Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

01.09.2023 року позивачка звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, реєстровий номер 90590, від 31.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, яким з позивачки було стягнуто на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № 2204143518 від 15.08.2018 року за період з 26.11.2019 року до 12.10.2020 року у сумі 40230,95 грн. та 900,00 грн. за вчинення самого виконавчого напису, а загалом 41130,95 грн., та стягнути з відповідача судові витрати за розгляд справи у суді. Підставою звернення позивачки до Первомайського міськрайонного суду Харківської області позивач вказала ч.12 ст.28 ЦПК України, а саме звернення до суду за місцем виконання виконавчого напису. Підставою позовних вимог [PERSON] зазначила порушення порядку вчинення виконавчого напису щодо наявності під час його вчинення безспірної заборгованості у відповідача та відповідності документу, на підставі якого він був вчинений, вимогам закону щодо документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою судді від 20.09.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху через необхідність уточнення вимог клопотання про витребування доказів та надання доказів переходу примусового виконання за виконавчим написом до третьої особи по справі - приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Іванюти Івана Миколайовича з боку приватного виконавця Богатиренко Артура Ігоровича, діяльність якого була зупинена (а.с.29). 26.09.2023 року позивачка на виконання вказаної ухвали надала заяву, в якій надала пояснення щодо переходу примусового виконання виконавчого провадження [NUMBER] щодо неї до третьої особи - приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Іванюти Івана Миколайовича - та нову редакцію клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати вказані докази з Житомирського обласного нотаріального архіву, куди усі документи приватного нотаріуса Горай О.С. були передані 29.07.2022 року, оскільки на той час діяв наказ Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.02.2021 року №58/09 про припинення з 25.02.2021 року нотаріальної діяльності ПН ЖМНО Горай О.С. , який був виданий на виконання наказу Міністерства юстиції України від 24.02.2021 року №727/5 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №8679 від 26.12.2011 року, виданого на ім`я Горая О.С. (а.с.32-40). Ухвалою судді від 02.10.2023 року було відкрито провадження у справі, призначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження, наданий час відповідачу для подання відзиву, а третім особам для подання письмових пояснень, витребувано з Житомирського обласного нотаріального архіву для приєднання до матеріалів справи копії документів, які стали підставою для вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем виконавчого напису від 31.10.2020 року за реєстровим номером 90508 (а.с.41-42). Відзив та письмові пояснення до суду не надходили. Ухвала про відкриття провадження в частині витребуваних доказів була виконана, оскільки 18.10.2023 року з Житомирського обласного нотаріального архіву надійшли копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис третьої особою по справі - приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (а.с.53-60). Від позивачки 17.10.2023 року через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу в подальшому без її участі, позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.52). Ухвалою суду від 09.11.2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті (а.с.65-66). У судове засідання для розгляду справи по суті учасники провадження не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином (позивачка (а.с.76), відповідач у порядку п.4 ч.8 ст.128 та п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.74-75), третя особа - приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Іванюта Іван Миколайович засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.72),третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.73). Враховуючи неявку у судове засідання учасників провадження, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи наявність заяви позивачки, яка просила розглядати справу за її відсутності, належне повідомлення відповідача, у порядку ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті, виходячи із наявних матеріалів справи. На підставі статей 280 та 281 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки такий дозвіл надала позивачка та відзив на позовну заяву не надходив. 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 90508, яким звернуто стягнення з позивачки на користь відповідача за кредитним договором 2204143518 від 02.09.2019 року за період з 26.11.2019 по 12.10.2020 року заборгованість у розмірі 40230,95 грн., а саме сума заборгованості складається з: - заборгованості за сумою кредиту у розмірі 29248,04 грн.; - заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 7008,87 грн.; - заборгованості за строковими штрафами і пенями у розмірі 3974,04 грн.; - за вчинення виконавчого напису 900,00 грн (а.с.54). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Богатиренко Артуром Ігоровичем було відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі постанови від 21.12.2020 року (а.с.13). Вказаного приватного виконавця було замінено на третю особу по справі через зупинення його діяльності на підставі власно поданої заяви наказом Міністерства юстиції України №2573/7 від 21.01.2023 року. Вказаною постановою додатково до визначеної суми боргу за виконавчим написом вирішено стягнути з позивачки основну суму винагороди приватного виконавця у розмірі 4113,09 грн. Постановою ще приватного виконавця Богатиренко А.І. у вказаному виконавчому провадженні від 27.01.2021 року вирішено звернути стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника (а.с.19). Дослідивши повно і всебічно надані учасниками справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає. Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Завданням цивільного судочинства, відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів встановлені статтею 16 Цивільного кодексу України. Згідно статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до положень статті 87-88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису тобто 31.10.2020 року), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено «Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до пункту першого якого, стягнення провадиться на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, а також на підставі Іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Пункт 2 вказаної Постанови «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року (п. 87) зазначила, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, втратила чинність 22.02.2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14. Всупереч вище зазначеним нормам законодавства приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович: - без оригіналу нотаріально посвідченого Договору; - без належним чином оформленого розрахунку, що підтверджує безспірну заборгованість позивача за кредитним договором, протиправно вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивачки, посилаючись на норму пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка втратила чинність з 22.02.2017 року, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через недотримання умов вчинення виконавчого напису. Як зазначено в пункті 95 вище наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та наявності підстав для задоволення позову. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved