Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

адвокат Штефаняк І.І. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 05 лютого 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 4. Від даного шлюбу у подружжя [PERSON] народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Однак, подружнє життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні характери, погляди на сімейне життя та вирішення складних життєвих ситуацій, що призводило до частих непорозумінь та сварок, почастішання проявів негативних емоцій, зростання напруги в стосунках та почуття їх незадоволеності шлюбом. Внаслідок цього вони втратили одне до одного почуття любові, довіри та поваги. Все це впливає не тільки на психологічний стан подружжя, але і на психологічний стан їх малолітніх дітей, спричиняє їм всім душевні страждання. Протягом останніх декількох місяців подружні відносини сторін остаточно зіпсувалися, вони перестали розуміти одне одного, перестали сприймати одне одного як подружжя, у відповідача зникли бажання й здатність до узгоджених з позивачем дій на благо їх сім`ї. Близько одного року тому відповідач повернулася до батьківського дому, де влаштовує своє особисте життя. Тобто майже рік сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Також з цього часу малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком за його місцем проживання, де для них створені всі належні умови для життя, розвитку, виховання та навчання, а також знаходяться на його повному та самостійному вихованні та утриманні. Залишатися проживати з батьком захотіли самі діти, з приводу чого відповідач аж ніяк не заперечує. На даний час між матір`ю та дітьми відсутній сталий психологічний зв`язок, діти повноцінно не сприймають її як матір. До того ж, така зі своїми доходами самостійно не в змозі утримувати двох малолітніх дітей, витрати на утримання яких постійно зростають. Оскільки шлюб сторін існує лише формально і подальше збереження сім`ї [PERSON] є неможливим, питання щодо розірвання шлюбу позивачем добре й давно обдумане, примирення він вважає неможливим, так як вони вже не підтримують ніяких відносин, а також беручи до уваги, що протягом останніх років діти [PERSON] та [PERSON] знаходиться на утриманні, проживанні та вихованні з батьком, з приводу чого сторони досягли усної згоди, тобто спір між подружжям щодо визначення місця проживання їх двох малолітніх дітей відсутній, тому просить шлюб між сторонами розірвати, сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання, виховання та утримання при батькові [PERSON] .\~ У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Штефаняк І.І. не з`явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, саме не заперечує проти розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 05 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис\~ № 4, а також не заперечує проти залишення сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , на проживання, виховання та утримання при батькові [PERSON] . Одночасно просила після розірвання шлюбу прошу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 05 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 4 (а. с. 12). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а. с. 10, 11). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, втрату почуттів любові, довіри та поваги одне до одного, часті непорозуміння та сварки. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Що стосується залишення малолітніх дітей подружжя [PERSON] після розірвання шлюбу на проживання, виховання та утримання при батькові, то суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дітей. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки в ході судового розгляду не встановлено наявності спору між подружжям [PERSON] щодо визначення місця проживання їх малолітніх сина [PERSON] та доньки [PERSON] , такі знаходяться на проживанні, вихованні та утриманні з батьком, проти чого відповідач не заперечує, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу дітей слід залишити на проживання, виховання та утримання при позивачу. Судові\~ витрати\~ підлягають\~ стягненню\~ з\~ відповідача, що\~ відповідає\~ положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved