Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить виключити з актового запису № 716 від 01.09.2016 про народження [PERSON] , складеного Бердичівським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, даних про те, що батьком дитини, народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON] . Позивач в обґрунтування позову зазначив, що він познайомився з [PERSON] восени 2014 року, з 2015 року по січень 2016 року вони періодично проживали разом. За час спільного проживання та ведення сумісного побуту вони часто сварились та жили окремо. Сімейне життя не складалося, більшу частину свого часу позивач перебував на заробітках або ж просто жив окремо. [INFO] у [PERSON] народилася дитина, [PERSON] . Тобто, фактично [PERSON] завагітніла у грудні 2015 року, коли позивач їздив на заробітки до Києва, щоб мати гроші на новорічні свята. Про вагітність [PERSON] позивач дізнався в березні 2016 року, коли та, з її слів, була на другому місяці вагітності. Так як на момент, коли позивач дізнався новину про вагітність, вони проживали разом, відповідачка запевнила позивача, що дитина від нього і що він є батьком хлопчика. 18.06.2016 сторони зареєстрували шлюб, проте подружнє життя не склалося. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.02.2018 шлюб між сторонами було розірвано та вирішено стягувати аліменти з позивача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] . У червні 2023 відповідачка повідомила позивачу, що він не є батьком дитини [PERSON] , проте вона відмовляється звертатися із спільною заявою до органів РАЦСУ. Позивач стверджує, що він не є батьком дитини [PERSON] та змушений звернутися до суду із позовом про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 18.10.2023 відкрито відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач подала до суду заяву про визання позову, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами підготовчого судового засідання ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006, роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з а запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] записаний батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.02.2018 у справі № 274/4939/17, шлюб, зареєстрований 18.06.2016 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 207, було розірвано. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини\~ його заробітку ( доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у поданій заяві від 17.11.2023 позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечує. Згідно з частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За частиною 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову відсутні. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, позовна заява позивача про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір при поданні позовної заяви. Відповідач визнала позовні вимоги у поданій заяві від 17.11.2023. Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved