Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 03 липня 2018 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір, який посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тимчуком В.О. та зареєстровано в реєстрі під номером 2054. Згідно пункту 1.1 попереднього договору сторони зобов`язуються в майбутньому, в обумовлений у п. 6.3 цього договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, що надалі іменується Основний договір, на умовах і в порядку, визначених цим договором. Відповідно до пункту 1.2 попереднього договору нерухомим майном є квартира номер [ADDRESS] , загальною площею 29,5 кв.м., яка буде побудована в багатоквартирному житловому будинку на належній продавцеві земельній ділянці площею 0,1009 га з кадастровим номером 3222486200:03:006:0021, що розташована в [ADDRESS] . Пунктом 6.3 вказаного договору передбачено, що укладання та посвідчення Основного договору здійснюватиметься не пізніше 30 грудня 2018 року у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тимчука В.О. за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що пунктом 5.3 попереднього договору визначено, що сторона, яка ухиляється від укладання Основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані ухиленням. У випадку ухилення від укладання Основного договору продавцем, останній зобов`язується повернути отриману згідно п. 5.1 цього договору суму грошей протягом одного місяця з дня закінчення строку вказаного в п. 6.3 договору. Пунктом 5.1 зазначеного попереднього договору визначено, що до підписання цього договору, в рахунок належних за Основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі продажу об`єкта продажу та своєї платіжної спроможності, покупець передала, а продавець отримала гроші у сумі 352\~525,00 грн, що еквівалентно 13\~438,38 доларів США відповідно до курсу НБУ, встановленого на дату посвідчення цього договору. У момент розрахунків за основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з покупця платіж за Основним договором. Позивач вважає, що всі зобов`язання за попереднім договором від 03 липня 2018 року нею перед відповідачем були виконані в повному обсязі. Разом з тим, відповідачем договірні зобов`язання порушені, оскільки відповідно до умов попереднього договору від 03 липня 2018 року, станом на день звернення до суду з цим позовом, Основний договір між сторонами не укладений, що на переконання позивача призвело до порушення її прав. Крім того, позивач зазначає, що 19 листопада 2021 року нею на адресу відповідача направлено претензію щодо невиконання умов попереднього договору, однак вказане поштове відправлення повернулось на адресу позивача. На підставі зазначеного позивач вважає, що є всі підстави для розірвання попереднього договору у судовому порядку та стягнення з відповідача на її користь грошових коштів, сплачених за попереднім договором від 03 липня 2018 року. Крім того, позивач зазначає, що з вини відповідача їй завдано моральної шкоди в розмірі 100\~000,00 грн, яку остання обґрунтовує тим, що [PERSON] майже три роки не виконуються зобов`язання за попереднім договором, в зв`язку з чим позивач та її родина зазнали додаткових фінансових витрат, фізичних та моральних страждань. Так, позивач та її чоловік працевлаштовані в м. Києві, а проживають у м. Яготин Київської області, в зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за попереднім договором, чоловік позивача змушений був протягом двох років їздити на роботу до м. Києва (більш ніж за 100 км). У березні 2021 року, син позивача почав відвідувати дитячий садок, який розташований у м. Києві на проспекті Академіка Корольова, а позивач приступила до роботи після відпустки по догляду за дитиною, у зв`язку з чим родина позивача змушена була переїхати до м. Києва та винаймати житло, місячна плата за яке становить 7\~500,00 грн. На підставі зазначеного, позивач вважає, що враховуючи постійні стресові хвилювання та душевні страждання, які виникли внаслідок не укладення Основного договору купівлі-продажу квартири, у зв`язку з великими додатковими фінансовими витратами, які виникли з вини відповідача, з останньої слід стягнути моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. За таких обставин, позивач просить суд: Розірвати попередній договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тимчуком В.О. та зареєстровано в реєстрі під номером 2054; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею збитки у вигляді 100% оплати вартості квартири [ADDRESS] , у розмірі 352\~525,81 грн, що еквівалентно 13\~438,38 доларів США; стягнути з з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 гривень; Ухвалою від 03 лютого 2022 року Києво-Святошинський районний суд Київської області відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання. 31 травня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо задоволення позову в частині розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири та стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу за попереднім договором у розмірі 352\~525,81 грн. Проти задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди заперечував та посилався на необґрунтованість такої вимоги. Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 19 червня 2023 року закрив підготовче провадження, справу призначив до розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату час та місце слухання справи сповіщена належним чином, просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.202 ЦК України). Відповідно до вимог\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ста. 628\~ЦК України). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст. 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно з ч.1\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1\~ст. 638 ЦК України). При розгляді справи судом встановлено, що 03 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тимчуком В.О. та зареєстровано в реєстрі під номером 2054. За умовами зазначеного вище договору сторони зобов`язуються в майбутньому, в обумовлений у п. 6.3 цього договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, що надалі іменується Основний договір, на умовах і в порядку, визначених цим договором (пункту 1.1 попереднього договору). Відповідно до пункту 1.2 попереднього договору нерухомим майном є квартира номер [ADDRESS] , загальною площею 29,5 кв.м., яка буде побудована в багатоквартирному житловому будинку на належній продавцеві земельній ділянці площею 0,1009 га з кадастровим номером 3222486200:03:006:0021, що розташована в [ADDRESS] . Пунктом 5.1 зазначеного попереднього договору визначено, що до підписання цього договору, в рахунок належних за Основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі продажу об`єкта продажу та своєї платіжної спроможності, покупець передала, а продавець отримала гроші у сумі 352\~525,00 грн, що еквівалентно 13\~438,38 доларів США відповідно до курсу НБУ, встановленого на дату посвідчення цього договору. У момент розрахунків за основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з покупця платіж за Основним договором. Згідно пункту 5.3 попереднього договору сторона, яка ухиляється від укладання Основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані ухиленням. У випадку ухилення від укладання Основного договору продавцем, останній зобов`язується повернути отриману згідно п. 5.1 цього договору суму грошей протягом одного місяця з дня закінчення строку вказаного в п. 6.3 договору. Пунктом 6.3 вказаного договору передбачено, що укладання та посвідчення Основного договору здійснюватиметься не пізніше 30 грудня 2018 року у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тимчука В.О. за адресою: м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області вул.. Білогородська, 45-А. Відповідно до п. 6.5 попереднього договору, цей договір набуває чинність з моменту його нотаріального посвідчення та діє до виконання ними усіх своїх зобов`язань за цим договором. У відповідності до\~ст. 652 ЦК України\~у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Відповідно до частини 2\~статті 651 Цивільного кодексу України\~договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним вважається таке порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (Постанова Великої палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18). Як встановлено судом, позивач належним чином виконала взяті на себе зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу квартири, відповідач порушила умови вказаного договору щодо обов`язку ввести в експлуатацію, зареєструвати право власності на квартиру та укласти основний договір купівлі-продажу квартири, що є істотним порушенням попереднього договору. Враховуючи вище зазначене, суд вважає позовні вимоги про розірвання попереднього договору купівлі\~продажу квартири, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом. Згідно із\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1\~ст. 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У п.6.3 попереднього договору сторони погодили, що укладання та посвідчення Основного договору здійснюватиметься не пізніше 30 грудня 2018 року у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тимчука В.О. за адресою: м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області вул.. Білогородська, 45-А. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, судом встановлено, що основний договір між сторонами не був укладений, будинок не збудований, доказів протилежному суду не надано. Пунктом 5.1 попереднього договору купівлі-продажу квартири визначено, що до підписання цього договору, в рахунок належних за Основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі продажу об`єкта продажу та своєї платіжної спроможності, покупець передала, а продавець отримала гроші у сумі 352\~525,00 грн, що еквівалентно 13\~438,38 доларів США відповідно до курсу НБУ, встановленого на дату посвідчення цього договору. У момент розрахунків за основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з покупця платіж за Основним договором. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не було виконано умови попереднього договору щодо продажу позивачу квартири, у зв`язку з чим було порушено права [PERSON] . За таких обставин, сплачена позивачем за попереднім договором купівлі-продажу квартири сума коштів у розмірі 352\~525,81 грн., що на дату посвідчення вказаного договору еквівалентно 13\~438,38 доларів США, підлягає стягненню на її користь з відповідача. Суд також вважає за необхідне зазначити, що\~статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Разом з тим, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові в справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року, відповідно до\~ст. 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на те, що позивач у своїй заяві просив суд стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за попереднім договором купівлі-продажу квартир саме в національній валюті, суд з огляду на частину другу\~статті 264 ЦПК України\~при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, а, відтак, стягненню підлягає сплачена сума авансу в гривнях в розмірі 352\~525,81 грн., що на дату посвідчення вказаного договору еквівалентно 13\~438,38 доларів США, Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, в установлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд враховує, що позивачем не було надано доказів на підтвердження заподіяння їй душевних страждань неправомірними діями відповідача, не зазначено у чому саме вони полягали, не підтверджено їх обсяг та тривалість. По суті позивач обмежився наведеннями лише загальними фразами, без їх конкретизації, без зазначення в чому саме полягало порушення життєвого ритму, зазначення дій. Посилання на неможливість користуванням своїм житлом в м. Києві протягом тривалого часу суд також оцінює критично, оскільки основний договір мав бути укладений до 30 грудня 2018 року, а позов до суду надійшов лише у грудні 2021 року. Сам по собі факт неукладення основного договору не може ототожнюватись з моральними стражданнями. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З врахуванням того, що відповідно до вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн за вимогу немайнового характеру та 3\~525,25 за вимогу майнового характеру підлягає стягненню з відповідача в рахунок держави.

Outcome: partial