Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

23 жовтня 2023 року представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~У позовній заяві представник зазначив, що 10.03.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 10.03.2021-100000953, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн зі сплатою щомісячно відсотків. \~ \~ \~ \~30.11.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу №301121-1, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 10.03.2021-100000953 від 10.03.2021. \~ \~ \~ \~ [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 16.10.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 21000,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 7000,00 грн та за відсотками 14000 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 10.03.2021-100000953 від 10.03.2021 року у розмірі 21000,00 грн, судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 10.03.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 10.03.2021-100000953, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн, граничний розмір відсотків за договором 14000,00 грн (а.с.13-14,17,20-21,23). 30.11.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу №301121-1 (а.с.15-16). Згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021, ТОВ «Споживчий центр» відступив ТОВ «Новий колектор» право вимоги за кредитним договором № 10.03.2021-100000953 від 10.03.2021, боржник [PERSON] , сума заборгованості 21000,00 грн, з яких 7000,00 грн основне зобов`язання, 14000,00 грн відсотки (а.с.18). Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 10.03.2021-100000953 від 10.03.2021, укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Новий колектор» на підставі Договір факторингу №301121-1 від 30.11.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 21000,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Як зазначено в ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Марченко Г.І. надавала правову допомогу позивачу на підставі договору про надання правової допомоги, позивачем сплачено адвокату кошти у сумі 4000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено повністю, відповідачем не доведено неспівмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved