Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2010 АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі за текстом Договір). Укладений Договір містить у собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до умов Договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок, встановив початковий кредитний ліміт та надав у користування кредитну картку. Згідно з умовами Договору відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений в Договорі. Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, однак відповідач належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 23.08.2023 складає 62592,34 грн, з яких: заборгованість за кредитом 50601,62 грн; заборгованість за простроченими відсотками 11990,72 грн. За таких підстав позивач просить стягнути зі [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2010\~станом на 23.08.2023 у сумі 62592,34 грн, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 05.10.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 01.11.2023 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 13.10.2023 відповідач через систему «Електронний суд» подала заяву, у якій повідомила, що перебуває за кордоном та у зв`язку із відсутністю коштів не має можливості прибути у судове засідання. Зазначила, що є пенсіонеркою та має на утриманні дитину з інвалідністю, а тому єдиним доходом відповідача є пенсія, якої не вистачає на погашення заборгованості перед позивачем. Зауважила, що має борги в інших банках, з вимогами позивача не погодилась без зазначення підстав такої незгоди. 01.11.2023 судове засідання відкладене на 22.11.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 22.11.2023 представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. При поданні позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 22.11.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, повторно не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. При цьому 16.10.2023 та 22.11.2023 відповідач [PERSON] подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області електронні звернення громадян, у яких відповідач зазначила, що позбавлена можливості сплатити наявну у неї заборгованість перед позивачем у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та наявністю на її утриманні дитини з інвалідністю, а також позбавлена можливості прибути у судове засідання у зв`язку з перебуванням за кордоном. Суд зауважує, що електронне звернення не є заявою чи клопотанням, поданими у порядку, визначеному цивільним процесуальним законом, а тому суд не приймає такі електронні звернення до розгляду. При цьому клопотання про відкладення судового засідання або про розгляд справи без її участі, у тому числі через систему «Електронний суд», відповідач до суду не подавала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з укладенням та виконанням кредитного договору та договору банківського рахунка, та регулюються главами 71, 72 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~633\~ЦК України\~публічним є\~договір,\~в якому\~одна сторона\~-\~підприємець взяла\~на себе\~обов`язок\~здійснювати продаж\~товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг кожному,\~хто до\~неї звернеться\~(роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, тобто у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Ураховуючи те, що умови договорів приєднання розробляються банком та повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, саме на банк покладається обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що 01.04.2010 [PERSON] з метою отримання банківських послуг від ПАТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також вказано, що відповідач ознайомилася та згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку за адресою: www://privatbank.ua/ (а.с. 27). Також суд встановив, що 01.04.2010 [PERSON] підписала довідку про умови кредитування з використання картки «Універсальна», «55 днів пільгового періоду» до договору, у якій зазначено валюту карткового рахунку гривня; базову щомісячну процентну ставку 2%; термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним; щомісячну процентну ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75%, а також визначено розмір комісії за зняття готівки та власних коштів, визначено пеню за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 29 зв.бік). При цьому суд відхиляє за неналежністю анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписану сторонами 07.05.2021 (а.с. 17-26), оскільки такий документ датований 07.05.2021 та не підтверджує і не спростовує обставин, які підлягають доказуванню щодо стягнення заборгованості за Договором б/н від 01.04.2010. Крім цього, згідно з положеннями ст. 512, 514 ЦК України у разі правонаступництва кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 тип банку було змінено з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Такі обставини підтверджуються змістом п. 1 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 60-61). З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк». Так, з довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідно до підписаного кредитного договору б/н відповідачу надані кредитні картки: 18.03.2010 - «Універсальна» № [NUMBER] з терміном дії до березня 2014 року; 24.04.2013 - «Універсальна» № [NUMBER] з терміном дії до листопада 2016 року; 10.12.2014 - «Універсальна Gold» № [NUMBER] з терміном дії до листопада 2017 року; 19.06.2014 - «Універсальна з фото» № [NUMBER] з терміном дії до червня 2018 року; 15.05.2018 - «Універсальна Gold з фото» № [NUMBER] з терміном дії до квітня 2022 року (а.с. 16). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), 01.04.2010 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт в розмірі 250 грн, який надалі періодично збільшувався та зменшувався банком та станом на 04.04.2023 становив 0 грн (а.с. 15). При цьому з виписки за договором б/н за період з 18.03.2010 до 31.08.2023 вбачається, що відповідач користувалася наданими їй кредитними картками № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та регулярно використовувала кредитні карти для зняття готівки, оплати товарів і послуг, а також користувалася кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту (а.с. 64-139). З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість, яка станом на 23.08.2023 складає 62592,34 грн, з яких: заборгованість за кредитом 50601,62 грн; заборгованість за простроченими відсотками 11990,72 грн. Як встановив суд вище, 01.04.2010 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» та отримала у користування кредитну картку, на яку був встановлений кредитний ліміт. Також 01.04.2010 відповідач підписала довідку про умови кредитування з використання картки «Універсальна», «55 днів пільгового періоду» до договору, яка містить інформацію про тип кредиту, процентну ставку та відомості про загальні витрати за кредитом (а.с. 29 зв.бік). Відтак суд вважає доведеним той факт, що відповідач була обізнана з умовами договору від 01.04.2010. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Так, з виписки за договором б/н за період з 18.03.2010 до 31.08.2023 (а.с. 64-139), а також з розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 3-14) вбачається, що позивач надав у користування відповідача кредитні кошти. Разом з тим відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 23.08.2023 складає 62592,34 грн, з яких: заборгованість за кредитом 50601,62 грн; заборгованість за простроченими відсотками 11990,72 грн. Ураховуючи, що відповідач докази на спростування доводів позивача не надала, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 01.04.2010. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що [PERSON] у зв`язку з важким матеріальним становищем позбавлена можливості погасити наявну у неї заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 01.04.2010, оскільки саме по собі важке матеріальне становище не є підставою для звільнення від виконання передбачених умовами договору зобов`язань. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення зі [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 01.04.2010 станом на 23.08.2023 у сумі 62592,34 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2684 грн, що підтверджується платіжним дорученням № PROM2BOB7N від 12.09.2023 (а.с. 63). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved