Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) площею 3,42 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території с. Лука Житомирського району Житомирської області Позивач для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулась до нотаріуса, однак отримала відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай), а тому визнання права власності в порядку спадкування повинно вирішуватись в судовому порядку. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 3,42 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій [PERSON] . Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги підтримала та просить задовольнити (а.с. 48). Представником Станишівської сільської ради подано заяву про розгляд справи за її відсутності; заперечень щодо задоволення позовних вимог не має (а.с. 51). Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 32), є матір`ю [PERSON] (а.с. 33, 34). Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0034707, виданого 19.09.1996 року (а.с. 35) [PERSON] на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 10.09.1996 року № 214 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній КСП «Лука» розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). \~ \~ \~ \~З листа Житомирської районної державної адміністрації № К-433/14 від 30.03.2018 року (а.с. 38) у книзі реєстрації сертифікатів, на право на земельну частку (пай), що видаються Житомирською райдержадміністрацією, за № 470 зроблено запис про видачу сертифікату серії ЖТ № 0034707, за списками КСП «Лука» громадянці [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно довідки виконкому Станишівської сільської ради Житомирського району № 126 від 26.01.2017 року (а.с. 41) [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею ніхто не був зареєстрований і постійно не проживав. У газеті «Житомирщина» № 37 від 06.10.2017 року наявне оголошення про втрату сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ЖТ № 0034707 (а.с. 36). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н. А. № 77/02-14 від 21.02.2019 року (а.с. 40) приватним нотаріусом 16.05.2018 року до майна померлої [INFO] заведено спадкову справу № 34/2018; факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується довідкою, видною виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 11.04.2018 року за № 226 (а.с. 42). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2019 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н. А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно, з причини ненадання оригіналу правовстановлюючого документу на майно (сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст.\~16\~ЦК України та ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась до [INFO] . Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, у спадкоємця, який прийняв спадщину, право на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Відповідно до ст.\~549\~вказаного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст.\~524\~ЦК УРСР\~1963\~року спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»/далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). За змістом статей 22, 23\~ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 3\~Указу Президента\~України «Про\~невідкладні заходи\~щодо прискорення\~земельної реформи\~у сфері\~сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем померлої матері [PERSON] , зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право на спадкове майно за законом. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, відтак суд це питання не вирішує.

Outcome: approved