Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

ПрАТ «Харківенергозбут в особі представника Дубровської О.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за електричну енергію, що утворилась за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 32505,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут» за адресою: [ADDRESS] . Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг укладається сторонами з урахуванням ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Абзацом п`ятим пункту 13 розділу ХVІІ Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов постачання універсальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Враховуючи наведені приписи, та те, що за вказаною адресою фактично спожито електричну енергію, Договір вважається укладеним на умовах типового договору комерційної пропозиції. Відповідач не звертався до ПрАТ «Харківенергозбут» із заявами про відключення електропостачання або розірвання договору. За адресою: [ADDRESS] , з 01.01.2019 побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут» є [PERSON] . За період з 01.01.2019 по 31.07.2023 за вказаною адресою згідно переданих у відповідності до вимог п. 11 Постанови №312, п. 4.3 ПРРЕЕ, п. 1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 32505,90 грн. Проте, вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі. Посилаючись на п. 5 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Закон України «Про ринок електричної енергії», Кодекс систем розподілу, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Не погодившись із позовною заявою відповідач [PERSON] подав відзив в якому зазначив, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно від 31.08.2021, за договором купівлі-продажу, виданого ПН ХМНО [PERSON] лише 31.08.2021 відповідач став власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а відтак, не можна вважати, що до 31.08.2021 між ним та ПрАТ «Харківенергозбут» мали місце будь-які договірні відносини. Договорів про постачання електричної енергії між позивачем та відповідачем укладено не було. Виходячи з вимог позивача, між [PERSON] та ПрАТ «Харківенергозбут» Договір про постачання електричної енергії укладено не раніше 31.08.2021, відповідно до якого виникають зобов`язання по оплаті наданих послуг, а тому прохав зобов`язати позивача здійснити перерахунок заборгованості, враховуючи строки набуття взаємних договірних зобов`язань між ним та позивачем, а саме не раніше 31.08.2021 та з метою погашення заборгованості, у відповідності до п. 5.12 Договору забезпечити заключения окремого договору про реструктуризацію боргу на строк не менше 12 місяців. Представником позивача ПрАТ «Харківенергозбут» Дубровської О.А. подано відповідь на відзив та заяву про зменшення позовних вимог в яких представник позивача зазначає, що оскільки відповідно до договору купівлі-продажу квартири стало відомо, що [PERSON] з 31.08.2021 є власником квартири сума заборгованості за електричну енергію, що утворилась за адресою: [ADDRESS] , за період 31.08.2021 по 31.07.2023 становить 20868,96 грн., яку представник позивач просить стягнути на користь ПрАТ «Харківенергозбут», а також стягнути судові витрати. Також, зазначили, що для вирішення питання з приводу переоформлення особового рахунку на ім`я відповідача та для подальшої можливості проведення перерахунку йому необхідно звернутись до постачальника електричної енергії ПрАТ «Харківенергозбут» та оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» для укладення договорів, у відповідності до правил роздрібної торгівлі. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 31.08.2023 провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.10.2023 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Представник ПрАТ «Харківенергозбут» Дубровської О.А. подала заяву, у якій просила розглядати справу за відсутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судових повісток до суду рекомендованим листом, про причини неявки суд не повідомив . Заяви та клопотань до суду не надходило. Зустрічні позовні вимоги відповідачем не заявлялись. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що 31.08.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3598. Відповідно до абз. 2 п. 2 договору право власності на квартиру, що є предметом цього договору, переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору та державної реєстрації прав власності (а.с.62). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 342993355 від 16.08.2023 убачається, що квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3598, виданий 31.08.2021. право власності зареєстровано 31.08.2021 (а.с.13). За період з 31.08.2021 по 31.07.2023 за вказаною адресою проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 20868,96 грн., що підтверджується довідкою абоненту за особовим рахунком № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.42). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. Відповідно до п. 2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Згідно з п. п. 1 п. 5.2.1. Правил електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Відповідно до абз. 1 п. 7 Правил договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умов надання рахунку постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Стаття 322 ЦК України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідноз ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Верховний Суд України у своїй постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зазначив про те, що не дивлячись на те, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Разом з цим, такому праву споживача прямо відповідає його обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. З огляду на викладене, з урахуванням того, що з 31.08.2021 позивач почав надавати свої послуги з електропостачання відповідачу, який в свою чергу отримував послуги з електропостачання, про що свідчить довідка розрахунок заборгованості, відповідно до якої відповідач споживав електричну енергію, що підтверджує факт його приєднання до умов договору постачання універсальних послуг позивача, а відтак доводи позивача про те, що він жодних договорів з позивачем не укладав, є необґрунтованими та такими, що спростовані матеріалами справи. Посилань на докази, що відповідачем було надано на адресу позивача заяву-відмову від отримання таких послуг матеріали справи не містять. Відповідно до з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» про стягнення з відповідача заборгованості за електричну енергію підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь ПрАТ «Харківенергозбут» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн. та витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 33, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved