Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитом спадкодавця у розмірі 7 369,63 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.02.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 15 381,29 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. За життя позичальник не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим на момент його смерті утворилася заборгованість у сумі 7 369,63 грн., що складає тіло кредиту. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , оскільки проживала з ним на момент його смерті, та вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України. На виконання вимог частини другої статті 1281 Цивільного кодексу України банк 01.11.2018 року направив претензію кредитора до Новомосковської державної нотаріальної контори. 07.11.2018 року позивачем було отримано відповідь нотаріальної контори, в якій значилось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались; спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» 24 серпня 2019 року до спадкоємиці боржника було направлено лист-претензію, проте заборгованість останньою погашено не було. Оскільки відповідач не відмовилась від прийняття спадщини, до складу спадщини увійшли в тому числі і кредитні зобов`язання померлого, а тому АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка становить 7 369,63 грн. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 79-80). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання повторно не з`явилась, була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір без номеру від 06.02.2014 року, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 53). За життя [PERSON] не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим на момент його смерті утворилась заборгованість у сумі 7 369,63 грн., яка складається з наступного: 7 369,63 грн. заборгованість за тілом кредиту (а.с. 8-12). У зв`язку із чим, АТ КБ «ПриватБанк», в порядку ст. 1281 ЦК України, до Новомосковської районної державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора за вих. № SAMDN51000137642867, датовану 18.09.2018 року (а.с. 39). На підставі якої 26.10.2018 року нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 242/2018 (а.с. 60). 13.08.2019 року позивач направив на ім`я відповідача, лист-претензію за Вих. № SAMDN51000137642867 про обов`язок сплати заборгованості перед банком в розмірі 7 369,63 грн. (а.с. 61). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст. 1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Крім того, ч. 2 ст. 1281\~ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, що передбачено ч. 3 ст. 1281 ЦК України. Частиною 4 ст. 1281ЦК\~України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. [INFO] помер [PERSON] , однак, претензія кредитора до Новомосковської районної державної нотаріальної контори позивачем була направлена 18 вересня 2018 року, лист-претензія до спадкоємиці позичальника 13 серпня 2019 року, позов до суду 21 грудня 2019 року. За таких обставин, враховуючи те, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, а також, що жодна із вказаний дій АТ КБ «ПриватБанк» не була вчинена у строки, встановлені ч. 2 ст. 1281 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор спадкодавця [PERSON] , враховуючи вимоги ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позбавлений права вимоги до відповідачів. До того ж суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття відповідачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed