Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

25.07.2023р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.07.2023р. було відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№12). Позивач в позовній заяві в обґрунтування позову посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 27.06.2009р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 422. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач по тексту позову також зазначав, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені з 06.12.2022р., вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинено через відсутність почуття поваги та любові одне до одного. Сторони в судові засідання по справі, які були призначені на 10.10.2023р. та 15.11.2023р., не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися у відповідності до норм ЦПК України (а.с. № 17-19, 23-27). Від позивача до канцелярії суду 09.10.2023р. надійшла заява, в якій зазначено, що він просить розглядати цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. № 20). Відповідачка про дати розгляду справи судом 10.10.2023р. та 15.11.2023р. повідомлялася рекомендованими листами з повідомленням за адресою, яка була підтверджена відповіддю від 28.07.2023р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. № 11). Втім, до суду двічі повернулися конверти разом із судовою повісткою та копією позовної заяви з додатками з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. № 17, 27). Також, відповідачка двічі від суду отримала Sms-повідомлення, а про дату судового засідання 15.11.2023р. судом було розміщено ще і оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. № 19, 24, 25). Таким чином, на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд ухвалив рішення в судовому засіданні 15.11.2023р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для ухвалення заочного рішення, яка передбачена ст. 280 ЦПК України (позивач по тексту позовної заяви, а також заяви до суду від 09.10.2023р., не дав згоди на ухвалення заочного рішення суду). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.06.2009р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 422 (а.с.№ 5). У сторін у шлюбі [INFO] народився син [PERSON] (а.с. № 6). Судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбні відносини, зі слів позивача, з 06.12.2022р., вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Шлюбні відносини сторони припинили, зі слів позивача, через відсутність почуття поваги та любові одне до одного. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, зі слів позивача, з 06.12.2022р. (рік назад), з того часу не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд зазначає період та причину остаточного припинення шлюбних стосунків між сторонами з 06.12.2022р. - відповідно до даних, які містить позовна заява (а.с. № 4), оскільки відповідачка своїх заперечень проти позову (чи іншого періоду припинення шлюбних стосунків, інших причин такого припинення) суду не направила. Питання щодо зміни прізвища відповідачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки суду невідома думка відповідачки щодо цього питання. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1\~073 грн. 60 коп. (а.с.№3). На підставі викладеного,

Outcome: approved