Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач в свою чергу матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Їх спільний син, є інвалідом дитинства по зору (сліпота лівого ока). 07.04.2022 року позивачка разом із сином виїхали до Польщі для лікування сина. Син був прооперований 27.04.2022 року. Після повернення до Києва в січні 2023 року, син знаходився у відділенні офтальмонології з 23.01.2023 року, однак знову було рекомендовано повторне оперативне втручання у Польщі. Відповідач в травні 2023 року повідомив позивачку, що йде з сім`ї. За ввесь період дитині перерахував кошти у розмірі 1000 грн., а тому позивачка звернулась до суду з вимогою, щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн., щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 11.09.2023 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач по справі повідомлявся судом про розгляд судом даного провадження, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштової кореспонденції суду. Направив на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заперечує проти визначеного розміру аліментів позивачкою та просить суд стягнути аліменти в розмірі 25%, оскільки він офіційно працює. Згідно із вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводитись. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2011. Мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . Як зазначила позивачка в поданому нею позові, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно. Законодавцем положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000, 00 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття. Разом з тим, 08.11.2023 відповідачем було подано заяву до якої він долучив копію трудового договору, а також пояснення згідно з якими просить суд стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 25% від його заробітної плати. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, що підтверджуються наданою суду відповідачем копією трудового договору, однак відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надано, враховуючи також ту обставину, що сторонами суду не надано доказів на підтвердження їх матеріального стану, а відтак суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 4 000, 00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 вересня 2023 року. При цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходив з того, що вказаний розмір аліментів не є меншим від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховував рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини. Крім того, надавши оцінку доказам, долученим сторонами до матеріалів справи, судом не приймається в якості обгрунтування розміру аліментів твердження позивачки щодо перербування на її утриманні батька, з тих підстав, що вказані обставини не підтвердженні відповідними належними та допустимими доказами, а саме позивачкою не надано суду інформації щодо розміру пенсійного забезпечення її батька, та доказів того, що вони спільно проживають, і батько, в свою чергу, позбавлений можливості отримувати матеріальну допомогу від інших членів своєї сім`ї. Разом з тим, судом роз`яснюється позивачці її право на звернення до суду з вимогою про відшкодування відповідачем понесених нею додаткових витрат на лікування їх з відповідачем спільного сина, що прямо передбаченост.185 СК України, а саме той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Також, судом не приймається в якості доказу матеріального стану відповідача, його заперечення щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, з тих підстав, що вказані заперечення суперечать вимогам ст. 184 СК України, відповідно до якої саме за заявою одержувача, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. за вирішення позовної вимоги немайнового характеру про стягнення аліментів (за сплату якої позивач звільнена на підставі Закону України "Про судовий збір"). На підставі викладеного та

Outcome: partial