Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

У лютому 2023 року позивач [PERSON] в особі свого представника - адвоката Гупал Р.М. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за Договором позики №Х170221-10 від 17.02.2021 у сумі 225 322 грн 93 коп., та судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 45 312 грн 29 коп., а також оплату судового збору у сумі 2 253 грн 23 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача [PERSON] - адвокат Гупал Р.М. в позовній заяві зазначив, що 17 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяв [PERSON] на підставі довіреності від 17.02.2021 реєстровий №82, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сущенко В.В., був укладений письмовий Договір позики №Х170221-10 (далі Договір позики), предметом якого було передання у власність Позичальника грошових коштів у сумі 66 198 (шістдесят шість тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 00 коп., що за курсом продажу долару США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 28,05 грн.), встановленим на день укладення цього Договору, було еквівалентно 2 360 (дві тисячі триста шістдесят) доларів США 00 центів. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана Позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Кінцевий строк повернення Відповідачем грошових коштів, відповідно до п.1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів, закріпленому у п.5 Договору позики, становив 17.08.2021 включно. Згідно п.6 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору, готівкою. Відповідно до п.7 Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Пунктом 8 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.п.9, 10 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля VOLKSWAGEN модель PASSAT шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2002 року випуску, колір - СІРИЙ, державний номер [NUMBER] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 22.08.2019 ТСЦ 6341. Відповідно до п.11 Договору позики, факт повернення позики або її частини підтверджується заявою Позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику розписку. Відповідно до п. 13.2. Договору позики, Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Відповідно до п.13.3 Договору позики, Позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти Позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені та наявність інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим Договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Згідно п. 13.4. Договору позики, у разі невиконання Позичальником умов Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики. Факт отримання позики, а також зазначені домовленості, підтверджуються розпискою від 17 лютого 2021 року, написаною представником по довіреності [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до Договору позики, Відповідач мала повернути грошові кошти Позивачу відповідно до графіку платежів, а саме: до 17.03.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.04.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.05.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.06.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.07.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.08.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США). Відповідач не дотрималася взятих на себе зобов`язань за Договором позики, заходів щодо повернення боргу не вжила та позику у визначені Договором позики строки Позивачу не повернула. У зв`язку з неповерненням позики у строки та порядку, визначеним Договором позики, 04.06.2021 на адресу Відповідача Позивачем була направлена вимога про погашення заборгованості.Проте Відповідач вимогу проігнорувала та позику не повернула. Враховуючи, що позика не повернута до цього часу, та оскільки Відповідач не виконала зобов`язання у строк, встановлений договором та розпискою, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за курсом продажу долару США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день подання позову - 09.02.2023 та становить 225 322 грн 93 коп., з яких: 94 164,00 грн - сума основного боргу; 4 348,95 грн - інфляційні збитки; 1 033,78 грн - 3% річних; 12 5776,20 грн - пеня за несвоєчасне повернення позики. Крім того, підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 45 312 грн 29 коп., а також відшкодування сплаченого судового збору у сумі 2 253 грн 23 коп. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 травня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023 дана цивільна справа була передана до провадження судді Попової В.О. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 липня 2023 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гупал Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим , що позов заявлено до неналежного відповідача. На думку сторони відповідача належним відповідачем є чоловік [PERSON] - [PERSON] , яким від імені [PERSON] було фактично взято позику. Крім того, вважав надмірно завищеними витрати на професійну правничу допомогу. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 17 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах якої, на підставі довіреності від 17.02.2021 реєстровий №82, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сущенко В.В., діяв [PERSON] , був укладений письмовий Договір позики №Х170221-10 (далі Договір позики), предметом якого було передання у власність Позичальника грошових коштів у сумі 66 198 (шістдесят шість тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 00 коп., що за курсом продажу долару США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 28,05 грн.), встановленим на день укладення цього Договору, було еквівалентно 2 360 (дві тисячі триста шістдесят) доларів США 00 центів. Кінцевий строк повернення Відповідачем грошових коштів, відповідно д п.1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів закріпленому у п.5 Договору позики, становив 17.08.2021 включно. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана Позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Згідно п.6 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору, готівкою. Відповідно до п.7 Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Пунктом 8 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.п.9, 10 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля VOLKSWAGEN модель PASSAT шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2002 року випуску, колір - СІРИЙ, державний номер [NUMBER] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 22.08.2019 ТСЦ 6341. Відповідно до п.11 Договору позики, факт повернення позики або її частини підтверджується заявою Позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику розписку. Відповідно до п. 13.2. Договору позики, Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Відповідно до п.13.3 Договору позики, Позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти Позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені та наявність інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим Договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Згідно п. 13.4. Договору позики, у разі невиконання Позичальником умов Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики. Факт отримання позики, зокрема, підтверджується розпискою від 17.02.2021 написаною представником по довіреності [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до Договору позики, Відповідач мала повернути грошові кошти Позивачу відповідно до графіку платежів, а саме: до 17.03.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.04.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.05.2021 - 11024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.06.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.07.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США); до 17.08.2021 - 11 024,00 грн (еквівалент 393 доларів США). Відповідач не дотрималася взятих на себе зобов`язань за Договором позики, заходів щодо повернення боргу у визначені строки не вжила та позику Позивачу не повернула, про причини невиконання умов Договору позики Позивача не повідомила. За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст.525 ЦК України). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України (ч.2 ст. 509 ЦК України), якими в тому числі є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, а його зміст становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.627,628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики та додатки до нього вважається укладений між заявником - позикодавцем та боржником - позичальником, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, з визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, Позичальником було надано розписку про отримання грошових коштів. Відповідно до ст. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, ще встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має буті повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших акті) цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, встановлений договором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочи виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Пунктом 9 Договору позики передбачено, що у разі прострочення виконані зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язані сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до Постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 справі № 902/417/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальної боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способі захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальні втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процес та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані також, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та 646/14523/15-ц. Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Розрахунок заборгованості, наданий стороною позивача вчинений з 18.08.2021 по 23.02.2022, тобто у межах визначених законом строку. Щодо доводів представника відповідача стосовного неналежного відповідача по справі - [PERSON] , на наявності підстав пред`явлення позову до належного відповідача - [PERSON] , суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі, як співвідповідачів, та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Верховний Суд у Постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18 роз`яснив, що найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Оцінюючи заперечення проти позовних вимог представника відповідача - адвоката Мельника Р.В. в цій частині, суд зазначає наступне. Так, відповідно до матеріалів справи, [PERSON] , діючи в інтересах своєї дружини [PERSON] отримав позику на підставі Договору позики №Х170221-10 від 17.02.2021. Вказаний Договір позики [PERSON] від імені своєї дружини укладав на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 17.02.2021. Факт наявності довіреності та її використання з метою укладання відповідних договорів позики та застави допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції в якості свідка [PERSON] у своїх показаннях не заперечував. Крім того, з матеріалів справи, досліджених та оголошених в судовому засіданні вбачається, що 04.06.2021 на адресу [PERSON] . Позивачем було направлено вимогу про виконання грошового зобов`язання за Договором позики №Х170221-10 від 17.02.2021. Вказана вимога була отримана представником [PERSON] 24.06.2021 засобами поштового зв`язку на адресу [PERSON] була направлена нотаріально засвідчена заява з вимогою про виконання грошового зобов`язання за Договором позики №Х170221-10 від 17.02.2021.Наявність заборгованості перед Позивачем [PERSON] не заперечувала.Також з ЄДРСР вбачається, що 08.07.2021 Київським районним судом м. Харкова у справі №953/8207/21 (провадження 1-кс/953/6044/21) було розглянуте клопотання [PERSON] та її представника про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12019220500000715 від 26.04.2019, а саме з автомобіля VOLKSWAGEN модель PASSAT шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2002 року випуску, колір - СІРИЙ, державний номер [NUMBER] , який належав [PERSON] . Викладені обставини свідчать про обізнаність [PERSON] щодо укладення [PERSON] від її імені Договору позики та Договору застави, а також про наявність заборгованості за Договором позики. На момент розгляду справи в суді зазначені договори в установленому законом порядку не оспорювалися та є дійсними. На підстави викладеного суд приходить до висновку, що позов заявлено до належного відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Належних і допустимих доказів повного або часткового повернення боргу матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача вартості послуг з правничої допомоги наданих представником позивача [PERSON] - адвокатом Гупал Р.М. в розмірі 45 312 грн, 29 коп, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає неспівмірним наданий адвокатом обсяг послуг вартістю 45312 грн, 29 коп. складності справи, затраченому часу на надання таких послуг. Тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.09.2022 року між адвокатом Гупал Р.М. та позивачем [PERSON] укладений договір про надання правової допомоги № б/н, відповідно до якого та додатку до нього від 08.02.2023 орієнтовна вартість наданих послуг без участі у судових засіданнях становить 20 000 грн (консультація Клієнта з вивченням відповідних документів за позі юридичний аналіз законодавства та судової практики з питань, виклад єн позовній заяві, підготовка та подача позовної заяви, підготовка та подача відповіді на відзив). Участь у судових засіданнях становить 3 350 грн за кожен судодень орієнтовно 2 судових засідання - 6 700 грн). Згідно акту наданих послуг від 09.02.2023, станом на дату подачі позовної заяви, виконано робіт на суму 16 080 грн. Крім того, у разі прийняття рішення по справі на користь Позивача, він має сплатити додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог. Згідно Акту наданих послуг від 09.02.2023, (а.с.31) вартість наданих послуг склала 16 080,00 грн з яких 2 680,00 грн - консультація клієнта з вивченням документів; 4 020 грн - юридичний аналіз законодавства та судової практики; 9 380,00 грн - підготовка та подача позову. При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у відповідності до Додатку до договору б/н від 12.09.2022, (а.с.27), а саме: складання відповіді на відзив , оскільки відповідачем не було подано відзиву, а також витрат на оплату додаткового гонорару 10% від суми задоволених позовних вимог, оскільки такі витрати не пов`язані з розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 10 000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на оплату судового збору у розмірі 2 253 грн 23 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Outcome: approved