Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на одну дитину та зменшення розміру аліментів на двох дітей. Свої вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач із 07 серпня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який у подальшому було розірвано на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду від 28.09.2018 року. Від шлюбу в них народилось троє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно із судовим наказом від 17.05.2018 року з позивача на користь відповідачки на утримання їх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області було стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів позивача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.04.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач наполягає, що після прийняття вказаного рішення суду у нього змінився сімейний стан, бо з ним із квітня 2022 року проживає його син [PERSON] , [INFO] , якого він виховує та утримує, не зважаючи на те, що на його утримання він сплачує аліменти колишній дружині [PERSON] . Зважаючи на цю обставину, позивач просить припинити стягнення аліментів на утримання однієї дитини, та зменшити розмір аліментів та стягувати на утримання двох дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від його доходу, а тому позивач був змушений звернутися до суду із вказаним вище позовом. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.08.2023 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не прибув, надавши суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, направивши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд справу розглядати без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе\~ розглянути справу за відсутності сторін по наявних матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, встановив наступне. Із 07 серпня 2010 року по 28 вересня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2018 року у цивільній справі № 695/1108/18. У період шлюбу у подружжя народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2018 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільних синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів позивача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.04.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Звертаючись до суду із вказаною позовною заявою позивач наполягає, що син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним, але на його утримання він сплачує аліменти на користь колишньої дружини. Факт проживання дитини з батьком позивач стверджує довідкою про склад сім`ї від 10.007 2023 року за вих. № 167/14-14, виданою адміністратором відділу ЦНАП виконкому Зорівської сільської ради. Даний факт не спростовує та підтверджує і сама відповідачка, визнаючи позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Надаючи правову оцінку вказаним доводам та доказам, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Враховуючи зазначені вище норми СК України, з огляду на сімейний стан позивача, з яким проживає та перебуває на утриманні один із синів, на утримання якого позивач сплачує аліменти на користь відповідачки, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для задоволення його позовних вимог та припинення стягнення аліментів на утримання однієї дитини та зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей. Визначаючи вказаний розмір аліментів суд враховує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому норми ст. 141 та ст. 180 СК України містять чіткі приписи щодо рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, відповідно до яких мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Отже обов`язок належного утримання дитини покладається на обох батьків: як батька, так і матері, та не може бути перекладений на когось одного виходячи тільки з підстав незначного матеріального забезпечення котрогось із них. За вказаних обставин, з метою недопущення порушення прав позивача та належного здійснення виконавчого провадження суд вважає за необхідне судовий наказ, що виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 17.05.2018 року у справі № 695/1196/18 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів позивача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.04.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, повернути на адресу суду, що його видав, після набрання рішення законної сили. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved