Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування Тячівської міської ради в особі виконавчого комітету Тячівської міської ради про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві представник зазначила, що з 27 серпня 2019 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , у якому в них народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . 08 червня 2021 року за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області шлюб між сторонами було розірвано. Сторони проживають окремо майже 3 роки, дитина проживає з батьком, спорів стосовно місця проживання дитини не виникало. Весь час з моменту розлучення та за довго до самого розлучення відповідачка життям дитини не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дочкою та приймати участь у її вихованні, навіть не вітала з днем народження, жодного разу не приїздила до дитини та жодного разу не поцікавилась станом здоров`я дитини враховуючи те, що дитина має таку хворобу і встановлену інвалідність з народження. Позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з дитиною у будинку батьків, тимчасово працює по найму та сам виховує малолітню дочку [PERSON] , яка є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою-характеристикою з місця проживання та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна сімейна атмосфера. Між позивачем та дитиною завжди усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню доньки, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей, які, враховуючи інвалідність дитини, потребують постійної присутності батька, його моральної та матеріальної підтримки. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивач. Матір участі в цій сфері життя дитини не приймала та не приймає як і в будь-якій іншій сфері її життя, про що також свідчать [PERSON] та [PERSON] . Дитині вчасно проводились регулярні амбулаторні огляди. Нагляд за станом здоров?я дитини здійснює також позивач, про що свідчить довідка видана Тячівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини. Позивач повністю і самостійно не тільки проходить постійні огляди дитини з інвалідністю у лікаря, а і постійні масажі, вправи, різні реабілітаційні процедури. Відповідачка ні разу не приймала участі в процесі реабілітації дитини та її оздоровлення. Заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.11.2021 року в справі №307/3078/21 стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 31.08.2021 року і до її повноліття. Позивачка зазначені аліменти не сплачує взагалі. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. У зв`язку з наведеним, станом на сьогодні виникла значна заборгованість зі сплати аліментів. Враховуючи ці обставини, позбавлення батьківських прав може бути розглянуто як необхідний захід для захисту інтересів та добробуту дитини. Такий крок має на меті забезпечити стабільність та безпеку виховання та розвитку дитини, особливо у випадку, коли мати не виконує своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини.. Окрім того, малолітня донька сторін є дитиною з інвалідністю, оскільки, хворіє на ДЦП, спастична квадриплегія. Дитина потребує значних коштів на лікування, оскільки препарати, які вона повинна вживати кожний день та реабілітаційне лікування дуже дорогі, а мати дитини жодним чином не допомагає їй. Відповідачка на жодний контакт з позивачем, а найголовніше зі своєю дитиною не йде, а тому 05.07.2021 року та 10.08.2021 року [PERSON] на особисту адресу місця проживання відповідачки було направлено два листи-попередження про зміну ставлення відповідачки до виховання та утримання дитини (копії з підтвердженням відправлення та квитанції додаються). 3 того часу нічого не змінилось, що в котрий раз підтверджує те, що мати дитини [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та навіть не намагається змінити хоч якось свої стосунки з дитиною в кращу сторону, що говорить про її особисте ставлення до дитини. З моменту відправлення попереджень позивач по справі все рівно очікував на те, що мати дитини з`явиться в її житті і хоч якимось чином буде брати участь у її вихованні. Таким чином, відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що в цілому створило умови, які шкодять інтересам дитини. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженку с. Крива, Тячівського району, Закарпатської області, України, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Гримут Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Тячівської міської ради в особі виконавчого комітету Тячівської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ста. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , значаться позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а.с.13). Також встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони [PERSON] та [PERSON] з 27 серпня 2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2021 року в цивільній справі №307/1210/21 між ними було розірвано (а.с.14, 15-16). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2021 року в цивільній справі №307/3078/21 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення нею повноліття (а.с.17-19). Згідно посвідчення №3 серії [NUMBER] , виданого Тячівським ЦСЗН, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства, до досягнення 18-ти річного віку, її законним представником являється [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Згідно медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років, виданого Тячівською районною поліклінікою 07 жовтня 2020 року за №179, [PERSON] , [INFO] , являється інвалідом, хворіє на ДЦП, спастична квадриплегія (а.с.21). Згідно довідки про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданою Тячівською районною поліклінікою 07 жовтня 2020 року за №502, [PERSON] , [INFO] , має потребу у домашньому догляді (а.с.22). В акті обстеження матеріально-побутових умов, складеного 05 січня 2023 року старостою с. Тячівка, Тячівського району, Закарпатської області, зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та фактично проживають [PERSON] та його донька [PERSON] ; мати дитини [PERSON] з сім`єю не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, дитина повністю знаходиться на утриманні та вихованні батька [PERSON] (а.с.23). В акті оцінки потреб сім`ї від 27.012022 року та висновку до нього, складеного директором КЗ «ЦНСП» Дроздовою Світланою, зазначено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , яка являється інвалідом, хворіє на ДЦП, перебувала в реабілітаційному центрі в м. Київ з 03.12.2021 року по 09.12.2021 року, щодня з дитиною займається масажист, в будинку наявна їжа, наявний запас продуктів харчування для малолітньої дитини та її сім`ї. Зі слів батька, дитина урівноважена та спокійна, любить батька, дідуся та бабусю, мама участі у вихованні дитини не приймає, батьки розлучені. В малолітньої дитини наявний церебральний параліч, дитина потребує постійного догляду. З дитиною щодня займається масажист та щодня виконують спеціальний комплекс вправ для реабілітації дитини. В дитини є вертикалізатор - тренажер для реабілітації виконання фізичних вправ (а.с.24-26). В довідці від 02.02.2022 року за №03.3/18, виданою старостою села Тячівка, зазначено,Ю що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та до складу сім`ї, яка проживає за даною адресою, входять: заявник [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . (а.с.27). З характеристики від 02.02.2022 року за №03.3/17, виданої Тячівською міською радою вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , розлучений, сам виховує малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом з дитинства, має ДЦП. [PERSON] проживає у будинку батьків [PERSON] 1959 року народження та [PERSON] , 1961 року народження, тимчасово працює по найму. За час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони, турботливий батько та син. Скарг від мешканців села та сусідів в сільську раду не надходило, до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується добре (а.с.28). В довідці комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Тячівської міської ради» Тячівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини від 05.01.2023 року за №2, виданої [PERSON] , [INFO] , зазначено, що за період 2022 року до лікаря педіатра звертався тато [PERSON] з дитиною [PERSON] , які регулярно проходили на огляди і виконував різні вказівки. (а.с.29). З довідки Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області від 13.01.2023 року за №2870 вбачається, що [PERSON] не отримував аліменти від [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 01 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року в розмірі (а.с.30). В письмових попередженнях від 05.07.2021 року та від 10.08.2021 року, надісланих поштовим зв`язком, зазначено, що позивач [PERSON] попереджав відповідачку [PERSON] про вжиття нею необхідних заходів для зміни ставлення до виховання та утримання доньки [PERSON] , та у випадку не зміни такого ставлення до доньки він змушений буде звернутися з вимогою до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а.с.33-38). В акті оцінки потреб сім`ї від 12.09.2023 року та висновку до нього, складеного т.в.о. директора КЗ «ЦНСП» Подгорною Вікторією Павлівною, зазначено, що [PERSON] проживає за адресою в [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , яка являється інвалідом, хворіє на ДЦП, для дитини наявна наварена їжа та запас продуктів, спільно з батьком або бабусею відвідує КУ «Інклюзивно-ресурсний центр Тячівської м/р». Зі слів рідних дитина спокійна та урівноважена, має довірливі стосунки з батьком та бабусею, навички самообслуговування не сформовані, дитина є малолітньою. Будинок просторий, прибраний, обстановка відповідно до віку дитини (а.с.68-78). В розрахунку заборгованості Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області від 18.09.2023 року зазначена заборгованість зі сплати аліментів боржника [PERSON] , станом на 18.09.2023 року (а.с.79). В довідці комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Тячівської міської ради» Тячівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 12.09.2023 року, зазначено, що за період 2023 року до лікаря педіатра звертався тато [PERSON] з дитиною [PERSON] ; регулярно проходили на огляди і виконував всі вказівки лікаря. (а.с.80). В характеристиці від 08.09.2023 року за №157, виданої Тячівською міською об`єднаною територіальною громадою с. Тячівка, зазначено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . За період проживання в с. Тячівка показав себе з хорошої сторони. В 2019 році одружився з [PERSON] . В 2021 році шлюб було розірвано, проживає разом з донькою інвалідом. Мати дитини з сім`єю не проживає. Скарг від мешканців села не надходило, до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.81). В довідці від 08.09.2023 року за №158, виданою Тячівською міською об`єднаною територіальною громадою села Тячівка зазначено, що [PERSON] по [ADDRESS] та до складу його сім`ї, яка проживає за даною адресою входять: заявник [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . (а.с.82) Рішенням виконавчого комітету Тячівської міської ради Закарпатської області від 13 жовтня 2023 року за №289 вирішено надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.84). Згідно висновку органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Тячівської міської ради від 13 жовтня 2023 року за №05-26/1446 орган опіки та піклування Тячівської міської ради вважає за доцільне дати згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , мешканку [ADDRESS] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.85). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] являється йому племінником. Пояснив, що після розлучення [PERSON] та [PERSON] , остання жодного разу не навідувала дитину, не цікавилася здоров`ям дитини. Свідку відомо, що в неї було четверо чоловіків. [PERSON] не перешкоджав [PERSON] бачитись з дитиною. [PERSON] як батько, відвідує з дитиною процедури реабілітації та утримує її в повному обсязі. Матір дівчинки аліменти не сплачує. Де знаходиться [PERSON] йому не відомо та який спосіб життя веде йому також не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється сусідкою [PERSON] та масажистом. Спостерігає за їхнім життям спочатку їхнього сімейного життя. [PERSON] працює по найму. Цубера Ліліана переїхала проживати в с. Тячівка, в неї на той час вже було четверо дітей. Пояснила, що [PERSON] народила [PERSON] в с.Тячівка, потім забрала дитину і переїхала в с. Крива. Через деякий час передала дитину до батька, хоча останній перебував на заробітках. Дитинка певний час перебувала з бабусею, яка про неї піклувалася. Коли [PERSON] повернувся, то дитина по-сьогоднішній день проживає разом з ним, який її доглядає та піклується про неї. [PERSON] часто пропонував жінці спілкуватися з дитиною, не вчиняв жодних перешкод, а навпаки кожного разу намагався надавати можливість спілкуватися з донькою, але вона категорично відмовлялася, посилаючись на те, що дитина має інвалідність і вона не бажає її доглядати. Батько дівчинки дуже часто приводить дитину на масаж, хоча її мати цього не робила за час проживання з дитиною. Дитині необхідно оперативне втручання. Свідку відомо, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, дитині не допомагає та не утримує. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року)». Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що протягом тривалого часу відповідачка [PERSON] дійсно не проживає зі своєю дитиною [PERSON] , оскільки вони розлучені з позивачем [PERSON] . Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Тячівської міської ради в особі виконавчого комітету Тячівської міської ради від 13 жовтня 2023 року за №05-26/1446, яким рекомендовано позбавити відповідачку [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , батьківських прав, оскільки він не достатньо обґрунтований та не свідчить про умисне ухилення відповідачки [PERSON] від утримання та виховання своєї неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим потребує застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Суд приходить до висновку, що окреме проживання позивача та відповідачки після розірвання їх шлюбу та посилання позивача та її представника [PERSON] на те, що відповідачка [PERSON] не бажає приймати участь у вихованні та утриманні дітей, та в цьому є її вина, що [PERSON] як особа становить реальну загрозу для дитини [PERSON] , її здоров`я та психічного розвитку, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що матеріалами справи не доведено факт умисного ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , підстав для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] не має, а тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування Тячівської міської ради в особі виконавчого комітету Тячівської міської ради про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed