Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог стверджують, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема 1/2 будиноку в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку. Так, після смерті [PERSON] фактично в управління спадковим майном вступила його дружина (мати заявниці) [PERSON] , яка померла [INFO] не оформивши своїх спадкових прав. Заявниця стверджує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої, оскільки є її донькою. Так, [PERSON] , як спадкоємець до майна померлої матері [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з необхідністю встановлення в судовому порядку факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] . Позасудовим шляхом встановити такий юридичний факт неможливо, а тому заявниця просила задовольнити заяву. Згідно з ухвалою судді від 05.10.2023 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами в попередніх судових засіданнях, представник заявника [PERSON] в заключне судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та заявниці, вказав, що заявлені вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити на основі досліджених судом доказів та показань свідків. Представник заінтересованої особи Деражнянської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при винесенні рішення покладається на думку суду. Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено,\~що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 26.12.2003 року Шпичинецькою сільською радою Деражнянського району, Хмельницької області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема 1/2 будинку в [ADDRESS] , який належав померлому відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.11.1975 року. Разом з тим, встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом до майна [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, проте за життя не переоформила своїх спадкових прав. Згідно архівної довідки №02 0208/1493 від 04.10.2021 року, в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки Шпичинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області за №333 зазначено домогосподарство в с. Теперівка, голова домогосподарства [PERSON] . В розділі І «Список членів домогосподарства» зазначено голову домогосподарства [PERSON] , [INFO] , який помер (відмітка про смерть відсутня), [PERSON] , [INFO] (закреслено, зверху написано [INFO] (відношення до члена домогосподарства записаного першим дружина), [PERSON] , [INFO] (відношення до члена домогосподарства записаного першим внук). Відповідно до архівної довідки №377/02-14 від 29.09.2021 р., спадкова справа до майна померлого [PERSON] в 2003-2004 роках не заводилась. Відповідно до ст. ст. 548-549 ЦК України РСР, що діяв на час відкриття спадщини,\~ в редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Деражнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 30.06.2021 року. Спадкоємцем до майна [PERSON] є її донька [PERSON] , відповідно до свідоцтва про її народження серія [NUMBER] , де в графі «мати» - [PERSON] , а в графі «батько» - [PERSON] . Разом з тим встановлено, що приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок господарськими будівлями та спорудами, який розташований за [ADDRESS] , що належав [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , що прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав, оскільки із представлених заявницею документів, а саме архівної довідки, виданої виконавчим комітетом Деражнянської міської ради від 04.10.2021 року за №02.02.08/1493, неможливо встановити фактичне прийняття спадщини, шляхом проживання за однією адресою, спадкодавця, [PERSON] з її чоловіком [PERSON] , оскільки у розділі І «Список членів домогосподарства» зазначено голову домогосподарства [PERSON] , [INFO] , а відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 29.09.2021 року за №00032838104, померлий [INFO] [PERSON] мав дату народження [INFO] . З огляду на наведене, суд вважає доведеним твердження заявниці про те, що вона позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , а встановлення такого юридичного факту безпосередньо породжує для неї юридичні наслідки. Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно, якщо спадкодавець помер до [INFO] , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. В цьому випадку підтверджуючим фактом вступу [PERSON] у володіння спадковим майном після смерті [PERSON] є пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що дійсно після смерті останнього його дружина вступила в управлінням спадковим майном, здійснювала догляд за будинком. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявниками юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщини після смерті її чоловіка посікири [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved