Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

27.06.2023 позивач звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 23000,00 грн, щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 15.11.2016 сторони уклали шлюб, від шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] . Сторони вирішили не продовжувати стосунки, як сім'яне проживають, хоча і мешкають в одній квартирі. Позивач працює, проте сама нести витрати на утримання спільної дитини не може. Серед таких витрат називає приватний садок, уроки англійської мови, малювання, гімнастика, вітаміни, навчальні матеріали, зимовий одяг, взуття, відвідування лікарів. Відповідач, за її твердженням, працює менеджером з продажу, офіційно отримує 6700 грн, однак неофіційний дохід складає 100000-150000 грн, отже може надавати той розмір аліментів на утримання спільної дитини, який вона зазначає. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 вересня 2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.10.2023 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просить позов задовольнити частково, стягнути аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно. В обґрунтування зазначає, що станом на час розгляду справи відповідач працює менеджером з продажу у приватному підприємстві «Ельпласт-Київ» із заробітною платою 10000 грн та менеджером з продажу у приватному підприємстві «Ельпласт-Проект» за сумісництвом із заробітною платою 4830 грн. Доводи позивача, що відповідач заробляє 100000-150000 грн на місяць є надуманими. Також стверджує, що сторони і на теперішній час проживають разом в спільній квартирі і відповідач також, як і позивач, придбаває продукти харчування для дитини тощо. 06.11.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідач купив собі велосипед вартістю 114700,00 грн, отже витрачені відповідачем грошові кошти перевищують його офіційні доходи. Саме тому, наголошує позивач, відповідач може платити аліменти на 6-річну дитини в розмірі 23000 грн. 09.11.2023 до суду надійшли заперечення, у яких відповідач зазначає, що є професійним спортсменом. Відповідач уклав з ФОП [PERSON] договір спонсорської допомоги, предметом якого є велосипед. Доказів же оплати саме відповідачем в сумі 114700,00 грн такого велосипеда, матеріали справи не містять, навпаки, надані позивачем "докази" лише підтверджують оплату доставки відповідачем такого велосипеду, який оцінений на таку суму, проте, аж ніяк не оплату відповідачем самої такої суми. У судовому засіданні позивач просила позов задовольнити з підстав, викладених вище. На запитання головуючого судді чим підтверджується дохід відповідача у розмірі 100000-150000 грн та спроможність останнього платити аліменти у розмірі 23000,00 грн, позивач не зазначила, відповідні докази не надала. На запитання яка сума щомісячно витрачається позивачем на утримання 6-річної доньки, відповіла, що навіть більше 46000,00 грн, а коли буде менше виходити, вона буде ці кошти відкладати. Зі своєї сторони додала, що вона також витрачає на доньку 23000,00 грн щомісячно. На запитання, чи зверталась позивач з позовом про стягнення додаткових витрат на дитини, як наприклад, на оплату гуртків, вивчення інозменої мови, оплати лікування хвороб дитини, відповіла, що ні, що вважає, що це все є складовою аліментів. Представник відповідача у судовому засіданні просив частково задовольнити позов, а саме стягнути 5000,00 грн аліментів на утримання дитини щомісячно. Наголосив, що позивач вводить суд в оману, оскільки 6-річна донька сторін не потребує догляду щомісячно на суму 46000,00 грн, що батько допомагає доньці матеріально і надалі буде продовжувати це робити. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.11.2016 сторони уклали шлюб, який зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3059. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.06.2017, відповідач та позивач є батьком та матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Крім того, необхідно звернути увагу на ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Так, позивач, зазначаючи дохід відповідача у розмірі 100000-150000 грн, відповідні докази не подала, клопотання про витребування доказів не заявляла. Також частина 1 ст. 185 СК України регламентує, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину - це витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вказаний перелік особливих обставин не є вичерпним і встановлюється індивідуально у кожному конкретному випадку. Водночас аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін. Так, посилання позивача, як на підставу для стягнення аліментів, на такі витрати: приватний садочок, уроки англійської мови, малювання, гімнастика, відвідування лікарів, вітаміни - є безпідставним, оскільки є додатковими витратами на дитину, а не аліментами. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач визнає позов у частині. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 СК України). При цьому немає значення проміжок часу від дня пред`явлення позову до його задоволення чи набрання законної сили. Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд погоджується із доводами відповідача, що за встановлених обставин розмір аліментів , який слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання 6-річної доньки в сумі 5000 грн щомісячно буде достатнім для задоволення її мінімальних потреб та гармонійного розвитку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial