Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно за законом. В обґрунтування позову [PERSON] послалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] . Відповідачка [PERSON] - її рідна сестра. Мати на момент смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Батьки заповітів не складали, вони з сестрою є спадкоємцями за законом. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який відсутній правовстановлюючий документ. Вона звернулась до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, однак, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність необхідних документів для встановлення родинних відносин з померлою та відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Тому позивачка просить встановити факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Дніпро, є її матір`ю та визнати за нею у порядку спадкування за законом після померлої матері право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (прибудова а2, літня кухня Б1, прибудова б2, сарай Г1, вбиральня Е1, огорожа №1, огорожа №2, колодязь №3), що належав померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка померла [INFO] та не оформила своїх спадкових прав. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.39). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року витребувано від державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 46). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року витребувано від державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 70). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.79). Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачка[PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача - Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, від сільського голови Дружко В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 42). Вислухавши учасників справи, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2010 року (а.с. 19). Згідно довідки Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 987 від 25.05.2023 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований і постійно проживав в [ADDRESS] з 13.09.1978 року (згідно погосподарської книги № 14 о/р № [NUMBER] за 2006-2010 роки). Разом з ним була зареєстрована та постійно мешкала його дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.03.2020 року (а.с. 18). Згідно довідок Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 986, № 988 від 25.05.2023 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] з 13.09.1978 року (згідно погосподарської книги № 18 о/р № [NUMBER] за 2016-2020 роки) і на день смерті проживала одна (а.с. 15, 16). У свідоцтві про народження позивачки № [NUMBER] від 17.10.1961 року у графі мати зазначено - [PERSON] (а.с. 21). 23.11.1985 року позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.11.1985 року (а.с. 21). Відповідно до Словника власних імен людей, видавництва «Наукова думка» Київ, 1976, по батькові [PERSON] та [PERSON] є вірними, останнє використовується рідше ( а.с. 23). Після померлої [PERSON] до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулися 17 серпня 2020 року позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а.с. 50, 53 зворот - 54). Постановою державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. від 21.04.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено через відсутність необхідних документів для встановлення родинних відносин з померлою та документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 14). Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , окрім позивачки та відповідачки, які прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується копією Спадкової справи №22/2001 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 49-67). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється сусідкою відповідачки [PERSON] , з 1996 року знає родину позивачки та відповідачки, вони є рідними сестрами, їхні батьки - [PERSON] та [PERSON] . Батьки проживали по [ADDRESS] . Мати померла у 2020 році, батько - у 2010 році. Свідок [PERSON] пояснив, що з 1970-80р.р. знав батька позивачки [PERSON] , який проживав зі своєю родиною в [ADDRESS] . Він часто приїздив до нього в гості, [PERSON] називав свою дружину по-батькові - [PERSON] , у них було дві доньки - позивачка та відповідачка. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про встановлення факту родинних відносин, оскільки факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] підтверджено наданими письмовими доказами та поясненнями свідків, та у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених позивачкою. Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, то суд зазначає таке. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.06.2012 року за № 6-54 цс 12, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державою реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. В даному випадку суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року № 533-ХІІ"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26. Записи у погосподарських книгах визнавались у якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно ст. 13 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, до об`єктів права приватної власності належать в тому числі і жилі будинки. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, в тому числі, і технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05.09.1992 року був визначений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення, тобто до 05.09.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом» не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.0.1992 року, при набутті права власності на об`єкти. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Вказаний порядок визначений в абз. 2 п. 3.1. Розділу ІІІ «Прийняття в експлуатацію об`єктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, зареєстрованому в Міністерстві Юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно п. 26 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року « Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», із змінами та доповненнями, та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Відповідно до п.п. 10, п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З довідки КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» № 274 від 29.11.2022 року вбачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , ні за ким не зареєстровано. До складу будинку входить: житловий будинок А1, прибудова а2, літня кухня Б1, прибудова б2, сарай Г1, вбиральня Е1, огорожа №1, огорожа №2, колодязь №3, побудовані до 05.08.1992 року, таке будівництво не є самочинним (а.с. 24). Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який виготовлений 17.11.2022 року, житловий будинок А1, прибудова а2, літня кухня Б1, прибудова б2 - побудовані у 1960 році, а сарай Г1, вбиральня Е1 побудовані у 1965 році (а.с. 25-27). Згідно довідки Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 1546 від 27.10.2023 року згідно погосподарських книг №18 за 1986-1990 р.р., № 32 за 1991-1995 р.р., № 23 за 1996-2000 р.р., № 17 за 2001-2005 р.р. та № 14 за 2006-2010 р.р. власником житлового будинку [ADDRESS] вказано [PERSON] . За записами в погосподарських книгах [PERSON] та [PERSON] було виділено в користування земельну ділянку за призначенням: для обслуговування житлового будинку - 0,22 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,35 га (а.с.75). Судом встановлено, що спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину шляхом подання згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини є дочки (позивачка та відповідачка у справі) померлої [PERSON] . Згідно ст. 31 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-УІ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції зі змінами від 06.10.2016 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Згідно ч.2 даної статті Закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. На даний час зареєструвати право власності на житловий будинок за померлою матір`ю позивачки - [PERSON] не можливо у зв`язку зі смертю останньої. Згідно п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи закінчується в момент смерті. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка, яка прийняла спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права власності на спадкове майно у судовому порядку. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved