Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, яким просив розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 23 вересня 1989 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3374 з підстав та мотивів викладених у позові.. Ухвалою судді від 17.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов із змісту якого вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, заперечує деякі особисті мотиви викладені позивачем у позові, просив розгляд справи проводити без його участі. Крім цього заперечив щодо стягнення з нього 10\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу з мотивів викладених у відзиві. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, заява про розподіл судових витрат та заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 23 вересня 1989 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3374, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). На час звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства вони не ведуть, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, заявами сторін. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними підлягає розірванню. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу квитанції (а.с. 3), позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Згідно долученого представником позивача до матеріалів справи договору про надання правової допомоги, ордеру на надання правової допомоги, додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, квитанції про оплату послуг, судом встановлено, що позивачем здійснено витрати на професійну правничу допомогу в цій цивільній справі на загальну суму 10000 грн. Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу). За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодувати судові витрати у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання позивача до утримання від подання необґрунтованого позову чи скарги на судове рішення, а сторін до позасудового вирішення спору. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідач у відзиві на позов зазначив, що заперечує щодо стягнення з нього 10000 грн. витрат на правничу допомогу, оскілки саме позивач була ініціатором позову хоча він пропонував їй розірвати шлюб через органи РАЦС з врахуванням того, що вони тривалий час не проживають разом, неповнолітніх дітей у них немає, шлюб між ними існує формально, він не заперечує проти розірвання шлюбу, однак позивач відмовилась від такої пропозиції. Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, складності справи, зокрема того, що справи про розірвання шлюбу є справами невеликої складності, які розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги, що судом не було проведено жодного судового засідання за участю представника позивача, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу ще до звернення позивача із цим позовом, а тому суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати за надання правової допомоги в суді першої інстанції в розмірі 2000 грн., а відтак заява представника позивача підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved