Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

19.09.2023 позивачі звернулися до суду з позовною заявою, відповідно до якої просять суд: 1) встановити факт належності правовстановлюючих документів: - свідоцтва про право власності від 01.03.1994, виданого державним нотаріусом Краснопільської державної нотаріальної контори Сумської області Свинаренко М.Я. за реєстровим номером № 219 на ім`я « [PERSON] », з відміткою Сумського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 11.04.1994 про реєстрацію права власності в книзі № 25, реєстровий номер 45 стор. 249 запису «половина» на частини житлового будинку житловою площею 37,5 кв.м, розташованого в [ADDRESS] на землях селищної ради, де з надвірними будівлями: вбиральня літер «Г», кухня літер «А», гараж літер Е», сараї літер «Ж», «З», «П», льох літер «п/г», огорожа літер «№1-4»; - свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.1994, виданого державним нотаріусом Краснопільської державної нотаріальної контори Сумської області Свинаренко М.Я. за реєстровим номером № 221 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на ім`я дружини померлого « [PERSON] », та на ім`я сина померлого « [PERSON] » з відміткою Сумського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації 11.04.1994 в реєстровій книзі № 25 за реєстровим записом № 45 стор. 249, позивачці [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] , виданий 18.02.1999 Краснопільським РВ УАСМ УМВС України в Сумській області; РНОКПП: [NUMBER] ; адреса зареєстрованого місця проживання (перебування): [ADDRESS] (до 19.07.2020 - Краснопільського) району Сумської області); 2) визначити частки у праві на спадщину за законом на 1/2 житлового будинку житловою площею 37,5 кв.м, розташованого в [ADDRESS] , з надвірними будівлями, де також розташовані надвірні будівлі: вбиральня літер «Г», кухня літер «А», гараж літер Е», сараї літер «Ж», «З», «П», льох літер «п/г», огорожа літер «№1-4», успадкованого відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.1994, виданого державним нотаріусом Краснопільської державної нотаріальної контори Сумської області Свинаренко М.Я. за реєстровим номером № 221 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на ім`я дружини померлого « [PERSON] », та на ім`я сина померлого « [PERSON] » з відміткою Сумського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації 11.04.1994 в реєстровій книзі № 25 за реєстровим записом № 45 стор. 249: - за [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] виданий 18.02.1999 Краснопільським РВ УАСМ УМВС України в Сумській області; РНОКПП [NUMBER] ; адреса зареєстрованого місця проживання (перебування): [ADDRESS] (до 19.07.2020 - Краснопільського) району Сумської області) у розмірі 1/4 частки вказаного житлового будинку; - за [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] , виданий 29.01.1998 Краснопільським РВ УМВС України в Сумській області; РНОКПП [NUMBER] ; адреса зареєстрованого місця проживання (перебування): [ADDRESS] ) у розмірі 1/4 частки вказаного житлового будинку. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що 01 березня 1994 року після смерті [INFO] [PERSON] , державним нотаріусом Краснопільської державної нотаріальної контори Сумської області Свинаренко М.Я. видано свідоцтво про право власності на частку майна, набутого в шлюбі, реєстр №219 дружині померлого [PERSON] » як на 1 /2 частини житлового будинку житловою площею 37,5 кв.м, розташованого в [ADDRESS] на землях селищної ради, де також розташовані надвірні вбиральня літер «Г», кухня літер «А», гараж літер «Е», сараї літер «Ж», «З», «П», льох літер «п/г», огорожа літер «№1-4» , що особисто належали померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності виданого Краснопільською с/р 06.04.1987 р і зареєстрованого в Сумському БТІ 10.01.1994 за № 12. Вказане свідоцтво від 01.03.1994 зареєстровано за реєстровим номером № 219 та видано на ім`я дружини померлого [PERSON] , але запис в графі «по батькові» замість « [PERSON] », вказано « [PERSON] ». 11.04.1994 свідоцтво відповідно до діючого на той момент законодавства зареєстровано в Сумському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації та внесено в реєстрову книгу № 25 за реєстровим № 45 стор. 249, де у відповідному записі записано «половина» жилого будинку. Також 01.03.1994 цим же нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я « [PERSON] » (дружина померлого), та « [PERSON] » ( син померлого) на 1/2 частини цього ж будинку за реєстровим номером № 221, де по батькові [PERSON] зазначена як « [PERSON] », але частка кожного із співвласників житлового будинку фактично не визначена. При реєстрації даного свідоцтва у Сумському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 11.04.1994 в реєстровій книзі № 25 за реєстровим записом № 45 стор. 249 був зроблений запис частини домоволодіння - як «одна четверта». При зверненні позивачів до Центру надання адміністративних послуг Краснопільської селищної ради за перереєстрацією права власності на вказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 27.04.2023 року (заява № 5508007) 16 травня 2023 року у реєстрації права власності було відмовлено (рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 67603748) в зв`язку з невідповідністю записів в правовстановлюючих документах та допущеними помилками Сумським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації та нотаріусом. Крім зазначених вище помилок та невідповідностей Державним підприємством «БТІ Регіональна агенція технічної інвентаризації» Комунального підприємства «Ініціатива» Миколаївської сільської ради надана довідка № 35-05/23 від 09.05.2023, в якій підтверджено реєстрацію права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини вказаного житлового будинку : - за « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.1994 р. за р. № 221. Таким чином, між виданим свідоцтвом про право на спадщину за законом № 221, яким зазначена частка на 1/2 частини жилого будинку на двох співвласників та записом здійсненим під час реєстрації 11.04.1994 про визначену частку у підрозділі БТІ «одна четверта» є невідповідність. В зв`язку з невизначеністю часток на іншу 1/2 частину жилого будинку у спадщині для двох співвласників та некоректністю записів, а також в зв`язку з ліквідацією Краснопільської районної нотаріальної контори, яка могла би провести відповідні зміни, виникло питання у визначені часток у спільній частковій власності для двох співвласників, а саме у визначенні частки жилого будинку як по 1/4 кожному. Спадщину в частці 1/2 вказаного житлового будинку спадкоємці прийняли порівну між собою як дружина померлого та як син, однак невідповідність у правовстановлюючих документах порушує право власності співвласників. Також виникає необхідність у визначенні часток співвласників на частки житлового будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою суду від 25.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.10.2023; зобов`язано позивачам надати докази сплати судового збору за другу позовну вимогу немайнового характеру. У зв`язку з неявкою представника відповідача підготовче засідання було відкладене до 21.11.2023. Позивачі вимоги судової ухвали виконали, подали докази сплати судового збору за другу позовну вимогу, відповідно до заяв, поданих до суду 19.10.2023 та 20.11.2023 позивачі просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у підготовче засідання не прибув, 20.10.2023 відповідач надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Приписи ч. 1 ст. 206 ЦПК України надають відповідачу право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Відповідно до\~ч.\~4\~даної статті\~у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд.\~ Суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем, а тому доходить висновку про наявність правових підстав для ухвалення рішення за результатом підготовчого провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представників сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази, що стосуються позовних вимог, доходить наступних висновків. Встановлено, що 01.03.1994 після смерті [INFO] [PERSON] , державним нотаріусом Краснопільської державної нотаріальної контори Сумської області Свинаренко М.Я. видано свідоцтво про право власності на частку майна, набутого в шлюбі, реєстр №219 дружині померлого [PERSON] » як на 1/2 частини житлового будинку\~житловою площею\~37,5\~кв.м,\~розташованого в\~ [ADDRESS] \~на землях\~селищної ради,\~де також\~розташовані надвірні\~вбиральня літер\~«Г»,\~кухня літер\~«А»,\~гараж літер\~«Е»,\~сараї літер\~«Ж»,\~«З»,\~«П»,\~льох літер\~«п/г»,\~огорожа літер\~«№1-4»,\~що особисто\~належали померлому\~на підставі\~свідоцтва про\~право особистої\~власності,\~виданого Краснопільською\~с/р\~06.04.1987\~і зареєстрованого\~в Сумському\~БТІ 10.01.1994\~р.\~за № 12. Вказане свідоцтво від 01.03.1994 зареєстровано за реєстровим номером № 219 та видано на ім`я дружини померлого [PERSON] , при цьому запис в графі «по батькові» замість « [PERSON] », вказано « [PERSON] ». Також 01.03.1994 цим же нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я « [PERSON] » (дружина померлого), та « [PERSON] » (син померлого) на 1/2 частини цього ж будинку за реєстровим номером № 221, де по батькові [PERSON] зазначена як « [PERSON] », але частка кожного із співвласників житлового будинку фактично не визначена. При реєстрації даного свідоцтва у Сумському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 11.04.1994 в реєстровій книзі № 25 за реєстровим записом № 45 стор. 249 був зроблений запис частини домоволодіння - «одна четверта». Згідно довідки № 35-05/23 від 09.05.2023 Державного підприємства «БТІ Регіональна агенція технічної інвентаризації» Комунального підприємства «Ініціатива» Миколаївської сільської ради, підтверджено реєстрацію права власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частини вказаного житлового будинку за « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.1994 за р. № 221. Встановлення фактуналежності правовстановлюючого документу та визначення часток у спільній власності права на спадщину за законом позивачам потрібно для перереєстрації права власності на вказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Однак розбіжності у визначенні часток права власності позивачів у відповідних документах та невідповідність по батькові позивачки на правовстановлюючих документах її по батькові у документі, що посвідчує особу, не дає можливості останній встановити відповідність заявлених прав документам, що посвідчують особу заявника. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з положеннями частини 1 статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, \~ \~ \~ \~зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч. 1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно ст. 1220 ЦК У країни спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1267 ЦК України визначено про те, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Статтею 1300 ЦК України передбачено внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Так за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Нормами статей 12, 13\~ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно із частинами 5, 6 статті 81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку, що обставини, викладені у позовній заяві підтверджуються в повному обсязі, відповідачем заперечень щодо позовних вимог не надано, а навпаки підтримана позиція позивачів, відтак суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати суд залишає за позивачами, оскільки виникнення спору не пов`язане з неправомірними діями відповідача.

Outcome: approved