Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

26.04.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 20 травня 2017 року між нею та [PERSON] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на кожну дитину у розмірі частки, разом у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.04.2023 року і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 20.05.2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. На теперішній час проживають окремо, та відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на дітей, що змусило її звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 12.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання\~не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2017 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 28.11.2017 року, Високопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та Серії [NUMBER] , виданого 05.09.2017 року, Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.14, 15), відповідно до яких [PERSON] зазначений батьком. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, діти зареєстровані разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] ; відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Відповідно до\~ст.24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч.1\~ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу вимогст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст. 183 СК України,\~частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із\~батьків або\~ інший\~законний представник дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів такого утримання є сплата аліментів тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь того з батьків, хто проживає разом з дитиною. Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, враховуючи, що відповідач не оспорював заявлені до нього позовні вимоги, враховуючи обставини передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, та вимоги ч. 5 ст. 183 СК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2023 року та до досягнення дітьми повноліття. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просила стягнути з відповідача в розмірі 10\~000 грн., на підтвердження понесення яких суду надано: квитанцію від 19.04.2023 року, договір від 18.04.2023 року, додаток до договору від 18.04.2023 року, акт наданих послуг від 18.04.2023 року, відповідно до яких, вартість консультації складає 1000 грн., розробка позовної заяви 5000 грн., представництво інтересів 2000 грн., обробка документів та аналіз чинного законодавства 2000 грн., то враховуючи, що відповідачем не оспорювалась сума зазначених судових витрат, не заявлялось клопотання про зменшення розміру судових витрат, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати. З огляду на вище викладене,

Outcome: partial