Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

До суду надійшла справа за позовом [PERSON] ( [ADDRESS] ) до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач [PERSON] в позові зазначив, що 04 липня 2022 року між ним та Об`єднанням співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків №№3,3А, [ADDRESS] укладено строковий трудовий договір (контракт) на 3 місяці, відповідно до якого [PERSON] було прийнято на посаду управителя з адміністративної діяльності ОСББ. 08.08.2022 року [PERSON] була подана заява про дострокове розірвання трудового договору за власним бажанням з 01.09.2022 року у зв`язку з невиконанням керівництвом ОСББ законодавства про працю і умов трудового договору. Позивач звернувся до суду та рішенням суду від 27.06.2023 року по справі № 522/13177/22 позовну заяву [PERSON] до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто з Об`єднання співвласників Сімекс багатоквартирних будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 серпня по 01 вересня 2022 року включно в розмірі 15 113,55 гривень. 14.08.2023 року судом видано виконавчий лист та 11.09.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було відкрито виконавче провадження № 727572325 з виконання рішення суду. 13.09.2023 року кошти у розмірі 15\~113,55 гривень надійшли на банківський рахунок працівника, що підтверджується банківською випискою. Вважаючи, що відповідач затримав йому виплату заробітної плати, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2022 року по 28.02.2023 року в розмірі 102\~613,05 гривень. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження\~ у справі. Встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи. 20 листопада 2023 року відповідач Об`єднання співвласників Сімекс багатоквартирних будинків № [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] не погодившись із позовом, надало суду відзив на позовну заяву, в якому просило суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не надав суду копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. про відкриття виконавчого провадження № 727572325 з виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 року по справі № 522/13177/22 та не надав банківську виписки на підтвердження отримання 13.09.2023 року позивачем грошових коштів від відповідача у сумі 15 113,55 гривень. Також зазначило, що розмір заявленого позивачем середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні становить 102 613,05 гривень, тобто майже в 7 разів перевищує розмір всіх належних при звільненні сум, що склали 15 113,55 гривень. Відповідачє\~неприбутковою юридичною\~особою,\~яка не\~має на\~меті одержання\~прибутку,\~тому є підстави для зменшення розміру відшкодування, який на думку відповідача не має бути більшим, а ніж сума несвоєчасно виплаченої заробітної плати у розмірі 15\~113,55 гривень. 27 листопада 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що розрахунковий період з 01.09.2022 року по 13.09.2023 року становить 12 місяців 13 днів, але згідно вимог ст. 117 Кодексу законів про працю України не може перевищувати 6 місяців, тому посадовий оклад 17 000 гривень множиться на 6 місяців, що становить 102 000 гривень. В судове засідання 28.11.2023 року позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позов задовольнити. Представник відповідача, адвокат Лужанов С.В. в судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення, підтримав викладені у відзиві доводи, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04 липня 2022 року між [PERSON] та Об`єднанням співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків №№3,3А, [ADDRESS] укладено строковий трудовий договір (контракт) на 3 місяці, відповідно до якого [PERSON] було прийнято на посаду управителя з адміністративної діяльності ОСББ. Пунктом 4 зазначеного Контракту встановлено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, Працівнику виплачується заробітна плата в розмірі 17 000, 00 гривень. 31 серпня 2022 року Об`єднанням співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] винесено наказ № 31082022 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), яким трудові відносини були припинені шляхом звільнення працівника за власним бажанням ст. 39 КЗпП України. Як слідує з матеріалів справи, 01.09.2022 року Об`єднанням співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків №№3,3А, [ADDRESS] здійснено розрахунок при звільненні з [PERSON] в сумі 3 198,73 гривень. В подальшому, позивач звернувся до суду із позовом до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 року по справі № 522/13177/22 позовну заяву [PERSON] до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто з Об`єднання співвласників Сімекс багатоквартирних будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 серпня по 01 вересня 2022 року включно в розмірі 15 113,55 гривень. 14 серпня 2023 року судом видано виконавчий лист по справі № 522/13177/22. 11 вересня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було відкрито виконавче провадження № 727572325 з виконання вищевказаного рішення суду. 13 вересня 2023 року позивач отримав від ОСББ «СІМЕКС» на виконання рішення суду від 27.06.2023 року по справі № 522/13177/22 грошові кошти у сумі 15 113,55 гривень. Таким чином, судом встановлено, що остаточний розрахунок належних позивачу при звільненні сум відповідач здійснив 13.09.2023 року. Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Згідно частини 2 статті 116 КЗпП України, у разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. У Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Аналогічні висновки викладені і в Постанові ВП ВС від 08.02.2022 року по справі № 755/12623/19. Відтак, оскільки відповідач затримав виплату позивачу належних при звільненні сум, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні. При цьому, оскільки до суду позивач звернувся 15.09.2023 року, ним не пропущений 3 місячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, тому такі доводи відповідача суд відхиляє. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. Частиною 2 статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. 26 червня 2019 року ВП ВС ухвалила постанову у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), в якій відступила від висновку ВСУ, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням №6-113цс16. ВП ВС прийшла до висновку, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Згідно висновків ВП ВС, викладених у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. ВП ВС вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Так, обґрунтованими є доводи відповідача про те, що розмір простроченої заборгованості відповідача перед позивачем склав на день звільнення 15 113,55 гривень, а позивач просить суд стягнути середній заробіток за затримку виплати розрахунку при звільнені у сумі 102 613,05 гривень, а отже такий розмір відповідальності є непропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що майже в 7 разів його перевищує. При цьому, судом враховуються також період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, адже відповідачем не було узгоджено остаточну суму, належну позивачу при звільненні, спір про належні при звільненні позивачу суми тривав з жовтня 2022 року по кінець червня 2023 року, та після отримання позивачем виконавчого листа з виконання рішення суду по справі № 522/13177/22 за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди та пред`явлення його до виконання, відповідач майже одразу виконав рішення суду та сплатив на користь позивача 15\~113,55 гривень. Також суд зазначає, що позивач не навів в позові ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, відтак суд не має підстав вважати, що позивач поніс такі майнові втрати. Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 року по справі № 522/13390/22Е було стягнуто з Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] на користь [PERSON] вихідну допомогу у розмірі 51 000 грн. Поряд з цим, суд враховує, що відповідач Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних квартир» є неприбутковою юридичною особою, яка не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками та створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 15\~113,55 грн., що становить розмір встановленої рішенням суду по справі № 522/13177/22 простроченої заборгованості відповідача перед позивачем на день звільнення. Зазначена сума є орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають частковому задоволенню. З огляду на часткове задоволення позову, суд частково стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 126,42 гривень (14,72 % розміру задоволених вимог від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial