Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 27975 грн. 96 коп. (виплачене відшкодування шкоди на користь МТСБУ) та судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до військової частини [NUMBER] про стягнення сплаченого страхового відшкодування за скоєну дорожньо-транспортну пригоду [PERSON] в сумі 25 873 грн. 96 коп.. В ході розгляду справи №906/1318/20 господарським судом було встановлено, що 01.08.2019 о 12 год. 41 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом КРАЗ «5233ВЕ», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по проспекту Перемоги, 55/2, не врахував дорожньої обстановки, чим спричинив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , що призвело до пошкодження автомобіля марки «Hyundai Accent», відповідальність якого була застрахована AT «СК «АХА Страхування». Власником автомобіля є ТОВ «Антарес-2016». На час скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Господарський суд Житомирської області у справі №906/1318/20 позов задовольнив та стягнув з військової частини [NUMBER] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 25873 грн 96 коп. завданих збитків та 2102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Таким чином, військова частина [NUMBER] мала сплатити та сплатила грошові кошти за скоєння ДТП відповідачем у справі - [PERSON] .. Рішення суду першої інстанції військова частина [NUMBER] - не оскаржувала та виконала його в повній мірі Окрім того, Солом`янський районний суд м. Києва своєю постановою від 11.10.2019 у справі №760/22862/19 з урахуванням постанови від 12.04.2021 про виправлення описки, визнав [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Враховуючи довідку від галузевого державного архіву Міністерства Оборони України, [PERSON] на час скоєння ДТП перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Міністерства оборони України та виконував свої посадові обов`язки, що підтверджується архівною довідкою Міністерства оборони України від 19.04.2021. Наказом від 13.11.2019 вибув для подальшого проходження служби до в/ч [NUMBER] [ADDRESS] . Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КРАЗ», д.н.з. [NUMBER] , не була застрахована, водій транспортного засобу марки «Hyundai Accent» д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «Антарес-2016», на підставі довіреності, звернувся до військової частини [NUMBER] із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 01.08.2019. Згідно звіту №1558-60558 про оцінку вартості (розмір) майнової шкоди від 20.08.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , склала 34806 грн. 29 коп.. Згідно Наказу МТСБУ від 26.02.2020 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №2383, довідки №1 від 23.01.2020 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжного доручення №1293792 від 26.02.2020, позивачем було виплачено на користь ТОВ «Антарес-2016» грошові кошти в розмірі 25053 грн. 96 коп. в межах ліміту відповідальності. Крім того, позивачем здійснено оплату за послуги складання звіту №1558-60558 від 22.08.2019 про оцінку (розміру) майнової шкоди, завданої власнику по страховій справі №60558 та відправленням телеграми в загальному розмірі 820 грн. 00 грн., що підтверджується рахунком №1558 від 22.08.2019, актом №1558 виконаних робіт по справі №60558 та платіжним дорученням №1152347 від 05.09.2019 на суму 820,00 грн. Дані факти підтверджуються і рішенням господарського суду Житомирської області у справі №906/1318/20. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП - [PERSON] , потерпілій стороні відшкодована не була. На виконання рішення суду (справа №906/1318/20) військова частин [NUMBER] здійснила на користь МТСБУ відшкодування шкоди завданої військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , правонаступником якої є військова частина [NUMBER] , [PERSON] , у розмірі 27 975 грн. 96 коп. Тобто, військовою частиною [NUMBER] у порядку ч.1 cm. 1172 ЦК України було відшкодовано шкоду завдану військовослужбовцем [PERSON] , яка виникла через неправомірні дії останнього, а саме порушення ним вимог ПДР України під час керування транспортним засобом - автомобілем КРАЗ 523З BE, д.н.з. [NUMBER] ,\~ що підтверджено постановою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/22862/19 від 11.10.2019. Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом. І має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством грошової суми третій особі, саме від цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Рішення господарського суду було виконане в повній мірі 29.11.2021, регресний позов пред`явлений після виконання зазначеного судового рішення, а отже, регресна вимога заявлена в межах трирічного строку з дня виплати підприємством грошових сум третій особі. Тобто, позивач звертається до суду у чітко визначені строки давності, без їх пропуску. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надав клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву, в якій також просить справу розглядати без його участі. При цьому зазначив, що щодо задоволення позову покладається на погляд суду. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази та враховуючи доводи представника позивача, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід\~ задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що\~ 01.08.2019 о 12 год. 41 хв. в м. Києві по просп. Перемоги, 55/2, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «КрАЗ 5233 ВЕ», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 2.3б; 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Солом`янського району м. Києва від 11.10.2019 у справі №760/22862/19 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Вказані обставини підтверджуються копією вказаної постанови Солом`янського районного суду м. Києва, яка згідно відмітки на ній набрала законної сили 22.11.2019, та постанови від 12.04.2021, якою було виправлено описку в вищезазначеній постанові в частині прізвища особи\~ (а.с.5-7, 63-65). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у заподіянні неправомірними діями шкоди потерпілому, не підлягає доказуванню, оскільки встановлена постановою суду, яка набрала законної сили і є обов`язковою для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову. Відповідь від НПУ свідчить, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія, який керував автомобілем марки «КрАЗ 5233 ВЕ», д.н.з. [NUMBER] , застрахована не була. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «Антарес-2016», та за кермом якого знаходився водій -\~ [PERSON] ,\~ цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у АТ «СГ «АХА Страхування» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.66-69). Згідно архівної\~ довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.04.2021 №906/1318/20 вбачається, що на момент вчинення даної пригоди [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] в [ADDRESS] в військовому званні «сержант», на посадах: «командир транспортного відділення інженерно-саперного взводу», «командир відділення мостоукладників командир машини інженерно-саперного взводу». З 13 червня 2019 року (наказ від 13.06.2019) по 13.11.2019 (наказ від 13.11.2019) /вибув для подальшого проходження служби до в/ч [NUMBER] [ADDRESS] (а.с.12). Потерпілий [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ) із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.08.2019. Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди №1558-60558\~ від 20.08.2019, складеного оцінювачем - фізичною-особою підприємцем [PERSON] , вартість матеріального збитку завдана власнику транспортного засобу\~ марки «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «Антарес-2016», як вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових ТЗ, становить 34806 грн. 29 коп. (а.с.73-86). Наказом начальника Департаменту внутрішнього страхування моторного (транспортного) страхового бюро України №2383 від 26.02.2020 "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ТОВ «АНТАРЕС-2016) наказано Департаменту фінансів виплатити ТОВ «Антарес 2016» страхове відшкодування в розмірі 25053 грн. 96 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, наказано Департаменту внутрішнього страхування здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду. Юридичному департаменту у випадку неможливості компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку, вчинити заходи відповідно до чинного законодавства (а.с.71). 26.02.2020 МТСБУ сплатило ТОВ «АНТАРЕС-2016» суму страхового відшкодування у розмірі 25053 грн. 96 коп. за пошкоджений автомобіль, а 05.09.2019 820 грн. 00 коп. аварійному комісару - ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями №1293792 від 26.02.2020 та №1152347 від 05.09.2019 відповідно (а.с.87 - 88). Рішенням господарського суду Житомирської області від 08.06.2021 у справі №906/1318/20 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ) до військової частини [NUMBER] (правонаступником якої є військова частина [NUMBER] ) ( [ADDRESS] ) стягнуто з військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131)\~ 25873 грн. 96 коп. завданих збитків та 2102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Рішення суду набрало законної сили 25.08.2021, що підтверджується копією\~ вказаного рішення суду (а.с.96-104).\~ При цьому, суд відмічає, що згідно мотивувальної частини вказаного рішення господарського суду, останнім було встановлено, що 27.02.2020 МТСБУ звернулося до військової частини [NUMBER] з вимогою щодо добровільного відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди в загальній сумі 25873 грн. 96 коп.. Проте, вказану вимогу МТСБУ було залишено без задоволення, в зв`язку з чим останнє звернулося з позовом до господарського суду Житомирської області. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання вказаного рішення господарського суду Житомирської області від 08.06.2021 військова частина [NUMBER] здійснила на користь МТСБУ відшкодування шкоди завданої військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , правонаступником якої є військова частина [NUMBER] , [PERSON] , у розмірі 27975 грн. 96 коп., що підтверджується виписками з державної казначейської служби України про безспірне списання коштів військової частині [NUMBER] від 20.10.2021, 16.11.2021, 29.11.2021 (а.с.89-95). Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В п.20 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" від 29.12.1992 року №14 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення позову. Відповідно до Конституції України, статутів Збройних сил України, інших нормативно-правових актів військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані мають зберігати довірене їм озброєння, техніку та інше військове майно, вживати заходів щодо запобігання шкоди. Військова частина [NUMBER] є одним із структурних підрозділів Міністерства оборони України та утримується за рахунок бюджетних коштів. Збитки, які їй спричиняються, це безпосередня шкода економічним інтересам держави. Таким чином, державі в особі військової частини [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 1 серпня 2019 року з вини [PERSON] , завдано матеріальну шкоду в розмірі 25873 грн. 96 коп. Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання службових обов`язків було визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, яке було чинним на час скоєння відповідачем ДТП. Частиною 2 вказаного положення передбачено, що відшкодуванню\~ підлягає\~ пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням,\~ пошкодженням,\~ втратою\~ чи незаконним використанням військового\~ майна,\~ погіршенням\~ або\~ зниженням його цінності, що спричинило\~ додаткові\~ витрати\~ для\~ військових\~ частин,\~ установ, організацій,\~ підприємств та військово-навчальних закладів (далі -військові\~ частини)\~ для\~ відновлення,\~ придбання\~ майна\~ чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Відтак, оскільки на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди\~ [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , правонаступником якої є військова частина [NUMBER] , в якій згідно довідки командира військової частини [NUMBER] від 16.03.2021 №92 [PERSON] перебуває на військовій службі (а.с.70), і яка сплатила відшкодування МТСБУ, а тому військова частина [NUMBER] , тобто позивач, набула право зворотної вимоги в порядку регресу до винної особи, якою в даному випадку є відповідач, у розмірі виплаченого відшкодування - 25873 грн. 96 коп. завданих збитків. Витрати по оплаті судового збору в розмірі\~ 2102 грн. 00 коп. стягненню з відповідача не підлягають, оскільки не входять до розміру прямої дійсної шкоди.\~ Вказаних витрат позивач міг уникнути, задовольнивши вимогу\~ МТСБУ щодо добровільного відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в загальній сумі 25873 грн. 96 коп.. Проте, вказану вимогу МТСБУ було залишено без задоволення, в зв`язку з чим останнє звернулося з позовом до господарського суду Житомирської області, що було встановлено\~ господарським судом і не підлягає доказуванню відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України.\~ Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання; оцінюючи докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп. в дохід держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2684 грн. 00 коп. х 92,5% =2482 грн. 70 коп.).

Outcome: partial