Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

30 травня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , подана її представником адвокатом Вайленко Г.О. до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Наразі дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , яка повністю опікується інтересами і потребами дитини. Створила умови для проживання, забезпечує одягом, іграшками, харчами, відпочинку тощо. Піклується про неї та її здоров`я, займається вихованням, розвитком, забезпечує всім необхідним. Ретельно займається інтелектуальним та фізичним розвитком доньки, піклується про духовний розвиток, відвідує з нею навчально-розважальні центри і заходи. Відповідач в свою чергу не приймає участі у вихованні та піклуванні доньки, не цікавиться її навчанням чи здоров`ям. Окрім того, відповідач не сплачував аліменти, що підтверджується рішенням суду про стягнення пені за прострочення аліментів. Позивач вважає за доцільне визначити місце проживання доньки разом з нею, в зв`язку з чим вимушена була звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. 14 лютого 2023 року через канцелярію суду від представника позивача адвоката Вайленко Г.О. надійшло клопотання про залучення доказів. Від відповідача [PERSON] надійшла заява з проханням відкласти розгляд справи до закінчення воєнного стану, у зв`язку з тим, що на теперішній час призваний до лав ЗСУ по мобілізації і виконує військовий обов`язок. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 березня 2023 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. 06 березня 2023 року через канцелярію суду від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшли пояснення та висновок про доцільність визнання місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Постановою Харківського апеляційного суду від 12 травня 2023 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Вайленко Ганни Олександрівни задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 березня 2023 року скасовано. Направлено справу до Жовтневого районного суду м. Харкова для продовження розгляду. Згідно супровідного листа Харківського апеляційного суду від 16.05.2023 року, дана цивільна справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 16.05.2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 травня 2023 року призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду. 13 вересня 2023 року від представник відповідача [PERSON] , - адвоката Сєришевої О.С . надійшло відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просила поновити строк подання відзиву на позовну заяву, прийняти відзив та долучити до матеріалів справи. З позивними вимогами не згодні, вважають їх необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] з 22.03.2022 року перебуває на військові службі. В матеріалах справи відсутній акт обстеження умов проживання дитини за фактичним місцем проживання. Як вбачається з висновку щодо визначення місця проживання дитини від 28.02.2023 року №78, наданого органом опіки і піклування, малолітня [PERSON] , разом з матір`ю фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] , де згідно з обстеженням умов проживання, створені належні умови для проживання дитини. В той же час, [PERSON] , достеменно відомо, що малолітня [PERSON] , наразі фактично не проживає та не проживала у м. Харкові у період підготовки вищенаведеного висновку. Відповідач, [PERSON] , діючи добросовісно, систематично сплачує аліменти на утримання доньки, [PERSON] .. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14.07.2023 року, [PERSON] сплачує аліменти у розмірі понад 13 000 грн, що суттєво перевищує розмір двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, тобто, розмір аліментів є достатньо значним. Твердження, що позивачка «не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною» не відповідає дійсності. Відповідач як батько має велике бажання та намір брати активну учать у житті своєї дитини. Однак, мати дитини, [PERSON] , перешкоджає у вільному спілкуванні дитини з батьком, не надає можливості бачитися, також не надає жодної інформації про дитину, її успіхи, стан здоров`я та інше. Здійснюючи матеріальне забезпечення дитини, батько позбавлений права на спілкування з донькою. Мати дитини, [PERSON] прагне повністю відсторонити [PERSON] від участі в житті дитини. У зв`язку з наведеним, відповідач має намір звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначенні способів участі (докази реєстрації позову в суді будуть надані пізніше). На підтвердження своїх заперечень посилається на правову позицію ВерховногоСуду від 12.01.2022 у справі № 663/724/19, якою визначено, що створювання одним із батьків для іншого протягом тривалого часу перешкоди у вихованні та спілкуванні із нею, мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і матір, а отже, в даному конкретному випадку така поведінка одного із батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів Саме по собі невідвідування відповідачем навчальних закладів доньки та закладів охорони здоров`я, де вона перебуває під наглядом, не є належним доказом його свідомого навмисного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Крім того доводи позивачки про стабільний дохід та можливість утримувати дитину не відповідають дійсності, оскільки з квітня 2022 року немає самостійного доходу. 14 вересня 2023 року представником позивача подано клопотання про надання доказів та письмові пояснення, клопотання про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволені позову, посилаючись на обставин викладені в позові та письмових поясненнях, судові витрати стягнути з відповідача. Проти зупинення провадження у справі категорично заперечувала, вважає такі дії відповідача умисним затягуванням розгляду справи. Також в судовому засіданні представник позивача [PERSON] , зазначила що, позивач разом з дитиною зареєстровані по [ADDRESS] , проте фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що належить ії новому чоловіку а це місце проживання є більш безпечнішим під час воєнного стану. Представник відповідач позовні вимога не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на обставини викладені в позові. Зазначила, що відповідач на час розгляду справи продовжує перебувати на військовій службі та звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та ії вихованні. На підставі чого заявила клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових збройних формувань, що переведені на воєнний стан та до набрання законної сили судовим рішенням у справі №641/6335/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Ухвалою суду в судовому засіданні 13.11.2023 суд постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, у своїх поясненнях просив суд проводити розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 01.07.2015 (том №1 а.с.5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №118. Після розірвання шлюбу прізвище позивача та прізвище відповідача залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.07.2017 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, а саме до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. (том №1 а.с. 6-7). В зв`язку з тим, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, позивач вимушена була звернутись до суду із заявою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції в Харківській області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 28 341,29 грн. В іншій частині позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у дохід держави у розмірі 840,80 грн. (том №1 а.с.8-10). Як зазначає представник позивача, мати з дитиною зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні (том №1 а.с. 14). Фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики учениці 1-В класу Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №53 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] , 04.06.2015 року, адреса: [ADDRESS] . Склад сім`ї: мати [PERSON] . Родина мешкає у власній трьохкімнатній квартирію Дитина має окреме спальне місце, робоче місце для виконання домашніх завдань, особистих занять. Мати приводить дитину до школи та забирає. Постійно підтримує зв`язок з класним керівником, слідкує за зовнішнім виглядом. Дитина відвідує гурток танців, сплачує за заняття мати. Батько дитини жодного разу не спілкувався з представниками школи. Інтерес до дитини не проявляє. (том №1 а.с.13). Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча лікарня №24» Харківської міської ради від 15.02.2022 року №65 [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом лікаря педіатра та фахівців закладу. Декларацію на медичне обслуговування укладено з лікарем педіатром [PERSON] в серпні 2021 року (том №1 а.с. 12). Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча лікарня №24» Харківської міської ради від 16.12.2023 року [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом лікаря педіатра та фахівців закладу. Зі слів лікаря педіатра, [PERSON] до амбулаторії під час проходження медичних оглядів, проведення профілактичних щеплень та хвороби супроводжує її мати, яка належним чином піклується про стан здоров`я доньки і виконує рекомендації лікаря (том №1 а.с. 66). З акту обстеження умов проживання від 02.02.2023 року було проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого житло розміщене на 6 поверсі 16 поверхового будинку, складається з 3 кімнат. Трикімнатна квартира ізольована квартира зі всіма зручностями. В наявності меблі, побутова техніка, санітарний стан задовільний. [PERSON] має окрему кімнату де є усе необхідне для відпочинку, занять. Забезпечена сезонним одягом. Стосунки в сім`ї добрі. (том №1 а.с 68). Згідно Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від 28.02.2023 року № 78, складеним Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, відповідно до якого вони вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного, наркологічного огляду у [PERSON] , наркологічних протипоказань не виявлено. Відповідно до Медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів у [PERSON] психіатричних протипоказань не виявлено. Відповідно до форми ОК-7 Пенсійного фонду України мати дитини [PERSON] має дохід. (том №1 а.с. 78). Представник відповідача в судовому засіданні не погодилась з висновком наданим органом опіки та піклування, оскільки відповідачу достеменно відомо, що малолітня [PERSON] наразі фактично не проживає та не проживала у м. Харкові у період підготовки висновку. Обстеження умов проживання за фактичним місцем проживання не здійснювалось. Звертає увагу, що позивач не має самостійного доходу, отримує аліменти у розмірі понад 13 000 грн., та перешкоджає в спілкуванні батька з дитиною. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача заявляє клопотання про зупинення розгляду справи в зв`язку з перебуванням [PERSON] на військовій службі у складі Збройних Сил України, що підтверджується наданими копіями витягів з наказів (том №1 а.с. 237-242). З запереченнями представника відповідача, сторона позивача не погоджується, та звертає увагу суду, що з позовом про визначення місця проживання дитини вони звернулась в травні 2022 року, тоді як відповідач звернувся до суду в осені 2023 року. Аліменти відповідач тривалий час не сплачував, в зв`язку з чим позивачка була вимушена звертатись з відповідними заявами до суду. Відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2023 року про відкриття провадження у справі №641/6335/23 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В позові заявлені вимоги: зобов`язати [PERSON] усунути та не чинити перешкоди у вільному особистому спілкуванні, вихованні та побаченні батька, [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] ; Визначити способи участі батька, [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною, згідно з наступним графіком: Забезпечення необмеженого зв`язку батька, [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , засобами телефонного зв`язку та/або за допомогою месенджерів та/або відеозв`язку, а також інших видів поштового, електронного зв`язку; Забезпечення зустрічей батька, [PERSON] , з дитиною, [PERSON] , кожної неділі з 10 години 00 хв. до 18 години 00 хв., без присутності матері. Зобов`язати [PERSON] повідомляти та інформувати [PERSON] про хворобу дитини, а також завчасно (за три дні) попереджати про будь-яку зміну місця проживання дитини або виїзд дитини за кордон. Узвала суду внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень. Позивач має постійне місце роботи та самостійний дохід, що підтверджується службовою характеристикою, та довідкою форми ОК-5 Пенсійного фонду України від 31.10.2023 (том №1 а.с.222, том №2 а.с. 3- 10), чим спростовуються заперечення відповідача щодо відсутності самостійного доходу позивача. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та акту обстеження, для дитини створені всі належні умови проживання. Обстеження умов проживання здійснено в присутності позивача, про що свідчить ії підпис та спростовує доводи відповідача, що позивач на цей час не проживала у місті Харкові. Обставин щодо необгрунтованості висновку не встановлено. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд відхиляє посилання сторони відповідача на правову позицію Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 663/724/19, якою визначено, що створювання одним із батьків для іншого протягом тривалого часу перешкоди у вихованні та спілкуванні із нею, мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і матір, а отже, в даному конкретному випадку така поведінка одного із батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів. У цій справі вирішувався спір щодо визначення місця проживання дитини за вимогами обох сторін. В даному випадку відповідач не заявляє вимоги про визначення місця проживання разом з ним, а лише висловлює свої заперечення проти проживання дитини разом з матір`ю,що може призвести до правової невизначені в контексті приписів ч.4 ст. 29 ЦК України, про що наголошено представником позивача в додаткових поясненнях. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2023 року в справі № 750/9254/21 (провадження № 61-44680св18) вказано, що суди попередніх інстанцій наголошували на тому, що батько дитини, безсумнівно, має відігравати важливу роль у житті та розвитку малолітнього сина, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я і стан розвитку незалежно від того, з ким дитина проживає. Також зазначили, що батько не позбавляється можливості спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні та утриманні. У разі, якщо дитина буде проживати разом з матір`ю, батьківські права батька не будуть порушені та він не буде позбавлений можливості здійснювати свої батьківські права та виконувати обов`язки щодо дітей у повному обсязі. Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дітей з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження№ 61-17922св21). Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, а саме вік дитини, позицію Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з матір`ю, те, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для неї, а також враховуючи, що відповідач на теперішній час перебуває у Збройних Силах України, а тому суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] за фактичним місцем проживання. Отже, позовні вимоги [PERSON] про встановлення місця проживання дитини підлягають задоволенню. Окрім того, у зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн. (а.с. 21). На підставі викладеного та

Outcome: approved