Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

У серпні 2023 позивачі звернулися до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до Ковельської районної військової адміністрації Волинської області про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що на підставі розпорядження Ковельської РДА від 27.12.1996 №437, [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ№0090529. Також на підставі розпорядження Ковельської РДА від 27.12.1996 №437, [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ№0090144. Вказані сертифікати позивачами були втрачені, про що подано оголошення до газети «Вісті Ковельщини». З метою отримання дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), позивачі [PERSON] та [PERSON] , звернулися до Ковельської РДА Волинської області, проте їм було роз`яснено, що це не можливо, тому їм необхідно вирішити зазначене питання тільки в судовому порядку. В позовній заяві позивачі зазначають, що реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб, державних актів на право постійного користування, договорів оренди землі за [PERSON] та [PERSON] не здійснювалася, інформація про наявність зареєстрованого державного акту на вищевказану земельну ділянку (пай) - відсутня. Позивачі вказують, що ними було оформлено в установленому законом, порядку сертифікати на земельну частку (пай), оригінали яких втрачено, державний акт на право власності на земельну ділянку за [PERSON] та [PERSON] не виготовлявся, отримати дублікат сертифікату позивачі не мають можливості. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 1,71 умовних кадастрових гектари, із земель колишнього КСП «Забілля» (с. Кричевичі Ковельського району Волинської області) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ№0090529, згідно запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Забілля» за №395 від 31.12.1996 на підставі розпорядження Ковельської райдержадміністрації від 27.12.1996 №437 та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 1,71 умовних кадастрових гектари, із земель колишнього КСП «Забілля» (с. Кричевичі Ковельського району Волинської області) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ№0090144, згідно запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Забілля» за №52 від 30.12.1996 на підставі розпорядження Ковельської райдержадміністрації від 27.12.1996 №437. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 18.09.2023. 18.09.2023 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачів. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.10.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представник позивачів звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,\~звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] видано сертифікат на земельну частку пай серії ВЛ 0090529 згідно запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Забілля» за № 395 від 31.12.1996 на підставі розпорядження Ковельської райдержадміністрації від 27.12.1996 №437, що підтверджується інформацією Головного управління держгеокадастру у Волинській області від 03.04.2023 №29-3-0.32-1166/2-23. Сертифікат було отримано, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] не видавався. Вказаною інформацією також підтверджується, що [PERSON] видано сертифікат на земельну частку ( пай) серії ВЛ 0090144 згідно запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Забілля» за № 52 від 30.12.1996 на підставі розпорядження Ковельської райдержадміністрації від 27.12.1996 № 437. Сертифікат було отримано, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] не видавався. З копії газети «Вісті Ковельщини» від 15.06.2023 року вбачається, що втрачений сертифікат серії ВЛ №0090529 на право на земельну частку (пай) КСП «Забілля», виданий на ім`я [PERSON] та втрачений сертифікат серії ВЛ №0090144 на право на земельну частку (пай) КСП «Забілля», виданий на ім`я [PERSON] , слід вважати недійсними. Згідно інформації Ковельської районної військової адміністрації Волинської області від 14.07.2023 №Я-267 та від 14.07.2023 №Я-268, сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка були виготовлені відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих в колективу власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в необхідній кількості (відповідно до кількості пайовиків) і видавались в одному екземплярі на руки, архівні екземпляри відсутні. На сьогоднішній день бланків для роздрукування сертифікатів на право на земельну частку (пай) в Ковельській райдержадміністрації немає, їх виготовлення не планується. Отже, Ковельська районна адміністрація Волинської області не може видати [PERSON] та [PERSON] дублікати сертифіката на право на земельну частку (пай). Згідно з ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких - визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом в тому числі визнання прав. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). У зв`язку з втратою сертифікатів на право на земельну частку (пай) позивачі позбавлені можливості реалізувати право на виділення вищезазначених земельних ділянок в натурі та набуття на них права власності, отже звернення позивачів з даним позовом до суду, суд визнає належним способом захисту. Щодо належності [PERSON] виданого сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я " [PERSON] ", суд зазначає наступне. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.06.2022 заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено повністю та встановлено, що у документах, належних позивачу, існує розбіжність у написанні прізвища заявника, а саме " [PERSON] " та " [PERSON] ", при цьому інформація щодо інших його даних, зокрема імені та по батькові, дати, місця народження тотожна. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що " [PERSON] " та " [PERSON] " це одна і та ж особа, а існуючі розбіжності в написанні прізвища в паспорті позивача зумовлені технічною помилкою. Тому дана обставина не підлягає доказуванню позивачем у даній справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, оскільки отримати дублікат виданого сертифікату в позасудовому порядку не можливо та враховуючи, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовляється лише в одному примірнику, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами права на земельну частку (пай) на підставі втрачених сертифікатів серії ВЛ№0090529 та серії ВЛ №0090144.

Outcome: approved