Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.03.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики відповідно до якого Відповідач отримав від Позивача в якості позики гроші, в сумі 1\~488 600 грн. 00 коп., що були еквівалентом 60 000 доларів США по курсу НБУ на день підписання договору. Факт отримання грошей Відповідачем підтверджується власноручно написаною ним розпискою від 03.03.2020 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов вказаного договору сторони домовилися, що: договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення всієї суми позики має бути здійснено не пізніше 03.07.2021 року; повернення позики відповідач зобов`язувався здійснити в місті Києві, готівкою у гривнях за комерційним курсом долара США на день повернення за наступним графіком платежів: до 03.03. 2021 року еквівалент в гривні, що складає 20 000 доларів США, до 03.07.2021 року еквівалент в гривні, що складає 40 000 доларів США. 08.09.2020 року між позивачем\~та відповідачем\~було укладено\~ще один\~договір позики\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав від\~позивача в\~якості позики\~гроші,\~в сумі\~1\~665\~000\~ грн.\~00 коп,\~що були\~еквівалентом 60\~000 (шістдесяти\~тисяч)\~доларів США по курсу НБУ на день підписання договору. Факт отримання грошей Відповідачем підтверджується власноручно написаною ним розпискою від 08.09.2020 року. Відповідно до\~умов договору\~від 08.09.2020\~року сторони\~домовилися,\~що:\~договір позики\~є безпроцентним;\~остаточний розрахунок\~щодо повернення\~всієї суми\~позики має\~бути здійснено\~не пізніше\~08.12.2021\~року,\~що підтверджуються\~заявою позивача,\~підпис на\~якій має\~бути засвідчено\~нотаріально; повернення позики Відповідач зобов`язувався здійснити в місті Києві, готівкою у гривнях за комерційним курсом долара США на день повернення, за наступним графіком платежів: до 08.11.2021 року еквівалент в гривні, що складає 30 000 доларів США, до 08.12.2021 року еквівалент в гривні, що складає 30 000 Доларів США. 09.11.2020\~року між\~позивачем та\~відповідачем було\~укладено третій\~договір позики\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав від\~позивача в\~якості позики\~гроші,\~в сумі\~4\~219\~500\~грн.\~00\~коп.,\~що були\~еквівалентом 150\~000\~(ста\~п`ятдесяти тисяч)\~доларів США\~по курсу\~НБУ на день підписання договору. Факт отримання грошей Відповідачем підтверджується власноручно написаною ним розпискою від 08.09.2020 року. Відповідно до умов вказаного договору сторони домовилися, що: договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення всієї суми позики має бути здійснено не пізніше 09.01.2022 року, що підтверджуються заявою позивача, підпис на якій має бути засвідчено нотаріально; повернення позики відповідач зобов`язувався здійснити в місті Києві, готівкою у гривнях за комерційним курсом долара США на день повернення, за наступним графіком платежів: до 09.09.2021 року еквівалент в гривні, що складає 30 000 доларів США; до 09.11.2021 року еквівалент в гривні, що складає 30 000 доларів США; до 09.01.2022\~року \~еквівалент в\~гривні,\~що складає 90 000 доларів США. Станом на день подання цього позову кошти Відповідачем не повернуто повністю. Ураховуючи вищевикладене вважає, що належним захистом порушених прав позивача, буде стягнення із відповідача сум заборгованості за трьома укладеними договорами позики, факт отримання яких підтверджується власноручно написаними відповідачем борговими розписками. Позивач та відповідач при укладенні договорів позики передбачили, що при неповерненні суми позики своєчасно Позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки i у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми. Вказана умова є ідентичною для всіх трьох укладених договорів та викладена в пункті 4 укладених договорів позики, якій містить ідентичний зміст. Позивачем наведено розрахунок інфляційні втрати та 3 % річних по кожному із договорів. Так, по договору від 03.03.2020 року позичені кошти в сумі 1\~488\~600, 00 грн. повинні були бути повернуті не пізніше 03.07.2021 року, відтак станом на 26.07.2023 року за договором від 03.03.2020 року із відповідача за період прострочення виконання зобов`язання з 04.07.2021\~\~26.07.2023 підлягає стягненню основна сума боргу в розмірі 1\~488\~600, 00 грн., інфляційні втрати в розмірі 550\~168, 99 грн., 3 % річних в розмірі 92\~130,06 грн. По договору від 08.09.2020 року позичені кошти в сумі 1\~665\~000, 00 грн. повинні були бути повернуті не пізніше 08.12.2021 року, відтак станом на 26.07.2023 року за договором від 08.09.2020 року із відповідача\~за період\~прострочення виконання\~зобов`язання з\~09.12.2021\~\~26.07.2023\~підлягає стягненню\~основна сума\~боргу в\~розмірі 1\~665\~000,00\~грн.,\~інфляційні втрати\~в розмірі\~552\~723,58\~грн.,\~3\~%\~річних в\~розмірі 81\~425,34 грн. По договору\~від 09.11.2020\~року позичені\~кошти в\~сумі 4\~219\~500,\~00\~грн.\~повинні були\~бути повернуті\~не пізніше\~09.01.2022\~року,\~відтак станом\~на 26.07.2023\~року \~за договором\~від 09.11.2020\~року із відповідача за період прострочення виконання зобов`язання з 10.01.2021\~\~26.07.2023 підлягає стягненню основна сума боргу в розмірі 4\~219\~500,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 1\~367\~210,74 грн., 3 % річних в розмірі 195\~253,03 грн. Відтак загальна\~сума боргу\~яка підлягає\~стягненню із\~Відповідача за\~трьома договорами\~із урахуваннямінфляційні\~втрат та\~3\~%\~річних становить: 10\~212\~011, 74 грн. Тому на підставі вищевказаного позивач просив суд стягнути з Стягнути із\~ [PERSON] \~(РНОКПП:\~ [NUMBER] )\~на користь\~ [PERSON] (РНОКПП: НОМЕР [NUMBER] ) суму боргу в розмірі 10\~212\~011 грн. 74 коп. яка складається із основної суми боргу за договорами позики в розмірі 7\~373\~100, 00 грн., інфляційних втрат в розмірі 2\~470 103,31 грн. та 3 % річних в розмірі 368\~808,43 грн. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому він визнає факт отримання коштів в борг та їх неповернення але заперечує проти позову, оскільки вважає, що використовував кошти з метою здійснення комерційної діяльності з метою отримання прибутку з якого повернути борг але вид здійснюваної ним підприємницької діяльності не давав в повному обсязі очікуваного прибутку а в подальшому мало місце настання дії форс-мажорних обставин, а саме вторгнення росії на територію України та початок повномасштабної війни та введення 24.02.2022 року о 05 год. 30 хв. воєнного стану, який діє по сьогодні, що на його думку є підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. Свою позицію обґрунтовує наступним. Відповідач не заперечує проти того, що позичив у позивача суму коштів в розмірі 7\~373\~100, 00 грн. і ніколи не відмовлявся їх повернути, але потрібно розбиратися по кожному договору окремо. Відповідача вказує, що позивачу відомо, так як і він сам займається виробництвом та торгівлею рибою та продуктами із неї про те, що позичені кошти були потрібні відповідачу для нормального відновлення його комерційної діяльності після тривалого і витратного процесу розлучення і поділу майна. Такий вид діяльності як торгівля рибою та продуктами вимагає суттєвого обсягу обігових коштів які були потрібні відповідачу і які використовувалися ним саме на таку діяльність. Разом із тим обсяг очікуваного мною прибутку не завжди виповідав планам і відповідно повністю акумулювати кошти на повернення грошей позивачу можливості не було, тому відповідач був змушений користуватися отриманими коштами для подальшої діяльності. Суттєвою обставиною був той факт, що якраз на початок 2022 року відповідачем було заплановано поставка та реалізація великого обсягу-партії риби та рибопродуктів, які б дали мені змогу повністю розрахуватися із позивачем, проте об`єктивні обставини пов`язані із захопленням Маріуполя та унеможливлення здійснення рибацького промислу в Азовському морі перешкодили йому отримати та реалізувати товар. Вважає, що неможливість повернення коштів обумовлена об`єктивними обставинами а саме форс-мажором. Наявність форс-мажорної обставини підтверджується опублікованим на сайті\~Президента України Указу № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до ч. 2\~ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»\~форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022\~в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на 30 діб, який продовжено\~Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 та\~№ 58/2023 від 06.02.2023\~з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб. Разом з цим, частиною 1\~статті 614 Цивільного кодексу України\~визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2\~ст. 614 Цивільного кодексу України\~доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до приписів\~ст. 617 Цивільного кодексу України\~особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Враховуючи факт введення на території України з 24.02.2022 воєнного стану, який на теперішній час не припинено, вважає, що наразі позовні вимоги до скасування воєнного стану задоволенню не підлягають, а тому просить в задоволенні вимог позивача відмовити. Позивачем подано відповідь на відзив, у якому він стверджує, що Відповідачем не наведено в поданому відзиві жодних пояснень, аргументів та заперечень які підтверджують факт відсутності заборгованості перед позивачем та наявність підстав для звільнення від відповідальності за допущене порушення зобов`язання. Свою позицію обґрунтовує наступним. Вважає, що відповідач не визнає позовні вимоги щодо стягнення боргу внаслідок витрачання отриманих коштів впродовж 2020, 2021, 2022 років на власну комерційну діяльність, використання отриманого прибутку від комерційної діяльності на власні потреби, наявність планів отримати великий прибуток на початку 2022 року. Зазначає,\~що відповідачем\~не заперечується\~факт отримання\~від Позивача\~коштів в\~розмірі 7\~373\~100,\~00\~грн.,\~що підтверджується\~письмово твердженнями\~викладеними Відповідачем\~в відзиві. Таким чином Відповідачем беззаперечно визнається факт укладення ним договорів позики, написання відповідних розписок та факт отримання коштів. Що стосується аргументів відповідача з приводу використання ним коштів у власній діяльності як суб`єкта-підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, отримання такого прибутку і подальше використання таких коштів для власних потреб без часткового повернення позивачу вважає, що такі обставини жодним чином не звільняють відповідача від відповідальності та не можуть вважатися аргументованими запереченнями щодо неможливості сплати боргу. В частині аргументів відповідача з приводу неможливості задоволення позовних вимог у зв`язку із наявністю форс-мажорних обставин які на думку відповідача унеможливи виконання ним зобов`язань по сплаті суми боргу а саме введення воєнного стану, що підтверджується опублікованим на сайті\~Президента України\~Указом №\~64/2022\~від 24.02.2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні» наводить такі заперечення. Виконання зобов`язання щодо повернення коштів відповідач повинен був по договору від 03.03.2020 року здійснити частинами в березні та липні 2021 року, але не пізніше 03.07.2021 року, тобто через рік після отримання коштів. Зобов`язання щодо повернення коштів по договору від 08.09.2020 відповідач повинен був здійснити частинами в листопаді та грудні 2021 року, тобто через рік після отримання коштів. Зобов`язання щодо повернення коштів Відповідач повинен був по договору від 09.11.2020 року здійснити частинами в вересня, листопаді 2021 року та в січні 2022 року. \~ \~ \~ \~Тобто повернення коштів по усім договорам відповідач повинен був здійснити до 24 лютого 2022 року, при цьому по жодному із договорів свого обов`язку з цього приводу не виконав, а відтак і посилання відповідача на введення воєнного стану є не тільки необґрунтованими та необ`єктивними, а взагалі свідчать про пряме небажання відповідача повертати суму боргу, що підтверджується невиконанням своїх зобов`язань впродовж 2021 року. Відтак вважає, що відповідач жодним чином не обґрунтував в своїх запереченнях підстави належності невиконання ним зобов`язань за договором так і існування форс-мажорних обставин по відношенню до взаємовідносин сторін. Вважає, що сам факт введення воєнного стану не є підставою для відстрочки чи невиконання зобов`язання. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість відповідача виконати свій обов`язок. В частині аргументів наведених відповідачем щодо підстав для стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, позивач вважає, що вони безпосередньо стосуються основного боргу і що звільнення відповідача від їх стягнення є неможливим виходячи з того, що відповідач повинен був виконати впродовж 2021 року та в січні 2022 року, а відтак ведення воєнного стану жодним чином не могло впливати на виконання зобов`язань відповідача, та звільняти його від відповідальності. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити та врахувати визнання боргу відповідачем Відповідачем до суду подано заяву у якій просив суд розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до положень частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України(далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У\~статті 124 Конституції України\~закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція\~це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у\~Конституції України\~принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Частиною першою\~статті 19 ЦПК України\~передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Пунктом 1 частини другої статті 11\~ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно положення частини 1, 3статті 626\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги\~П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Також, при розгляді вказаної цивільної справи суд враховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у\~статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2\~ст. 1047 ЦК України). Судом встановлено, що 03.03.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в якості позики гроші, в сумі 1488600 грн. 00 коп. Факт отримання грошей підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 03.03.2020 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов вказаного договору сторони домовилися, що: договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення всієї суми позики має бути здійснено не пізніше 03.07.2021 року, що підтверджуються заявою позивача, підпис на якій має бути засвідчено нотаріально; повернення позики Відповідач зобов`язувався здійснити в місті Києві, готівкою у гривнях за комерційним курсом долара США на день повернення (але в будь-якому випадку не меншому ніж курс долару США встановлений НБУ), за наступним графіком платежів: до 03.03.2021 року еквівалент в гривні, що складає 20 000 доларів США, до 03.07.2021 року еквівалент в гривні, що складає 40 000 доларів США. Отримані кошти за договором позики від 03.03.2020 року відповідачем не повернуто повністю. Факт укладення договору позики від 03.03.2020 року, написання розписки та отримання коштів в розмірі 1488600 грн. 00 коп. відповідачем визнано. Відповідачем також повністю визнано наявність боргу в розмірі 1488600 грн. 00 коп. за договором позики від 03.03.2020 року. 08.09.2020 року між позивачем\~та відповідачем\~було укладено\~договір позики,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав від\~позивача в\~якості позики\~гроші,\~в сумі\~1665000\~грн.\~00 коп. Факт отримання грошей підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 08.09.2020 року. Відповідно до умов вказаного договору сторони домовилися, що: договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення всієї суми позики має бути здійснено не пізніше 08.12. 2021 року, що підтверджуються заявою позивача, підпис на якій має бути засвідчено нотаріально; повернення позики відповідач зобов`язувався здійснити в місті Києві, готівкою у гривнях за комерційним курсом долара США на день повернення (але в будь-якому випадку не меншому ніж курс долару США встановлений НБУ), за наступним графіком платежів: до 08.11.2021 року еквівалент в гривні, що складає 30 000 доларів США, до 08.12.2021 року еквівалент в гривні, що складає 30 000 доларів США. Отримані кошти за договором позики від 08.09.2020 року відповідачем не повернуто повністю. Факт укладення\~договору позики\~від 08.09.2020\~року,\~написання розписки\~та отримання\~коштів в\~розмірі 1665000\~грн.\~00\~коп.\~відповідачем визнано.\~Відповідачем також\~повністю визнано\~наявність боргу\~в розмірі\~1665000\~грн.\~00 коп. за договором позики від 08.09.2020 року. 09.11.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в якості позики гроші, в сумі 4219500 грн. 00 коп. Факт отримання грошей підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 08.09.2020 року. Відповідно до\~умов вказаного\~договору сторони\~домовилися,\~що:\~договір позики\~є безпроцентним;\~остаточний розрахунок\~щодо повернення\~всієї суми\~позики має\~бути здійснено\~не пізніше\~09.01.2022\~року,\~що підтверджуються\~заявою позивача,\~підпис на\~якій має\~бути засвідчено\~нотаріально;\~повернення позики\~відповідач зобов`язувався\~здійснити в\~місті Києві,\~готівкою у\~гривнях за\~комерційним курсом\~долара США\~на день\~повернення (але\~в будь-якому\~випадку не\~меншому ніж\~курс долару\~США встановлений\~НБУ),\~за наступним\~графіком платежів:\~до 09.09.2021\~року \~еквівалент в\~гривні,\~що складає\~30\~000\~доларів США,\~до 09.11.2021\~року \~еквівалент в\~гривні,\~що складає\~30\~000\~доларів США;\~до 09.01.2022\~року \~еквівалент в\~гривні,\~що складає 90 000 доларів США. Отримані кошти за договором позики від 09.11.2020 року відповідачем не повернуто повністю. Факт укладення договору від 09.11.2020 року, написання розписки та отримання коштів в сумі 4219500 грн. 00 коп. відповідачем визнано. Відповідачем також повністю визнано наявність боргу в розмірі 4219500 грн. 00 коп. за договором позики від 09.11.2020 року. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1\~ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2\~ст. 615 ЦК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: partial