Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації). Свої вимоги мотивує тим, що 22.06.2017 року між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.1319630.503. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] . 14.06.2018 року в м. Києві на проспекті Перемоги, 97 відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] та автомобіля Honda CR-V, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року на момент вчинення ДТП за кермом ТЗ Honda CR-V, д.н. [NUMBER] перебувала [PERSON] , яку визнано виною у вчиненні ДТП вищезазначеною постановою. У результаті ДТП було пошкоджено ТЗ Land Rover Discovery Sport [NUMBER] , що підтверджується вказаною постановою. Враховуючи наявність Договору страхування страхувальник пошкодженого Застрахованого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду пошкодженого ТЗ, та складено Рахунок №С000049649 та № С000050498 від СТО, згідно яких вартість ремонту вказаного автомобіля складає - 162\~073,63 грн. Стверджує, що «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» складено страховий акт №0763.206.18.02.01 та №0763.206.18.02.02 на загальну суму 162 073,63 грн, а також здійснено виплату страхового відшкодування на користь СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 18046 та №20231. Зазначає, що винуватцем ДТП визнано [PERSON] , а її цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» згідно з Полісом АК8600853, у зв`язку з цим позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно з Полісом АК8600853 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну складає 100, 000 грн, натомість ПрАТ «СК «УНІКА» виплатило позивачу лише 84\~086,75 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача. Таким чином, розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 162\~073, 63 грн, при цьому Полісом АК8600853 покрито лише частину шкоди на суму 84\~086, 75 грн, то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає:77 986,88 грн = 84 086,75 грн - 162 073,63 грн. На підставі викладеного, Позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» 77 986,88 грн матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) та судові витрати позивача. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.07.2021 року матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) передано на розгляд до Києво- Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.10.2021 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. З метою повідомлення відповідача про розгляд вказаної справи, судом ухвалою від 05.06.2023 року було викликано сторін у судове засідання, відповідача про дату та час судового розгляду повідомлено шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином. Представник позивача направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, відповідач причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 встановлено, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засідання яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.06.2017 року між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №120.1319630.503. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] . 14.06.2018 року о 09:05 [PERSON] , керуючи автомобілем Honda CR-V, д.н. [NUMBER] у м. Києві на проспекті Перемоги, 97 не була уважною при перестроюванні, не переконалась в безпечності маневру та здійснила зіткнення з автомобілем Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] , чим порушила п.п.2.3.б та 10.1 ПДР України, що заподіяло пошкодження транспортних засобів та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн, 00 коп. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. 14 червня 2018 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до рахунків № С000049649 від 18.07.2018 року та № С000050498 від 20.08.2018 року ТОВ «Автолайф Центр» вартість ремонту пошкодженого автомобіля Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] становить 132\~119, 16 грн та 29\~954, 47 грн. Загальна вартість ремонту вказаного автомобіля становить 162\~073, 63 грн. Згідно з актами виконаних робіт № Н000073910 від 28.08.2018 року та № Н000075828 від 24.11.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] становить 132 119, 16 грн та 29 954, 47 грн. На підставі страхового Акту № 0763.206.18.02.01 від 25.07.2018 року ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» перерахувало [PERSON] 132\~119,16 грн страхового відшкодування, яке позивачем сплачено ТОВ «Автолайф Центр», що підтверджується платіжним дорученням № 18046 від 27.07.2018 року. На підставі страхового Акту №0763.206.18.02.02 від 20.08.2018 року ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» перерахувало [PERSON] 29\~954,47 грн страхового відшкодування, яке позивачем сплачено ТОВ «Автолайф Центр», що підтверджується платіжним дорученням № 20231 від 23.08.2018 року. Загальна сума страхового відшкодування становить 162 073,63 грн. Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] за шкоду, завдану життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Honda CR-V, д.н. [NUMBER] була застрахована відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «УНІКА» відповідно до полісу № АК 8800853. 31.07.2018 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із претензією про виплату страхового відшкодування за № 0763/2018. 22.08.2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 84\~086, 75 грн, що не заперечується сторонами по справі. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Згідно з приписами статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Учасники справи згідно з її матеріалами мають зобов`язання: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] за шкоду, завдану життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Honda CR-V, д.н. [NUMBER] була застрахована відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «УНІКА» відповідно до полісу № АК 8800853. На цій підставі позивач звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. ПрАТ «СК «УНІКА» в межах ліміту було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 84\~086, 75 грн. Отже, до ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» перейшло право на отримання від відповідача [PERSON] як винуватця ДТП, суми непокритих збитків у розмірі 77 986, 88 грн (сімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість грн, 88 коп) із розрахунку:162 073, 63 грн 84\~086,75 грн=162\~073,63 грн. Відтак, різниця між сплаченою позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування та сумою, сплаченою страховою компанією винуватця ДТП, становить77 986, 88 грн (сімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість грн, 88 коп). Відповідач на час розгляду справи відзив по справі та докази на підтвердження своїх заперечень не надав, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив про причини неможливості подати такі докази. А відтак фактично не заперечував проти фактичних обставин справи. Отже, ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, вимоги ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» суд вважає обґрунтованими і доведеними. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.). які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved