з дитиною встановлено, що мама з нею не спілкується. Під час спілкування з сусідами з`ясовано, що [PERSON] більше шести місяців не з`являлась на території села. На підставі викладеного, орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради, захищаючи права та інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] /а.с. 23-24/. Відповідно до частин 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. За частинами 2 та 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Окрім того, під час вирішення такої категорії справ суд керується ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини (Sommerfeld v. Germany) від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини (Zaunegger v. Germany) від 03 грудня 2009 року). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Таким чином, при визначенні місця проживання малолітньої дочки сторін, суд приходить до висновку про необхідність визначення її місця проживання разом з батьком - позивачем по справі, оскільки дитина в даний час проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні, при цьому відповідачка заперечень проти цього та доказів на спростування доводів позивача не надала. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved