Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

12.02.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 70\~000 євро, 100 000 доларів США, 1 600\~000 гривень. Позов мотивовано тим, що 11.11.2021 [PERSON] взяв борг у позивача 1 000 000 гривень, написавши при цьому відповідну розписку. Згідно вищезазначеної розписки, вищезазначені грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 31.03.2022. В разі не повернення до 31.03.2022 вищезазначених грошових коштів, відповідач зобов`язувався сплатити залишок суми боргу, що залишився після 31.03.2022, та сплачувати 10 (десять) відсотків за кожен повний місяць користування залишком грошових коштів, які відповідач буде винен після 31.03.2022. До 31.03.2022 відповідач повернув 200 000 гривень. На даний час відповідач має заборгованість перед позивачем - 800 000 гривень суми кредиту, та 800 000 гривень відсотків (10% від 800 000 = 80 000 гривень на місяць, 80 000 гривень х 10 місяців користування кредитом), а всього 1\~600\~000 гривень. 11.11.2021 [PERSON] взяв в бог у позивача 50\~000 доларів США, написавши при цьому відповідну розписку. Згідно вищезазначеної розписки, вищезазначені грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 31.03.2022. В разі не повернення до 31.03.2022 вищезазначених грошових коштів, відповідач зобов`язувався сплатити залишок суми боргу, що залишився після 31.03.2022, та сплачувати 10 (десять) відсотків за кожен повний місяць користування залишком грошових коштів, які відповідач буде винен після 31.03.2022. Станом на 31.03.2022 відповідач борг не повернув, заборгованість складає 100\~000 доларів США (50\~000 доларів США - борг, 50\~000 доларів США - 10% від 50 000 х 10 місяців користування кредитом). 11.11.2021 [PERSON] взяв в бог у позивача 50 000 євро, написавши при цьому відповідну розписку. Згідно вищезазначеної розписки, вищезазначені грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 31.03.2022. В разі не повернення до 31.03.2022 вищезазначених грошових коштів, відповідач зобов`язувався сплатити залишок суми боргу, що залишився після 31.03.2022, та сплачувати 10 (десять) відсотків за кожен повний місяць користування залишком грошових коштів, які відповідач буде винен після 31.03.2022. До 31.03.2022 відповідач повернув 15 000 (п`ятнадцять тисяч) євро. Заборгованість складає 70\~000 євро (35\~000 євро - борг, 35\~000 євро - 10% від 35 000 х 10 місяців користування кредитом). 06 березня 2023 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та призначено підготовче судове засідання. 29 березня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через систему "Електронний суд" надав заяви відповідно до яких просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю та просив задовольнити. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до оригіналу розписки від 01 листопада 2021 мовою оригіналу: «Я, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , занял у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , денежные средства в суме 50\~000 (пятьдесят тысяч) долларов США. Обязуюсь отдать до 31.03.2022 года. В случае не отдачи денежных средств до 31.03.2022 года, обязуюсь отдавать кроме основной сумы долга проценты за пользование кредитом в суме 10 (десять) % (процентов) за полный месяц пользования остатком денежных средств после 31.03.2023 года, которые останутся по состоянию на 31.03.2022 года. Дата 01.11.2021. Подпись». Виходячи з тексту розписки [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 50000 доларів США на строк до 31.03.2023. В разі не повернення до 31.03.2022 зазначених грошових коштів, відповідач зобов`язався сплатити залишок суми боргу, що залишився після 31.03.2022, та сплачувати 10 (десять) відсотків за кожен повний місяць користування залишком грошових коштів, які відповідач буде винен після 31.03.2022. Відповідач не повернув позивачу суму боргу ані у строк до 31.03.2022, ані до часу вирішення даного спору в суді. Таким чином в межах позовних вимог відповідач має заборгованість перед позивачем - 50 000 доларів США суми кредиту, та 50 000 доларів США відсотків (10% від 50 000 = 5 000 доларів США на місяць, 5 000 доларів США х 10 місяців користування коштами). Відповідно до оригіналу розписки від 01 листопада 2021 мовою оригіналу: «Я, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , занял у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , денежные средства в суме 1\~000 000 (один миллион) гривен. Обязуюсь отдать до 31.03.2022 года. В случае не отдачи денежных средств до 31.03.2022 года, обязуюсь отдавать кроме основной сумы долга проценты за пользование кредитом в суме 10 (десять) % (процентов) за полный месяц пользования остатком денежных средств после 31.03.2023 года, которые останутся по состоянию на 31.03.2022 года. Дата 01.11.2021. Подпись». Виходячи з тексту розписки [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 1000000 гривень на строк до 31.03.2023. В разі не повернення до 31.03.2022 зазначених грошових коштів, відповідач зобов`язувався сплатити залишок суми боргу, що залишився після 31.03.2022, та сплачувати 10 (десять) відсотків за кожен повний місяць користування залишком грошових коштів, які відповідач буде винен після 31.03.2022. Позивачем зазначено, що відповідач повернув суму боргу до 31.03.2023 частково, в розмірі 200 000 гривень. Таким чином в межах позовних вимог відповідач має заборгованість перед позивачем - 800 000 гривень суми кредиту, та 800 000 гривень відсотків (10% від 800 000 = 80 000 гривень на місяць, 80 000 гривень х 10 місяців користування кредитом), а всього 1\~600\~000 гривень. Відповідно до оригіналу розписки від 01 листопада 2021 мовою оригіналу: «Я, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , занял у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , денежные средства в суме 50 000 (пятьдесят тысяч) евро. Обязуюсь отдать до 31.03.2022 года. В случае не отдачи денежных средств до 31.03.2022 года, обязуюсь отдавать кроме основной сумы долга проценты за пользование кредитом в суме 10 (десять) % (процентов) за полный месяц пользования остатком денежных средств после 31.03.2023 года, которые останутся по состоянию на 31.03.2022 года. Дата 01.11.2021. Подпись» . Виходячи з тексту розписки [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 50000 євро на строк до 31.03.2023. В разі не повернення до 31.03.2022 зазначених грошових коштів, відповідач зобов`язувався сплатити залишок суми боргу, що залишився після 31.03.2022, та сплачувати 10 (десять) відсотків за кожен повний місяць користування залишком грошових коштів, які відповідач буде винен після 31.03.2022. Позивачем зазначено, що відповідач повернув суму боргу до 31.03.2023 частково, в розмірі 15\~000 євро. Таким чином в межах позовних вимог відповідач має заборгованість перед позивачем - 35 000 євро суми кредиту, та 35 000 євро відсотків (10% від 35 000 = 3 500 євро на місяць, 3 500 євро х 10 місяців користування кредитом), а всього 70\~000 євро. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.\~1\~п.\~1\~ч.\~5\~Закону України\~«Про валюту\~і валютні\~операції» іноземна\~валюта - грошові знаки грошових одиниць іноземних держав у вигляді банкнот, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави або групи іноземних держав, а також вилучені або такі, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, що перебувають в обігу. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач отримав від позивача згідно оригіналів трьох розписок від 01.11.2021 грошові кошти в сумі 50\~000 доларів США, 1\~000\~000 гривень та 50\~000 евро. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, матеріалами справи встановлено, що між сторонами укладено договори позики грошей в розмірі 50\~000 доларів США, 1\~000\~000 гривень та 50\~000 евро, на підтвердження чого позичальником написано три розписки від 01.11.2021, на строк до 31.03.2022, в разі не повернення до 31.03.2022 зазначених грошових коштів, відповідач зобов`язався сплатити залишок суми боргу, що залишився після 31.03.2022, та сплачувати 10 (десять) відсотків за кожен повний місяць користування залишком грошових коштів, які відповідач буде винен після 31.03.2022,\~що підтверджується оригіналами розписок від 01.11.2021. Відповідно до\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином, повернення грошей позивачу по спірній розписці не доведено відповідачем, оскільки боргова розписка знаходилась на момент звернення до суду та розгляду справи в позичальника (позивача). Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права зазначені в Постанові ВС від 27 червня 2018 року, справа №712/14562/17-ц. Судом встановлено, що позивач згідно даних зобов`язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов`язання у цілому не виконав, у визначений термін борг не повернув, що підтверджено оригіналом боргової розписки, наданої позивачем. Враховуючи наведене, визнання позовних вимог відповідачем суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за розписками від 01.11.2021 в сумі 70\~000 євро, 100 000 доларів США, 1 600\~000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивача звільнено від сплати судового збору як інваліда 2 групи, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.\~

Outcome: approved