Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до органу опіки та піклування Красилівсткої міської ради Хмельницької області про повернення їй дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування\~позовних вимог\~посилалася на\~те,\~що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року у неї та [PERSON] в примусовому порядку було відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, а також на їхнє утримання стягнуто аліменти з батьків на користь їхніх опікунів. На даний час діти перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство». Вона підтримує з ними зв`язок, любить їх та сумує за ними. Діти також сумують за нею. Вона усвідомлює, що для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дітей, їх матеріального забезпечення вона зобов`язана створити належні умови, приділяти їм увагу. З часу відібрання дітей, бажаючи їх повернути, вона прикладає зусилля для виправлення допущених нею помилок та все робить для цього, а саме, змінила свій спосіб життя. На даний час вона працює та отримує заробітну плату, не вживає спиртних напоїв, уникає компаній та не підтримує ніяких відносин з чоловіком, який проживає окремо. Має у власності квартиру, де вже зробила косметичний ремонт, створила задовільні умови проживання для дітей. Придбала холодильник для зберігання продуктів харчування. Має запас необхідних продуктів харчування для приготування їжі. Все це вона робить і буде робити задля повернення дітей, для кращого їх життя та розвитку. Вона дуже хоче, щоб діти росли та виховувалися в сім`ї, разом із нею. Вона готова та бажає виховувати їх та піклуватися про них, виконувати свої обов`язки належним чином, тому просить повернути їй дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, проте подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов визнає. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . За рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] були відібрані від їхніх батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення останніх батьківських прав, а також передані органу опіки та піклування Красилівської міської ради. Крім того, за цим рішенням суду з [PERSON] та [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь їх опікунів в розмірі половини їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки КНП «Красилівська БЛ» від 31 липня 2023 року [PERSON] на обліку в кабінеті нарколога не перебуває. Згідно довідки Красилівської ЖЕК № 340 від 31 липня 2023 року [PERSON] працює в даній установі з 19 липня 2023 року та отримує заробітну плату. Відповідно до характеристики від 27 вересня 2023 року, наданої Красилівською ЖЕК, [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, однак інколи дозволяє недбало відноситися до своїх обов`язків (разова відсутність на робочому місці), але не була помічена в стані алкогольного сп`яніння. За період перебування у ЦСПРД «Щасливе дитинство» малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] їхня мати [PERSON] провідувала своїх дітей, привозила дітям подарунки та гостинці, цікавилася їхнім здоров`ям та поведінкою. Діти дуже були раді зустрічі з нею та не хотіли розлучатися. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6293498 від 24 січня 2005 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно акту огляду житлово-побутових умов Служби у справах дітей було з`ясовано, що матір`ю створені всі належні умови для проживання з дітьми. Придбана постільна білизна, діти забезпечені окремими спальними місцями, а саме головне, що мати припинила вживати алкогольні напої і вона дійсно прагне виховувати дітей, піклуватися про їх виховання та навчання, для чого створює відповідні умови, тримає постійний зв`язок з дітьми, які перебувають у Центрі реабілітації дітей. Як вбачається з висновку про доцільність повернення малолітніх дітей матері, затвердженого рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради Хмельницької області 24.10.2023 № 1413, останній вважає доцільним повернути на виховання матері [PERSON] її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з наявних у справі доказів, позивачем вжито заходів до виправлення способу життя після відібрання малолітніх дітей. При цьому вона вживала активні дії, що свідчить про її щире бажання створити нормальні умови для дітей. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9, 10\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 402-III від 26.04.2021 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст.\~14\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України№ 475/97-ВР від 17.07.1997. Відповідно до\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Крім того, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до ч. 1.\~ст.\~151\~СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За ч. 1\~ст.\~170\~СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам\~за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з ч. 3\~ст.\~170\~СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали. Водночас, під час вирішення питання про повернення дитини на підставі наведеної статті необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених статтею 170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 400/936/18, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Як вбачається з рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року, підставою для відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у їх батьків була відсутність можливості створити належні умови для життя та виховання цих дітей, про що [PERSON] зазначала у судовому засіданні та надала згоду на відібрання в неї дітей. Проте, із досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що на теперішній час за місцем проживання позивача створені належні умови для життя та виховання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , остання піклується про стан здоров`я дітей, цікавиться їхніми успіхами та сприяє їх розвитку. Будь-які відомості щодо наявності (в тому числі інших) підстав, передбачених статтею 170 СК України\~для відібрання дітей, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дітей позивачеві, в матеріалах справи відсутні, натомість відповідач - орган опіки та піклування, у наданій письмові заяві визнав вимоги позивача обґрунтованими, щодо їх задоволення не заперечив. Відповідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідача надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, судом встановлено, що відпали причини, які стали підставою для відібрання малолітніх дітей у позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позов та повернути малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на вихованні матері. Відповідно до ч. 4\~ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на те, що з позивача за рішенням суду були стягнуті аліменти на малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з відібранням останніх від батьків (зокрема і позивача як матері дитини), а на теперішній час суд дійшов висновку про необхідність повернення дитини на виховання матері, а отже наразі законні підстави для примусового стягнення з неї аліментів відпадають, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з позивача на утримання цих дітей. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дітей і повернення їх тому, з ким вони проживали. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення в частині повернення дитини на вихованні матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved