Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 16 вересня 2017 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , однак у подружжя не склалось сімейне життя через те, що кожен подружжя має зовсім різне уявлення про шлюбно-сімейні відносини, втрату почуття любові та поваги один до одного, різні погляди сторін на життя, різні культурні цінності та відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, внаслідок чого з травня 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Окрім цього, з червня 2022 року позивач перебуває в нових стосунках з іншою жінкою. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопаду 2023 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, його представник 20 листопада 2023 року [PERSON] через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у наданій 14 листопада 2023 року через канцелярію суду заяві, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, просила суд розглядати справу за її відсутності, а також зазначила, що дійсно з травня 2022 року шлюбні відносини припинені з підстав подружньої зради з боку позивача, який, за час перебування позивача за межами України в Європейському союзі з дитиною, утворив нову сім`ю з іншою жінкою та наразі перебуває у стосунках з іншою жінкою. Також відповідач зазначила, що спору про поділ майна, визначення місця проживання дитини та питань щодо утримання дитини сторони між собою не мають, оскільки досягли домовленостей. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити прізвище без змін. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за\~ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 вересня 2017 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 748, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16 вересня 2017 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , залученим до матеріалів справи в копії (а.с.\~10) . Сімейне життя не склалося через те, що кожен подружжя має зовсім різне уявлення про шлюбно-сімейні відносини, втрату почуття любові та поваги один до одного, різні погляди сторін на життя, різні культурні цінності та відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, а також з підстав подружньої зради з боку позивача, внаслідок чого з травня 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Окрім цього, з червня 2022 року позивач перебуває в нових стосунках з іншою жінкою. Згідно ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 55 СК України\~дружина\~та\~чоловік\~зобов`язані\~спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~членами\~сім`ї\~на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved