Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] 04 жовтня 2023 року пред`явила до [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дочки: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та щомісячно 3000 грн. додаткових витрат, до досягнення дочкою повноліття . В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду від 21 листопада 2022 року. За період перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , який вже повнолітній, та дочка [PERSON] , [INFO] . З моменту припинення спільного проживання, діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач вихованням дітей не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку, життям дітей не цікавиться, всі питання щодо виховання та утримання дітей позивачка вирішує самостійно. Відповідач, проживаючи окремо від сім`ї ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, у той час відповідач є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має. Дочка [PERSON] є здобувачкою Мукачівського державного університету І курсу заочної форми навчання педагогічного факультету спеціальності «Дошкільна освіта» першого бакалаврського рівня вищої освіти. Орієнтовний термін навчання по червень 2028 року, оплата за весь термін навчання становить 118\~000,00 грн. Згідно квитанції від 03 серпня 2023 року [PERSON] оплатила за 1 семестр навчання 11\~500,00 грн. Крім оплати вартості самого навчання, дочка сторін, у зв`язку з навчанням потребує додаткових матеріальних витрат на своє утримання, такі, як проїзд до місця навчання, проживання, коштів на харчування, придбання одягу та взуття, необхідної літератури та інших канцелярських товарів для навчання. Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, всі витрати несе матір дитини самостійно. Представник позивачки [PERSON] адвокат Мігалі І.В. під час розгляду справи у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк подав відзив у якому позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти у розмірі 1000,00 грн. У заперечення позовних вимог посилався на те, що дочка [PERSON] навчається на заочній формі навчання, проживає у м. Празі та понад півтора року працює в магазині « [INFO] ». Він, відповідач, є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи, на сьогоднішній день не працює, так як має проблеми із зором і йому складно знайти роботу. Витрати на очні краплі, якими він користується за приписом лікаря, становлять 1000,00 грн. на місяць. У той час його місячний дохід становить 2760,00 грн. Крім цього, на його утриманні знаходиться мати - [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою та особою з інвалідністю другої групи, внаслідок онкологічного захворювання та цукрового діабету, а також батько [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером і ніде не працює. Враховуючи його склад сім`ї, дохід повністю витрачається на щоденні потреби, оплату комунальних платежів, житла та допомогу батькам, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів та медикаментів. Вислухавши представника позивачки, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про народження, рішення Тячівського районного суду Закарпатської області та акта обстеження матеріально-побутових умов відомо, що сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою (а. с. 7, 9). Згідно зі \~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, відтак є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивачки. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня становить - 2833 грн. У той час вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у розмірі по 3000 грн., щомісячно є завищеними та нею не доведено можливість їх сплати відповідачем саме у такому розмірі. Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на дочку у розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Частиною 1 ст. 185 Сімейного кодексу України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно з ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У постановах від 26 червня 2018 року справа № 501/5060/15-ц (№ 61-14054св18) та від 14 січня 2019 року у справі № 751/4312/16-ц (№ 61-9737св18) Верховний Суд зауважує, що аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно довідки № 228 та копії квитанції видно, що [PERSON] здобуває освіту в Мукачівському державному університеті на 1 курсі заочної форми навчання, орієнтовний термін закінчення навчання червень 2028 року, оплата за весь термін навчання складає 118\~000 грн.; [PERSON] здійснила оплату за навчання у розмірі 11\~500 грн. (а. с. 10, 11). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства, внаслідок чого отримує пенсію по інвалідності, що вбачається із пенсійного посвідчення; згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого видно, що [PERSON] 01 травня 2023 року звертався в амбулаторно-поліклінічний заклад з приводу основного захворювання, де йому призначено лікування, зокрема медичний препарат «азарга», вартість якого становить 428,50 грн., що підтверджується фіскальним чеком (а. с. 24, 25, 26). Щодо доводів відповідача про те, що на його утриманні знаходяться його батьки, то слід зазначити, що його мати [PERSON] , як особа з інвалідністю другої групи, отримує пенсію, а також батько [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі 2472,26 грн., що підтверджується довідкою, відтак відповідачем не підтверджено належними доказами, що батьки перебувають на його утриманні (а. с. 27). За наведеного, позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину підлягає до задоволення в сумі 5\~750,00грн., а саме половину від вартості навчання, виходячи із рівності обов`язку батьків утримувати дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1) ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і її позов задоволено, судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial