Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - Павленко С.В. з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить: стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №СL-216265 від 28.08.2019 року у розмірі згідно розрахунку заборгованості 122964, 26 грн. та судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 28.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № СL-216265, шляхом підписання Анкети заяви № СL-216265 на отримання готівкового кредиту, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 85000,00 грн. на строк до 27.08.2024 року, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 55 % річних. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином умови договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20.07.2021 року становить 122964,26 грн., яка складається з наступного: 81151,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 41812,66 грн. - заборгованість за відсотками. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року позов АТ «Кредобанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № СL-216265 від 28.08.2019 року, станом на 20.07.2021 року в розмірі 122964 грн. 26 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., а всього стягнути 125234 грн. 26 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.06.2023 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] просила в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у заяві про перегляд заочного рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] суду повідмоила, що батько йшов як поручитель, коштів не отримував. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши сваідка, дослідивши подані заяви, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір СL-216265, шляхом підписання Анкети - заяви на отримання готівкового кредиту, відповідно до умов якого останньому було надано кредитні кошти в розмірі 85000,00 грн. на строк до 27.08.2024 року, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 55 % річних (а.с. 11-14). Відповідно до п. 2.4. договору, позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 85000,00 грн. 28.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву СL-216265 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій останній зазначив інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] . Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за Кредитним договором № СL-216265 від 28.08.2019 року станом 20.07.2021 року, становить 122964,26 грн., яка складається з наступного: 81151,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 41812,66 грн. - заборгованість за відсотками. Між сторонами виник спір стосовно не належного виконання відповідачем [PERSON] , як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 21.04.2021 року на адресу [PERSON] банком направлено вимогу про виконання порушеного зобов`язання в якій зазначено, що відповідачу необхідно усунути порушення по виконанню зобов`язань за кредитним договором та сплатити заборгованість у повному обсязі. Сторона відповідача, заперечуючи проти заявлених вимог, зазначає, що [PERSON] , коштів не отримував, а наданий банком меморіальний ордер є внутрішнім аналітичним документом банку, а не касовим документом, що доводить факт виплати грошових коштів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України). Статями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Стаття ст. 89 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення. Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підтвердження отримання відповідачем коштів - 85000, 00 грн., позивачем до позовної заяви додано копію меморіального ордера №49546687 від 28.08.2019 року (а.с. 7) Згідно з п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ кошті в Україні» розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійснення інших операцій, передбачених договорами. Відповідно до пп. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 01 лютого 1999 року № 56/3349, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складення їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Згідно п. 102 Інструкції про порядок організації касової роботи банками та проведення платіжних операцій надавачами платіжних послуг України, затвердженої постановою правління НБУ України 25.09.2018 року №103, до касових документів, які оформляються надавачами платіжних послуг/комерційними агентами згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: 1) платіжна інструкція на переказ готівки (додаток 11); 2) прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 12); 3) платіжна інструкція на видачу готівки (додаток 13); 4) прибутковий касовий ордер (додаток 14); 5) видатковий касовий ордер (додаток 15); 6) грошовий чек (додаток 16); 7) квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав (додаток 17); 8) квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою; 9) касові документи про приймання/видачу банківських металів. Частиною 2 ст. 640 ЦК України передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Так, меморіальний ордер №49546687 від 28.08.2019 року є внутрішнім аналітичним документом банку, а не касовим документом, що підтверджує факт виплати грошових коштів. Окрім того, вказаний меморіальний ордер не містить підпису отримувача. Даний факт позивачем не спростований. Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оцінюючи всі докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності та враховуючи, що інших доказів в підтвердження виконання Банком свого обов`язку по наданню позичальнику кредитних коштів та відповідно отримання позичальником цих коштів у користування не надано, суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість та безпідставність вимог за позовом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що банк не передав, а позичальник не отримав у власність грошові кошти (кредит) в розмірі 85000, 00 грн. за кредитним договором №CL-216265 від 28.08.2019. Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв`язку з тим, що у відповідачів не виникло зобов`язань по поверненню коштів, які пред`явлені до стягнення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому витрати на оплату судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed