Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Дубенського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 28550, 00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25961-12/2021, який підписаний електронним цифровим підписом, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 9000, 00 грн. строком на 8 днів (до 05.01.2022), з процентною ставкою 2,50% на добу. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону, про що свідчить п.7 Договору про надання фінансового кредиту № № 25961-12/2021, реквізити та підпис сторін. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги відповідача в сумі 19350, 00 грн. Крім того, 21.01.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3532110648/764950, який підписаний електронним цифровим підписом, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000, 00 грн. строком на 15 днів (до 04.02.2022), з процентною ставкою 2,50% на добу. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону, про що свідчить п.7 Договору про надання фінансового кредиту № 3532110648/764950, реквізити та підпис сторін. 12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022 у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги відповідача в сумі 9200, 00 грн. Згідно з умовами кредитних договір позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, позивач вважає, що відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, істотно порушивши умови кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19350, 00 грн. за кредитним довором № 25961-12/2021 та 9200 грн. за кредитним договором № 3532110648/764950. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 09 серпня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] надано письмові пояснення, відповідно до яких позовних вимог не визнає повністю, оскільки вважає, що позивачем не надано та не встановлено доказів у підтвердження сплати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» за передачу права грошової вимоги. Окрім того, ні в актах приймання-передачі, ні в Договорах факторингу не вказується ціна продажу прав грошової вимоги. окрім того, позивач не довів належними та допустимими доказами факту отримання Відповідачем коштів в рамках зазначених вище договорів. Представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано заперечення на письмові пояснення відповідача, відповідно до яких вважає заперечення відповідача такими, що не підтверджені жодними доказами та грунтуються лише на припущеннях. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно поданого до суду клопотання, просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача адвокат Бондарчук В.Ю., згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача, у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25961-12/2021, який підписаний електронним цифровим підписом, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 9000, 00 грн. строком на 8 днів (до 05.01.2022), з процентною ставкою 2,50% на добу (а.с. 9-11). 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників (а.с. 19-22). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги відповідача в сумі 19350, 00 грн.(а.с.23) 21.01.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3532110648/764950, який підписаний електронним цифровим підписом, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000, 00 грн. строком на 15 днів (до 04.02.2022), з процентною ставкою 2,50% на добу (а.с. 29-31) 12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022 у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.34-36). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги відповідача в сумі 9200, 00 грн.(а.с. 37). Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е)вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається. Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Вищевказані правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 11.10.2019 у справі № 910/13731/17 та від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. 12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022 у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Судом встановлено, що строк, на який видавався кредит згідно кредитного договору № 25961-12/2021 від 29.12.2021, враховуючи заявки про відстрочення виконання зобов`язання, закінчився 07.02.2022, а строк на який видавався кредит згідно кредитного договору № 3532110648/764950 від 21.01.2022 закінчився 04.02.2022. Відповідно, кредитор не вправі нараховувати відсотки після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідні правові висновки містяться в\~\~пункті\~\~54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 в які зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України.\~\~Тобто, згідно з позицією Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений\~договором, та пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).Тому, наданий розрахунок заборгованості не є належним доказом суми заборгованості, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Представником позивача надано розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №25961-12/2021 від 29.12.2021 за період з 13.01.2023 до 30.06.2023, за яким заборгованість відповідача за вказаний період часу становить 19350, 00 грн. (а.с. 24). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3532110648/764950 від 21.01.2022 за період з 12.08.2022 до 30.06.2023 заборгованість відповідача складає 9200, 00 грн. (а.с. 38). Розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №\~\~219/1704/17, провадження №\~\~61-1211св19. Тому, наданий розрахунок заборгованості не є належним доказом суми заборгованості, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Крім того, судом встановлено, що розрахунки містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Встановивши, що на підтвердження наявності в особи заборгованості за кредитним договором ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача боргу за спірним кредитним договором. Відповідний правовий висновок міститься в Постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 01.02.2023 № 199/7014/20 (61-17825св21). Позивачем на підтвердження позовних вимог надано договір факторингу №13012023 від 13.01.2023, акт прийому - передачі Реєстру боржників за договором Факторингу № 13012023 від 13.01.2023, витяг з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, розрахунок заборгованості за кредитним договором №13012023 від 13.01.2023. Також надано договір факторингу №12082022 від 12.08.2022, акт прийому - передачі Реєстру боржників за договором Факторингу № 12082022 від 12.08.2022, витяг з реєстру боржників до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, розрахунок заборгованості за кредитним договором №12082022 від 12.08.2022. З наданих позивачем документів судом не встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] в загальному розмірі 28\~550, 00 грн. Відповідно до договору факторингу одинична ціна - ціна придбання Фактором у Клієнта права грошової вимоги однієї із заборгованостей по конкретному боржнику яка визначається у відсотковому співвідношенні від заборгованості боржника. Відповідно до п. 3.1 договору факторингу - загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. Однак, позивачем не надано доказів визначення одиничної ціни придбання фактором у Клієнта права грошової вимоги заборгованості [PERSON] , так як і не надано доказів сплати цієї ціни, що ставить під сумнів перехід права вимоги за кредитним договором відповідача саме до позивача, а не іншої фінансової установи. Отже, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договором факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір договором факторингу. Пунктом 1.1 договору факторингу визначено, що перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Натомість, позивачем замість Реєстру боржників (Додаток №1) надано суду «витяг з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023» та «витяг з реєстру боржників до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022», які сформовані позивачем,\~не містить підпису сторін фактору,\~які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника\~\~ [PERSON] . Крім того, такий документ як «витяг\~з\~Реєстру боржників»\~не передбачений договором факторингу. В пункті 9.8 договору факторингу визначено додатки, що складають його невід`ємну частину серед яких відсутній такий документ, як «витяг з Реєстру боржників». Тому, даний витяг\~з реєстру боржників не є належним доказом, оскільки він не підтверджує підстави виникнення права вимоги у ТОВ ФК «ЄАПБ» саме до [PERSON] , не підтверджує розміру заборгованості. Наданий до матеріалів справи витяг з реєстру боржників суд не може взяти до уваги як належний доказ, оскільки суд має сумніви у достовірності інформації, зазначеної в ньому. Тим більше, вказаний витяг не підписаний обома сторонами договору, а сформований представником позивача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно пункту 3.3 договору факторингу ціна продажу за даним договором становить певну суму, яка суду невідома. Пунктом 3.6 договору факторингу визначено, що моментом виконання Фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження Ціни продажу за цим договором на рахунок Клієнта, зазначений в пункті 3.4. цього Договору. Проте, позивачем не надано доказів сплати ціни продажу, що ставить під сумнів виконання зобов`язань фактором за договором факторингу, а відповідно і набуття права вимоги до відповідача. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Так обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Таким чином, з наданих позивачем документів, судом не встановлено розмір заборгованості та наявність у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №25961-12/2021 від 29.12.2021 та кредитним договором № 3532110648/764950 від 21.01.2022, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються\~\~у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати на його користь не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed