Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою в якій просить ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] , в користь [PERSON] , 36707,44 грн щомісячних платежів у зв`язку із стійкою втратою працездатності за період з 28 червня 2017 року по 31 жовтня 2019 року; стягнути з [PERSON] , в користь [PERSON] , 36 707,44 грн щомісячних платежів у зв`язку із стійкою втратою працездатності за період з 28 червня 2017 року по 31 жовтня 2019 року; стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] , суму щомісячного платежу у зв`язку із стійкою втратою працездатності в розмірі 1310,98 грн щомісячно, починаючи з 01.11.2019; стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] , суму щомісячного платежу у зв`язку із стійкою втратою працездатності в розмірі 1310,98 грн щомісячно, починаючи з 01.11.2019; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 47 934,99 грн моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 47 934,99 грн моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідачів. Свої вимоги мотивує тим, що 23.11.2016 в 17.30 год. в м.Долина по вул. Грушевського, керуючи автомобілем водій [PERSON] , передав керування автомобілем Фольксваген Т4, д.н.з. [NUMBER] , своєму синові, [PERSON] , [INFO] , який не мав права керування даним транспортним засобом, в результаті чого останній скоїв ДТП (наїзд на пішохода), після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.п.2.9 Г; 2.10 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 124,ст. 126,ст.122-4 КУпАП. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 1201709016000019, заявник-потерпілий [PERSON] , дата внесення в ЄРДР 01.06.2017 , правова кваліфікація (КК України 2001) - ст. 286 ч.1. Відповідно до висновку експерта 111/60-Д від 12 жовтня 2017 року внаслідок ДТП йому заподіяна травма лівого колінного суглоба та гомілки з травматичним набряком м?яких частин та обширним садном в ділянці суглоба, ушкодження передньої схрещеної зв`язки , розривом задньої схрещеної та латеральної та колатеральної зв`язок, ушкодження сухожилка та волокон підколінного м`яза стегна, переломами зовнішнього виростка і між виросткової ділянки великогомілкової кістки , обширною міжм?язовою гематомою в ділянці гомілки. Травма колінного суглоба ускладнилась синовітом, післятравматичною передньо-задньою нестабільністю та згинально-розгинальною контрактурою суглоба. Крім того, мався забій з травматичним набряком м?яких тканин в ділянках правого плечового та правого кульшового суглобів.Травма лівої ноги відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Забій з травматичним набряком м`яких тканин відноситься до легких тілесних ушкоджень. 07.02.2019 відповідно до постанови слідчого СВ Долинського відділення поліції Калуського відділу ГУНП в Івано-Франківській області кримінальне провадження було закрите в зв`язку з досягненням правопорушником [PERSON] повноліття. Відповідно до вказаної постанови, встановлено, що водій [PERSON] , [INFO] , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу його власником є відповідач [PERSON] . Заволодінню неповнолітнім [PERSON] транспортним засобом сприяла недбалість його власника, батька правопорушника [PERSON] 23.06.2017 Івано-Франківським бюро медико-соціальної експертизи йому було встановлено третю групу інвалідності по 23.06.2018. 13.08.2018 Івано-Франківським бюро медико-соціальної експертизи йому було встановлено третю групу інвалідності по 12.08.2019 . 27.08.2019 Івано-Франківським бюро медико-соціальної експертизи йому було встановлено третю групу інвалідності без переогляду. Вказана подія кваліфікована страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність Фольксваген Т4, д.н.з. [NUMBER] , як страховий випадок. ПрАТ ««Страхова компанія «Провідна», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність Фольксваген Т4, д.н.з. [NUMBER] йому відшкодовано: - 4 858, 78 грн витрат на лікування відповідно до ст. 24.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»; -60 341, 56 грн шкоди за період тимчасової непрацездатності відповідно до ст. 25 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Відшкодування шкоди, пов`язане із втратою працездатності шляхом стягнення щомісячних платежів, було проведено ПрАТ ««Страхова компанія «Провідна» до 23.06 2017 (дата чергового переогляду); -17 400,00 грн шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності відповідно до ст. 26 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»; -4 130,00 грн моральної шкоди. Загальна сума відшкодування, проведеного ПрАТ ««Страхова компанія «Провідна», становить 86 730, 36 грн. Вказані кошти були перераховані на його рахунок у розмірі 86 730, 36 грн, що підтверджується довідкою ПрАТ ««Страхова компанія «Провідна». Його заробітна плата за 3 місяці до настання травми (23.11.2016) становила: серпень 2016 року-8 857, 55 грн; вересень 2016 року-7 210, 73 грн; жовтень 2016 року-10 151, 40 грн. Середня зарплата за 3 останні місяці -8 739,89 грн. Він звертався до МСЕК та до Івано-Франківського бюро судово-медичної експертизи з проханням провести експертизу для встановлення ступеня втрати загальної та професійної працездатності, але йому у цьому було відмовлено у зв`язку з тим, що вказана експертиза проводиться виключно на підставі ухвали суду. З урахуванням того, що процент втрати працездатності становить в даному випадку від 30 % до 60 %, а за основу взято мінімальний розмір - 30 %, йому підлягають стягненню з відповідачів на його користь щомісячні платежі в розмірі 30 % від середньої зарплати - 2 621,96 грн. Щомісячні платежі (середня з/п х на процент втрати працездатності): 8 739,89 х 30/100%= 2 621,96 грн. Одноразова виплата: 2 621,96*28=73 414, 88 грн (де 28 кількість місяців з 07.2017 по 31.10.2019 ). Відшкодування шкоди, пов`язане із втратою працездатності шляхом стягнення щомісячних платежів було проведено СК «Провідна» до 23.06.2017. Тому вимога про стягнення щомісячних платежів підлягає до задоволення, починаючи з 23.06.2017. Отже, відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою ним працездатності, за період з 23.06.2017 по даний час повинно здійснюватися за правилами відшкодування шкоди у зв`язку із стійкою втратою працездатності, що передбачено ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1180 ЦК, шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. П. 15.12. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним. Згідно з п. 2.9 г ПДР водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил. Вище зазначено, що заволодінню неповнолітнім [PERSON] транспортним засобом сприяла недбалість його власника, батька правопорушника [PERSON] , який порушив казані вимоги ПДР. Таким чином, відповідальність за заподіяння такої шкоди слід покласти на відповідача [PERSON] та [PERSON] , перший з яких допустив недбалість, передав транспортний засіб у володіння іншого без будь-якого законного оформлення, чим сприяв неправомірному використанню його останнім та повинен нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , спільно з ним у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Враховуючи всі обставини справи, вважає, що у скоєному та в наступній поведінці відповідачів є рівна частка вини як відповідача [PERSON] , так і відповідача [PERSON] , а тому відповідальність за причинену шкоду має бути в рівних частках. З огляду на наведене, слід стягувати: з [PERSON] , в його користь 36 707,44 грн щомісячних платежів у зв`язку із стійкою втратою працездатності за період з 23 червня 2017 року по 31 жовтня 2019 року; з [PERSON] в його користь 36 707,44 грн щомісячних платежів у зв`язку із стійкою втратою працездатності за період з 23 червня 2017 року по 31 жовтня 2019 року; стягувати з [PERSON] , в його користь суму щомісячного платежу у зв`язку із стійкою втратою працездатності в розмірі 1310,98 грн щомісячно, починаючи з 01. 11.2019; стягувати з [PERSON] в його користь суму щомісячного платежу у зв`язку із стійкою втратою працездатності в розмірі 1310,98 грн щомісячно, починаючи з 01.11.2019 . Крім того, у зв`язку заподіянням йому неповнолітнім [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості, він зазнав моральної шкоди, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях внаслідок завданого фізичного болю та ушкодження здоров`я, перенесеного стресу, необхідності докладання додаткових зусиль для виконання повсякденних обов`язків, зосередження уваги на проблемі одужання та реабілітації, тимчасової відірваності від активного соціального життя, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. З цього приводу звертає увагу суду на наступне. 23 листопада 2016 року, близько 17.45 годин, він повертався з роботи. На пішохідному переході між школою-інтернатом та старим універмагом (ПП «Мозаїка») його збив автомобіль Фольксваген (бус білого кольору, номерний знак [NUMBER] ), який на великій швидкості з вулиці Грушевського в`їхав в поворот до школи №5. Збивши його, водій автомобіля почав гальмувати. Гальмуючи, він зачепив бампером власного автомобіля бордюр тротуару, правий край бампера частково провис, волочився по проїжджій частині разом з автомобілем на протязі всього гальмівного шляху. В момент удару його відкинуло від машини, він котився по проїжджій частині дороги і, коли припинив падіння побачив та почув, як на нього, лежачого посеред дороги, несеться машина з включеними фарами та скрегіт гальм. Пошкоджена частина бамперу переїхала його ліве коліно. Машина зупинилася, водій дав задній хід і ще раз проїхався поламаним бампером по вже травмованій нозі На певній відстані від нього машина зупинилася (близько 3-5 метрів). Водій втік з місця події, залишивши його травмованого на проїжджій частині дороги напризволяще. Він пережив неймовірну психотравму. Окрім фізичного болю, який в ту мить він терпів, він не міг збагнути: «Як може людина, яка нанесла ушкодження іншій людині, залишити його на вирок долі ?» Підійшли люди, підвели його з землі, викликали швидку допомогу та поліцію. Через якийсь час приїхала карета швидкої допомоги, в цей час також під`їхав його сусід [PERSON] , який був свідком ДТП і, якого він попросив, щоби він відвіз його з місця події своєю машиною додому . В карету швидкої допомоги він сісти не зміг із-за болю, тому його посадили в легковий автомобіль [PERSON] , який разом з фельдшером швидкої допомоги доставили його в приймальне відділення Долинської центральної районної лікарні. Черговим травматологом ЦРЛ його було направлено в рентген-кабінет лікарні, де до нього підійшли двоє невідомих для нього людей (мужчина та жінка), щоб, як вони сказали: «Вирішувати питання». Рентген-лаборант кабінету попросив їх покинути приміщення. Повторно ці ж люди знову підійшли до нього в приймальному покої, в який привезли його після рентгенографії щодо «вирішення питання», він відмовився спілкуватися з ними. Черговий травматолог [PERSON] запропонував йому лягти в травматологічне відділення на стаціонарне лікування. Від госпіталізації він відмовився, оскільки, вдома чекала його родина, яка нічого не знали про подію і він не хотів лишній раз психічно травмувати членів його сім`ї. Травматолог повідомив, що скеровує його в поліклінічне відділення, де наступного дня йому необхідно відкрити листок непрацездатності та з`ясувати з лікуючим лікарем план подальшого лікування. Вийшовши на вулицю біля приймального відділення лікарні, він збирався сідати в машину [PERSON] , де до нього знову підійшли невідомі. Він запитав мужчину, чи це він збивав його. Незнайомий відповів, що ні, що це зробив син. Він сказав йому, що в такому разі говорити не має про що. Говоритиме з сином. [PERSON] відвіз його додому. Роздягнувшись, він побачив на тілі синяки, ссадини, скальповану рану лівої гомілки. Дуже боліло праве плече та ліве коліно. Він терпів нестерпний біль. Відмившись як міг від бруду, він вколов знеболююче. Через якийсь час в квартиру постукали. Прийшла жінка, яка підходила до нього разом з мужчиною в лікарні для, так би мовити «вирішення питання». На запитання, чого не прийшов винуватець ДТП, відповіла, що це її син, що він п`ятнадцятирічний хлопчик, зараз наляканий, плаче і вона не хоче його присутності. « [PERSON] , сказав він, ви робите дурну послугу своїй дитині, адже він буде знати на майбутнє, що в цьому світі можна робити будь-які злочини, а мати його відкупить. Якщо ви хочете, щоб ця справа вирішилася без будь-яких наслідків, приїжджайте з сином. Він не збирався його сварити, чи бити і т.ін. Нехай подивиться на те, що накоїв і хоч трохи відчує свою відповідальність». Жінка пішла, згодом повернулася з сином. Хлопець не виглядав підлітком - рослий, симпатичний юнак. Він вибачився, розплакався, пояснював, що задивився. Він дав розписку, що претензій до винуватця події не має. Форму розписки йому диктував по-телефону працівник поліції, номер якого набрала мати винуватця ДТП. Він, безперечно, в цей час перебував у стані афекту. Його дружина просила його не писати ніяких розписок, повідомила винуватців в потребі його лікування, з чим вони згодилися, але так на протязі майже 3-х років ніякої допомоги від винуватців не було. Він вважав, що вказані особи проявлять своє співчутливе ставлення та участь в лікуванні травми, винуватцями якої, безперечно, були. Хоча б зателефонують та поцікавляться його станом, але на протязі наступних днів і в подальшому, йому прийшлося купувати ліки, шукати милиці, тому що самостійно ходити, чи вставати з постелі він не міг. Тричі на тиждень йому приходилося їздити на перев`язки в травматологічне відділення ЦРЛ. Перших п`ять днів він провів, практично, без сну із-за болю, який мало знімався знеболюючими. Десь в межах 10 - 15 грудня 2016 року в нього почалась флуктуація в м`яких тканинах гомілки лівої ноги, що не виключало нагноєння в тканинах вказаної ділянки. Травматологам Долинської ЦРЛ довелося розкрити зону флуктуації, з рани якої витекла кров (цілий лоток крові). З цієї миті він зрозумів, що ніякої участі з боку винуватців події чекати нічого і почав фіксувати витрати за лікування, хоч до цього прийшлося купувати антибіотики, знеболюючі та протизапальні, розсмоктуючі, антигїстамінні препарати, гепарінову та інші мазі, перев`язочний та дезінфікуючий матеріал, купувати зимову одежу та взуття, ортези на колінний суглоб. 29.12.2016 , коли він вперше після травми зміг іти, він звернувся в Долинське відділення поліції, де дізнався про те, що автомобіль, який його збив 23.11.2016 належить [PERSON] . На той час, після півторамісячного лікування, він вже знав, що його чекає довготривале лікування, нешвидке одужання з можливою інвалідністю. Він звернувся до винуватця події, але допомоги так і не отримав. 16.01.2017 він написав в Долинське ВП заяву про внесення в ЄРДР інформації по факту ДТП від 23.11.2016. За весь цей період він неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно, проходив консультативне обстеження в Івано-Франківській ОКЛ, медичному центрі «Альтмед», виконував всі призначення та рекомендації лікарів вказаних медичних закладів, але біль, який виник в результаті травми, отриманої в ДТП, не пройшов і турбує його донині. Не дивлячись на всі медичні заходи, в нього розвинулась згинальна контрактура лівого колінного суглобу, передньо-латеральна нестабільність лівого колінного суглобу, атрофія м`язів лівої гомілки. За рахунок порушеної мікроциркуляції, виникли трофічні зміни тканин в ділянці лівого колінного суглобу та верхніх 2/3 лівої гомілки. 23.06.2017 Івано-Франківською обласною травматологічною МСЕ йому встановлено III групу інвалідності. Через постійний біль в коліні, гомілці, гомілково-ступеневому суглобі лівої ноги, нестабільності колінного суглобу, адже будь-який незручний рух викликає гострий нестерпний біль, навантажень на ногу під час трудової діяльності, через що в нього почали турбувати нічні болі лівої ноги, від яких він не міг спати, а в робочий час повноцінно виконувати свої посадові обов`язки, 22.09.2017 йому довелося звільнитись з роботи. Вирваний з соціального середовища, обмежений в спілкуванні з людьми, з думками про майбутню перспективу оперативного втручання, він несе значну психічну травму та моральний біль. 23.11.2016 він повертався додому, будучи здоровою та успішною людиною - начальником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Долинському районі. У зв`язку з травмою на 8 місяців він був вилучений з активного життя, з трудових відносин. За цей час пройшли структурні зміни в організації, якій він віддав 17 років свого життя. Не маючи можливості вплинути на хід подій (пройти конкурсний відбір), він повернувся в Долинське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Івано-Франківській області на посаду завідувача відділом страхових виплат відділення У зв`язку з травмою він втратив посаду, соціальні стосунки, частково фаховість, оскільки 8 місяців не мав можливості в отриманні необхідної інформації. Він відчуває, що став збудливим, неврівноваженим, емоційно нестабільним, що викликає і без того внутрішні психічні страждання. Крім того, у зв`язку з матеріальними втратами, які виникли зі звільненням з роботи та неможливістю повноцінно виконувати посадові обов`язки, він несе ще важкий психологічний тягар та значні фінансові витрати. Оскільки на даний час він пенсіонер, то може розраховувати тільки на пенсію, яку заробив за роки трудової діяльності, а вона, відповідно, не може прирівнятися із заробітною платою начальника відділення. Він людина не пенсійного віку, й жити на пенсію - це ще один психологічний тягар, який нести не так легко. На сьогодні, він не може повноцінно провести лікування після отриманих травм, наприклад, не має можливості пройти санаторно-курортне лікування, яке, можливо, дало б надію на одужання. Таким чином, внаслідок ДТП, яка мала місце 23.11.2016 йому завдано значної матеріальної та моральної шкоди. До отримання ушкоджень 23.11.2016 він працював начальником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області з середнім посадовим окладом 8739.89 грн. Після ДТП на протязі 8 місяців він перебував на лікуванні і наприкінці червня 2017 року йому встановлено III групу інвалідності. З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, вважає, що розмір моральної шкоди, є адекватним нанесеній моральній шкоді. Загальна сума відшкодування моральної шкоди, проведеного ПрАТ ««Страхова компанія «Провідна», становить 4 130,02 грн. Тобто, з [PERSON] підлягає відшкодуванню 47 934,99 грн моральної шкоди з розрахунку 50 000 грн-2065, 01 грн, а з [PERSON] - 47 934,99 грн моральної шкоди з розрахунку 50 000 грн-2065, 01 грн.(а.с.1-10 т.1). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2019 цивільна справа № 343/2276/23 про стягнення матеріальної та моральної шкоди передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.45 т.1). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/2276/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Призначено підготовче судове засідання. Визначено відповідачу п?ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.46 т.1). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2019 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача: ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.59 т.1). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дворський В.М. (ордер серії ІФ №028804, договір про надання правової допомоги від 10.01.2020 а.с. 67-69 т.1), подав відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому зазначив, що вони категорично не погоджуються з доводами та твердженнями позивача, викладених в позовній заяві, заявлені позовні вимоги сторона відповідача не визнає і заперечує в повному обсязі, а тому вважають заявлений позов безпідставним та необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, зокрема, відносно того, які саме конкретні фактори вплинули на його психологічний стан, які саме конкретні фактори вплинули на його моральний стан, який був його моральний і психологічний стан до цього впливу і після цього впливу, які саме повсякденні плани він не виконав чи які бажання в нього не здійснилися, які додаткові душевні страждання виникали та мають місце, в чому саме полягають додаткові душевні страждання, як, коли, з якою періодичністю і яким чином вони себе проявляють. Крім того, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що він звертався за медичною допомогою до фахівців у галузі психіатрії зі скаргами на поганий моральний чи психологічний стан. Так само в матеріалах даної цивільної справи відсутні результати відповідного медичного обстеження чи будь-які письмові докази щодо виписного епікризу з історії хвороби позивача, які б свідчили про наявність у нього з 23.11.2016 психотравмувальних проблем. Більше того, позивач не надав жодного фіскального чека про придбання ним за рецептом лікаря певних медичних препаратів заспокійливої дії. Також позивач не надав жодних доказів того, що він звертався за психологічною допомогою до спеціаліста-психолога за вирішенням моральних та психологічних проблем. Всупереч п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у вимогах про відшкодування моральної шкоди позивачем не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Твердження позивача про те, що «відповідно до висновку експерта № ІІІ/60-Д від 12.10.2017 саме внаслідок ДТП йому заподіяно травма лівого колінного суглоба та гомілки з травматичним набряком м`яких частин та обширним садном в ділянці суглоба, ушкодження передньої схрещеної зв`язки, з розривом задньої схрещеної та латеральної та колатеральної зв`язок, ушкодження сухожилка та волокон підколінного м`яза стегна, переломами зовнішнього виростка і між виросткової ділянки великогомілкової кістки, обширною міжм`язевою гематомою в ділянці гомілки. Травма колінного суглоба ускладнилася синовітом, після травматичною передньо-задньою нестабільністю та згинально-розгинальною контрактурою суглоба» (абз.3 стр.1 позову) - є хибним та не відповідає дійсності. Насправді у додатковому висновку експерта № ІІІ/60-Д від 12.10.2017 зазначено про те, що описані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, можливо в термін, вказаний у постанові». Експерт зазначив саме тверді предмети, а не транспортний засіб. В Академічному тлумачному словнику Української мови (1970-1980) (Словник української мови: в 11 томах. - Том 7,1976. - Стор. 527.) дано визначення самому поняттю «предмет», відповідно до якого предмет - це: Будь-яке конкретне матеріальне явище, що сприймається органами чуття. Логічне поняття, що становить зміст думки, пізнання і т. ін. Те, на що спрямована пізнавальна, творча, практична діяльність кого-, чого-небудь. Коло знань, що становить окрему дисципліну викладання. Відповідно до Правилах дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Аналогічні визначення транспортного засобу містяться в: Наказі Адміністрації Держкордонслужби від 21.10.2003 № 200, яким затверджена Інструкція "Про затвердження Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України"; Спільному Наказі Держкомкордон України, Держмитслужба України, Мінтранс України від 05.03.2001 № 152/165/130, яким затверджена Інструкція "Про затвердження Типової технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна". Чинне законодавство України розрізняє поняття «предмета» та поняття «пристрою», тобто це не тотожні поняття. А експерт у своєму додатковому висновку № ІІІ/60-Д від 12.10.2017 - не зазначив, що позивач отримав травму від дії пристрою, а навпаки, зазначив дію тупих твердих предметів саме у множині, яких очевидно було де-кілька, а не один. У додатковому висновку експерта № ІІІ/60-Д від 12.10.2017 фактично не дано відповіді на поставлені питання слідчим, а експерт вдався до припущення, а не констатації факту. За таких обставин припущення не може бути доказом у справі. 23.11.2016 Долинською ЦРЛ видано позивачу рукописну довідку від 23.11.2016, в якій зазначено діагноз: «Забій правого плечового і кульш(м)ового суглобу. Забій і ссадини лівого колінного суглобу. Гемотома лівої гомілки». Так само, 24.01.2017 черговим лікарем Долинської ЦРЛ Кепшою В.М. була видана позивачу довідка, з наступним діагнозом: «Забій правого плечового і кульш(м)ового суглобу. Забій і ссадини лівого колінного суглобу. Гемотома лівої гомілки». Отже, у наведених вище довідках Долинської ЦРЛ - діагнози ідентичні. Проте, позивач стверджує, що: Відповідно до висновку експерта ІІІ/60-Д від 12.10.2017 йому заподіяно травма лівого колінного суглоба та гомілки з травматичним набряком м`яких частин та обширним садном в ділянці суглоба, ушкодження передньої схрещеної зв`язки, з розривом задньої схрещеної та латеральної та колатеральної зв`язок, ушкодження сухожилка та волокон підколінного м`яза стегна, переломами зовнішнього виростка і між виросткової ділянки великогомілкової кістки, обширною міжм`язевою гематомою в ділянці гомілки. Травма колінного суглоба ускладнилася синовітом, після травматичною передньо-задньою нестабільністю та згинально-розгинальною контрактурою суглоба». Отже різниця в діагнозах є очевидна, але це пояснюється тим, що судово-медична експертиза проводилася не по медичних документах, які оформлялися 23.11.2016 у Долинській ЦРЛ. Додаткова експертиза згідно висновку експерта ІІІ/60-Д від 12.10.2017 проводилася по медичній справі МСЕК, медичній карті амбулаторного хворого № 16999 Івано-Франківської ОКЛ, медичній карті амбулаторного хворого без номера (медична установа не зазначена) на ім`я позивача. Але при цьому, експерту не надавалися на дослідження рентгенограма лівого колінного суглоба №11954 від 23.11.2016 та рентгенограма кісток лівої гомілки № 11956 від 23.11.2016 зроблених у Долинській ЦРЛ, що є не вірним та не правильним. На додаткову експертизу надавали документи, які не мали відношення до події 23.11.2016, надавалися документи, які не містили в собі точної та достовірної інформації, зафіксованої станом на 23.11.2016. Тобто ні позивачем, ні слідчим первинні медичні документи огляду та фіксації слідів ушкоджень у позивача колінного суглобу та гомілки, які оформлялися 23.11.2016 у Долинській ЦРЛ - на додаткову експертизу не надавалися. Це все пояснюється тим, що позивач 23.11.2016 в день події ДТП - в Долинській ЦРЛ категорично відмовився від госпіталізації та надання йому стаціонарної медичної допомоги, "... від проведення гїg-графії правого плечового суглобу та кісток тазу відмовляється. Від стаціонарного медичного лікування 23.11.2016 (18.10) категорично відмовився", що підтверджується відповідним записом у догоспітальному клінічному протоколі № 6585 від 23.11.2016 Долинської ЦРЛ. Оскільки позивач відмовився від госпіталізації, то ризик отримати позивачем додаткові травми за інших побутових умов цілком міг мати місце, але позивач намагається звести їх до подій 23.11.2016 та за допомогою судового рішення отримати неправомірну вигоду. Якщо так насправді все було погано у позивача: і сильні болі, і гематоми, і набряки, і садна, і розриви зв`язок, і ушкодження сухожилок та волокон підколінного м`яза стегна, і переломи зовнішнього виростка та між виросткової ділянки великогомілкової кістки, і синовіт, і після травматична передньо-задня нестабільність та згинально-розгинальною контрактура суглоба тощо - то непослідовними, невиправданими та нелогічними виглядають подальші дії позивача, оскільки тоді позивач чомусь відмовився від госпіталізації, чомусь відмовився від отримання медичної допомоги, чомусь особисто просив поліцію водія не притягувати до відповідальності, чомусь подавав заяву в поліцію, що не має і не буде мати претензій до відповідачів - залишається не зрозумілим. Посилання позивача приблизно десь із середини січня 2017 року на постійні чи періодичні скарги, на наявність у нього сильних болей коліна, гомілки тощо, насправді не відповідає дійсності. Судово-медичний експерт у своєму додатковому висновку експерта № ІІІ/60-Д від 12.10.2017 зазначив, що: стійкий больовий синдром у позивача - не підтверджується об`єктивними клінічними даними. У позивача [PERSON] виявлені артрози тощо. А от у медичній справі МСЕК маються записи наступного змісту: «на рентгенограмі лівого колінного суглобу у 2-х пр. № 11954 від 23.11.2016 відмічається незначне звуження суглобної щілини, склероз суглобових поверхонь. Висновок: вікові зміни лівого колінного суглобу». Отже, від події 23.11.2016 і десь до середини січня 2017 року - це відрізок часу приблизно майже у 2 місяця. Протягом цих майже 2-х місяців позивач уникав як стаціонарного медичного лікування, так само і не наполягав чи навіть не вимагав проведення йому хірургічних втручань. І все це на фоні того, що момент події 23.11.2016 у позивача вже був наявний у ділянці лівого колінного суглобу склероз суглобових поверхонь, що мали своїм наслідком саме вікові зміни лівого колінного суглобу, а не результати травми, тощо. З урахуванням вищенаведеного, в нього, як представника відповідача [PERSON] є сумнів у об`єктивності встановлення позивачу ІІІ-ї групи інвалідності та проведенням у зв`язку з цим виплат пенсійних коштів з Державного бюджету України, за певними медичними документами, які по-перше: не мають відношення до події 23.11.2016, а по-друге: за діагнозом не відповідають медичним документам, що оформлялися у Долинській ЦРЛ відносно позивача 23.11.2016. Позивач неправильно та невірно визначив коло відповідачів. У даній справі не можуть бути два відповідачі: батько [PERSON] та його син [PERSON] , а тому позивач безпідставно зіслався на ч.6 ст.82 ЦПК України. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була забезпечена ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». Згідно листа страхової компанії № 17-05/5239 від 09.11.2019 у зв`язку з дією полісу обов`язкової цивільно-правової відповідальності - позивачу виплачено: 4 858, 78 грн - як витрат на лікування; 60 341, 56 грн - як шкода за період тимчасової непрацездатності; 17 400,00 грн - як шкода, пов`язана зі стійкою втратою непрацездатності в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі; 4 130, 02 грн - як відшкодування моральної шкоди. А всього страховою компанією виплачено коштів на суму в розмірі 86 730,36грн. Крім того, перебуваючи на лікарняному - позивачеві ще оплачувалися листки непрацездатності, але в межах яких сум позивач суду доказів не надав. Невідомо з яких причин та обставин позивач 22.09.2017 був звільнений з роботи і чи не отримував він ще додаткові виплати з роботи у зв`язку з нещасним випадком. Дану інформацію позивач не надав суду. Позивач не надав письмових доказів його середньо заробітної плати за 2016 рік. Зазначений ним розрахунок є сумнівним, а довідка про доходи від 30.07.2019 № 04 не містить інформації про середню заробітну плату позивача. Вимоги позивача про відшкодування йому шкоди, пов`язаною із втратою працездатності за період з 23.06.2017 і по даний час є безпідставним та необґрунтованим. Позивач отримує щомісяця пенсію в сумі 5 821, 75 грн, що підтверджується довідкою пенсійного фонду № 3337 від 21.10.2019. Крім того, позивач не надав доказів того, що він не може працювати. Згідно довідки № 0897560 Івано-Франківської травматологічної МСЕК від 23.08.2018 позивачу протипоказана тільки важка праця, а не будь-яка інша, в довідці № 304855 - протипоказана важка праця з тривалою ходою і стоянням, в довідці № 158282 від 13.08.2019 - протипоказана важка фізична праця з тривалою ходою і стоянням. У вищевказаних 3-х довідках до акта огляду МСЕК як причина інвалідності зазначено - загальне захворювання. Проте, Постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009, якою врегульовано Питання медико-соціальної експертизи, затверджено Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, а п.26 цього Положення визначено критерії встановлення інвалідності, відповідно до яких, причинами інвалідності є: зокрема, загальне захворювання та нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я). От власне про нещасний випадок чи інше ушкодження здоров`я Івано-Франківська травматологічна МСЕК нічого не констатувала, а загальне захворювання то трохи інше, що власне і спростовує безпідставні та необґрунтовані твердження позивача. Твердження позивача про те, що автомобіль двічі по ньому проїхався не відповідає дійсності, оскільки не підтверджується жодними матеріалами судової справи як в сукупності, так і кожним окремо. 23.11.2016 - позивачем на ім`я начальника Долинського відділу поліції було надано власноручно написану ним заяву про те, що по факту ДТП, яка мала місце 23.11.2016 він ні до кого не має претензій і в подальшому мати не буде. У відповідача [PERSON] багатодітна сім`я, на утриманні має 4-х дітей. Одна дитина, [PERSON] [INFO] є дитиною з інвалідністю, та потребує постійної уваги та витрат на утримання. З огляду на вищенаведене, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не узгоджуються з матеріалами судової справи, а тому в позові слід відмовити (а.с.78-83 т.1). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2020 призначено по цивільній справі № 343/2276/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача: ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди судово-медичну експертизу. Провадження по справі зупинено до закінчення експертного дослідження та отримання судом експертного висновку. Встановлено максимальний строк для проведення даної експертизи тривалістю 2 місяці з часу отримання копії даної ухвали (а.с.12-13 т.2). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2021 провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача: ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди - поновлено (а.с. 25 т.2) Ухвалою Долинського районного суду від 09.09.2021 по даній справі призначено комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз (76018 вул.Кардинала Любомира Гузара ,15Б м. Івано-Франківськ). Провадження по справі зупинено до закінчення експертного дослідження та отримання судом експертного висновку (а.с.45-47 т.2). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2023 провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача: ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди - поновлено. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.227 т.2) Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Коваленко О.В. ( договір про надання правової допомоги від 31.03.2023 а.с.9 т.3) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився , хоч про дату, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому Законом порядку, подав заяви згідно яких просить розгляд цивільної справи №343/2276/19 за позовом [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача: ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди здійснювати без його участі. Позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення , в позові просить відмовити (а.с.77т.1, а.с.51 т.3). Відповідач [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення. В останні судові засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, подав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.52 т.3). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дворський В.М. (ордер серії ІФ №028804 а.с.67 т.1, договір про надання правової допомоги а.с.241 т.2) в судових засіданнях позовні вимоги не визнав, зіславшись на викладені у відзиві обставини, просив в задоволенні позовних [PERSON] до відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити повністю. Судові витрати покласти на позивача [PERSON] . Представник третьої особи на стороні відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце проведення судових засідань був повідомлений у встановленому Законом порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника адвоката Коваленко О.В. , пояснення відповідача [PERSON] , та його представника адвоката Дворського В.М., вивчивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Згідно з ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Відповідно до положень ч.1 ст.1180 ЦК України, шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 23.11.2016 біля 17.45 год водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Фольцваген Т-4", р.н. [NUMBER] , та рухаючись автодорогою по вул. Грушевського, 22, в м. Долина, вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження. Постановою про закриття кримінального провадження слідчого СВ Долинського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 07.02.2019, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017090160000319 від 01.06.2017 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, (п.2, ч.1, ст. 284 КПК України). Відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.Копію постанови направлено прокурору, заявнику та начальнику Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області для притягнення [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] до адміністративної відповідальності, однак на момент вчинення суспільно небезпечного діяння [PERSON] було 15 років, тому притягнути до адміністративної відповідальності одного з батьків [PERSON] , [INFO] , або [PERSON] , [INFO] , жит. [ADDRESS] В мотивувальній частині постанови зазначено, що "У відповідності до висновку судово-медичної експертизи №111/60 - Д від 11.11.2017, у потерпілого [PERSON] малась закрита травма лівого колінного суглоба та гомілки з травматичним набряком м`яких тканин та обширним садном в ділянці суглоба, ушкодженням передньої схрещеної та латеральної колатеральної зв`язок, ушкодженням сухожилка та волокон підколінного м`яза, частковим розривом волокон найширшого м`яза стегна, переломами зовнішнього виростка і міжвиросткової ділянки великогомілкової кістки, обширною міжм`язовою гематомою в ділянці гомілки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. 09.11.2018 з потерпілим [PERSON] та свідком [PERSON] було проведено слідчий експеримент в м. Долина вул. Грушевського, а саме: в місці, де трапилась дорожньо-транспортна пригода. У відповідності до висновку інженерно-транспортної експертизи №4.2- 810/18 від 22.12.2018, встановлено, що водій автомобіля марки "Фольцваген Т- 4", р.н. [NUMBER] , [PERSON] в заданій дорожньо-транспортній ситуації повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.2; 12.4; 10.4; 10.5 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст. 286 КК України, суб`єкт злочину спеціальний. Це осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом. Особою, яка керує транспортним засобом, вважаються: водій; інструктор, який керує навчальним водінням; службова особа, яка дає водію обов`язкові для виконання вказівки. При цьому не мають значення наявність чи відсутність в особи права володіння чи користування цим транспортним засобом, посвідчення на право управління транспортним засобом. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] , [INFO] , було 15 років, а тому він не є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України, а вчинив суспільно небезпечного діяння до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність і до якого судом можуть бути застосовані заходи виховного характеру. Однак, на час завершення досудового розслідування, [PERSON] уже виповнилось 18 років, а тому застосувати до особи заходи виховного характеру, якій виповнилось 18 років, не можливо (а.с.11-13 т.1). Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2019 в справі №343/606/19 , яка набрала законної сили 19.04.2019, [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 184 КУпАП, закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених частиною 5 статті 38 КУпАП. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст.124, 122-4, ч.2 ст. 126 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Відповідно до постанови, " [PERSON] ухилився від виховання свого сина, [PERSON] , [INFO] , а саме: 23.11.2016 року передав йому керування автомобілем Фольксваген Т4 д.н.з. [NUMBER] , який не мав права керувати даним транспортним засобом, в результаті чого останній скоїв ДТП - наїзд на пішохода [PERSON] , після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги 1.5, 2.1а, 2.3, 2.10а ПДР України. Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд приходить до висновку що дії [PERSON] правильно квалiфiковано за ч. 3 ст.184 КУпАП, оскільки він ухилився від виконання обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , який вчинив правопорушення у віці 15 років, відповідальність за які передбачено ст. ст.124, 122-4, ч.2 ст. 126 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення" (а.с.233-234 т.1). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] матеріальної шкоди - щомісячних платежів за відповідні періоди , позивач пов`язує із стійкою втратою ним працездатності. Відповідно до положень ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з ч.1 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Аналіз наведених норм свідчить, що належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної (загальної) працездатності для застосування ст. 1195 ЦК України є відповідний висновок медико-соціальної експертної комісії з визначення процента втрати працездатності. За змістом п. 18 розділу ІІІ Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 83 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків; б) встановлює потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров`я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо). Відповідні положення закріплено й в п. 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317. Працездатність - соціально-правова категорія, що відображає здатність людини до праці та визначається рівнем її фізичного та духовного розвитку, а також станом здоров`я, професійними знаннями, умінням та досвідом. Розміри стійкої втрати працездатності, що виникла внаслідок ушкодження визначаються судово-медичною комісією після закінчення патологічного процесу, зумовленого ушкодженням, на основі об`єктивних даних за таблицями процентів втрати працездатності Головного управління державного страхування. В інвалідів стійка втрата працездатності в зв`язку з одержаними ушкодженнями визначається як у практично здорових людей, незалежно від групи інвалідності. Судово-медична комісія для визначення стійкої втрати працездатності утворюється при бюро судово-медичної експертизи. До складу її входять голова - судово-медичний експерт та члени - лікарі-спеціалісти (хірург, терапевт, невропатолог). За необхідності до складу комісії залучають також інших фахівців. Тому, належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної, а за її відсутності - загальної працездатності (у відсотках) для застосування ст. 1195 ЦК України є відповідний висновок судово-медичної експертизи з визначення процента втрати працездатності. Відповідно до Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України за №6 від 17 січня 1995 року, при можливості потерпілим виконувати роботу за своєю професією, але в меншому обсязі чи із зниженням кваліфікації та зарплати або якщо він втратив професію, але може виконувати роботу з іншою професією більш низької кваліфікації і яка нижче оплачується, встановлюється від 25 відсотків до 60 відсотків втрати професійної працездатності /залежно від ступеня зниження обсягу роботи, кваліфікації і зарплати/. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.09.2021 у вказаній цивільній справі було призначено комісійну судово-медичну експертизу на вирішення якої поставлені наступні питання: - Чи є прямий причинний зв`язок між наслідками ушкоджень [PERSON] , отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 листопада 2016 року та інвалідністю, встановленою МСЕК відповідно до довідки від 23.06.2017 року, довідки серії ААБ № 158282 від 13.08.2018 року та довідки серії І2ААБ№ 304855 від 27.08.2019 року ? - Який ступінь втрати професійної працездатності у відсотковому відношенні [PERSON] , у зв`язку з одержаними ним 23 листопада 2016 року тілесними ушкодженнями, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, станом на час встановлення групи інвалідності 23.06.2017 року, станом на 13.08.2018 року, станом на 27.08.2019 року та на теперішній час? - Який ступінь втрати загальної працездатності у відсотковому відношенні [PERSON] , у зв`язку з одержаними ним 23 листопада 2016 року тілесними ушкодженнями, в результаті дорожньо-транспортної пригоди станом на час встановлення групи інвалідності 23.06.2017 року, станом на 13.08.2018 року, станом на 27.08.2019 року та на теперішній час? - Чи є потреба у [PERSON] в постійному лікуванні внаслідок травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 23.11.2016 року ? Проведення експертизи доручити експертам Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз (76018 вул.Кардинала Любомира Гузара ,15Б м. Івано-Франківськ). Зобов`язано [PERSON] , надати експертам всі необхідні медичні документи (а.с.45-47 т.2). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21.10.2021, з урахуванням ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 04.11.2021 про виправлення описки (а.с.122 т.2) ухвалу Долинського районного суду від 09 вересня 2021 року змінено та комісійно судово-медичну експертизу доповнено питаннями: -Які тілесні ушкодження лівого колінного суглобу та лівої гомілки отримав [PERSON] в момент дорожньо-транспортної пригоди з ним 23.11.2016 року у м.Долина? -Якими медичними документами 23.11.2016 року Долинською ЦРЛ зафіксовано у [PERSON] травми лівого колінного суглобу та лівої гомілки в результаті дорожньо-транспортної пригоди з ним, що мало місце 23.11.16 року у м. Долина? -Яка причина інвалідності у [PERSON] .? -Чи міг [PERSON] отримати травми після 23.11.16 року, які стали підставою для призначення йому III-ї групи інвалідності? Виключено з резолютивної частини ухвали Долинського районного суду від 09 вересня 2021 року посилання «зобов`язати [PERSON] надати експертам всі необхідні медичні документи». В решті оскаржувану ухвалу залишено без змін (а.с.106-109 т.2). Відповідно до висновку експерта №49 Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз від 15.11.2022, в комісійній судово-медичній експертизі, проведеній на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.09.2021, комісія експертів прийшла до таких підсумків: 4.5.6. Враховуючи дані, викладені у наданих для проведення комісійної судово-медичної експертизи медичних документів (медичної карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] б/ та вказання медичної установи, завіреної копії журналу реєстрації кримінального характеру Долинської ЦРЛ), дані судово-медичного обстеження останнього в обласному бюро СМЕ 26.10.2022, комісія експертів приходить до висновку, що у гр-на [PERSON] були тілесні ушкодження: Тупа травма верхньої третини лівої гомілки з травматичним забоєм м`яких тканин з травматичним набряком, підшкірною гематомою та забійною раною у цій ділянці, що викликали необхідність проведення оперативного втручання - розкриття гематоми (щоденники медичної карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] б/н та вказання медичної установи від 09.12.2016 та 15.12.2016), яка утворилася від дії тупих твердих предметів, відповідає терміну вказаному в ухвалі суду (23.11.2016) і. згідно, п. 2.3.1. «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належить до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Перебування [PERSON] на лікуванні більше 21 дня пов`язане з пізнім проведенням оперативного втручання: розкриття підшкірної гематоми (на 17-й день від моменту спричинення травми) та лікування в`ялогранулюючої післяопераційної рани, яка з характером травми не пов`язане і в судово-медичних підсумках не враховується, тобто не є підставою для зміни ступеня тяжкості тілесного ушкодження. 1.2.3.7. Оскільки від моменту отримання травми до початку клінічних проявів післятравматичної нестабільності лівого колінного суглоба пройшло 97 днів (згідно медичної карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] б/н та вказання медичної установи 27.02.2017 та 99 днів до моменту проведення МРТ дослідження лівого колінного суглоба 01.03.2017 коли діагностовано пошкодження зв`язкового апарату, характерна для вказаних травматичних змін та пошкоджень клінічна симптоматика у наданих на експертизу медичних документах за вище вказаний період відсутня, під час стаціонарного лікування у травматологічному відділенні Долинської ЦРЛ з 16.01.2017 по 30.01.2017 дані травматичні зміни колінного суглоба не виявлені, тому діагноз, зазначений у медичній справі МСЕК пов`язати з травмою лівої нижньої кінцівки у вигляді тупої травми верхньої третини лівої гомілки з травматичним забоєм м`яких тканин, травматичним набряком, підшкірною гематомою та забійною раною у цій ділянці в результаті ДТП, що сталося 23.11.2016 немає можливості. 8.Відповідь на дане питання носить прогностичний характер, тому не входить у компетенцію комісії судово-медичних експертів (а.с.215-221 т.2). Допитані в судовому засіданні в якості експертів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснила, що вони в складі комісії на підставі ухвали Долинського районного суду від 09.09.2021 проводили комісійну судово-медичну експертизу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ними було досліджено всі матеріали надані на дослідження. Результат проведеного експертного дослідження ними викладено у висновку експерта №49 від 15.11.2022, який вони повністю підтримують. Встановлено, що на час ДТП (23.11.2016) позивач [PERSON] офіційно працював. Згідно копії трудової книжки позивача заповненої 13.08.1984, [PERSON] , 28.03.2001 призначений на посаду начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Долинському районі. 31.07.2017 позивач звільнений з посади начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Долинському районі у зв`язку з переведенням за його згодою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, п.5 ст.36 КЗпП України. 01.08.2017 прийнятий на посаду начальника відділу профілактики виробничого травматизму та страхових виплат Долинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду. 28.09.2017 звільнено із займаної посади за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.143-145 т.1). Копія довідки МСЕК (а.с.30), підтверджує, що позивачу [PERSON] 23.06.2017 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання по 23.06.2018. Висновок про умови та характер праці- важка праця протипоказана. Рекомендоване стаціонарне та санаторно-курортне лікування. Згідно копія довідки МСЕК серії 12ААБ №158282 (а.с.32) [PERSON] повторно 27.08.2019 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання по 01.09.2019. Висновок про умови та характер праці- важка фізпраця з тривалою ходою і стоянням, протипоказана. Рекомендоване стаціонарне та санаторно-курортне лікування. Копія довідки МСЕК серії ААБ №304855 (а.с.31) свідчить про те, що [PERSON] 27.08.2019 встановлена третя група інвалідності загального захворювання без переогляду. Висновок про умови та характер праці- важка фізпраця з тривалою ходою і стоянням, протипоказана. Рекомендоване стаціонарне та санаторно-курортне лікування. Відповідно до копії довідки №3337 виданої Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області від 21.10.2019 [PERSON] перебуває на обліку ГУ ПФУ в Івано-франківської області та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становить з січеня 2018 по жовтень 2019 - 5821.76 грн в місяць (а.с.41-42 т.1). Матеріали справи не містять, а позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів втрати професійної (загальної) працездатності у відсотковому відношенні [PERSON] , у зв`язку з одержаними ним 23 листопада 2016 року тілесними ушкодженнями, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відсутні докази звільнення позивача із займаної посади з підстав отриманих 23.11.2016 в результаті ДТП травм, а також звернення позивача до роботодавців з приводу працевлаштування та відмови ними позивачу у працевлаштуванні з тих же підстав. Також відсутній причинний зв`язок між наслідками ушкоджень [PERSON] , отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 листопада 2016 року та інвалідністю, встановленою МСЕК, а тому враховуючивисновок експерта №49 Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз від 15.11.2022 року за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] , [PERSON] матеріальної шкоди - щомісячних платежів у зв`язку із стійкою втратою працездатності. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного: Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. При цьому ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Як вбачається з відповіді № 17-05/5239 від 09.07.2019 , наданої позивачу на його заяву директором клієнтського сервісу ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» , ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» розглянула заяву [PERSON] № 2300271184 і додані документи щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої особи внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9153754 від 18.01.2016. Згідно заяви та наданих документів, [PERSON] перебував на лікуванні з приводу розладу здоров`я внаслідок ДТП, яка сталася 23.11.2016 за участю забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] встановлено III групу інвалідності. До заяви додано: фіскальні та товарні чеки за придбання лікарських препаратів та засобів на суму 4858,78 грн. На підставі положень ст. 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] відшкодовується витрати на лікування в розмірі 4858,78 грн. На підставі положень ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовується шкода за період тимчасової непрацездатності в розмірі 60341,56 грн. На підставі положень ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовується шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, що відповідає сумі 17400,00 грн. На підставі положень ст. 261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовується моральна шкода в розмірі 4130,02 грн. Таким чином, ПрАТ «СК «Провідна» відшкодовує шкоду у розмірі-86730,36 грн (а.с.21 т.1). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно абз. 1 п. 4 вказаної Постанови , у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 7 Постанови - заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У абз. 2 п. 5 Постанови , судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що в листопаді 2016 року біля 18.00 год вона разом з онуком ішла по [ADDRESS] . Зі сторони міської ради на великій швидкості їхав білий "бус", який повернув до 5-ї школи. Повернувши на прилеглу вулицю, "бус" вдарився в людину, яка від удару перелетіла через капот. "Бус" проїхав ще певну відстань вперед, а потім назад та виїхавши на вул. Грушевського поїхав в напрямку Долинської стоматполіклініки. За кермом вказаного автомобіля був молодий хлопець. На місце події приїхали працівники поліції і швидка медична допомога. "Бус" збив позивача [PERSON] , якого вона раніше не знала. [PERSON] після ДТП був весь в болоті, побитий, не міг стояти на ногах. Аналогічні покази дали допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , який доповнив, що саме він відвіз [PERSON] на своєму автомобілі в Долинську ЦРЛ та [PERSON] . Суд зазначає, що сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19). Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги понесені [PERSON] моральні та фізичні страждання від даного кримінального правопорушення, враховує ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень та їх наслідки, ступінь вини кожного з відповідачів у заподіянні шкоди. Зокрема, суд бере до уваги те, що у позивача змінився спосіб життя через тривале лікування, психологічну реабілітацію, погіршилось здоров`я позивача. Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілому з вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] (сина та батька) моральної шкоди, яка знайшла своє вираження також у фізичному болю внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та моральних стражданнях внаслідок ДТП. Виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, з врахуванням глибини, часу фізичних та душевних страждань, їх тривалості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, буде доцільним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 18000,00 грн. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до його збагачення. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи , що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, суд дійшов до переконання, що витрати понесені сторонами по справі на професійну правничу допомогу слід залишити за ними. Окрім цього, позивач при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню 1073,60 грн, судового збору. На підставі вище викладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1179, 1180, 1187 ЦК України,

Outcome: approved