Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.04.2023 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у позику грошові кошти в сумі 324 000, 00 грн. зі строком повернення до 09.04.2023 року включно. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти, згідно умов вказаного договору. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по поверненню отриманої позики та станом на 23.08.2023 року кошти за вказаним договором не повернув. У зв`язку з тим, що борг відповідачем не повернуто, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики у розмірі 324 000, 00 грн. та пеню, що за його розрахунками складає 4 406, 40 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 27.09.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання від 25.10.2023 року було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, заявою від 16.11.2023 року просили розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали з підстав, зазначених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про отримання судових повісток. Про причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до договору позики від 05.04.2023 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , передав [PERSON] , зареєстрованому за адресою [ADDRESS] , грошові кошти у сумі 324 000, 00 гривень, що у грошовому еквіваленті станом на дату укладення даного договору за офіційним курсом НБУ становить 8000 Євро. Позика надається на строк до 09.04.2023 року включно та повертається у національній валюті України (гривні), шляхом особистої передачі грошових коштів і відповідної відмітки на примірниках даного договору. За порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує завдані збитки та шкоду у порядку, передбаченому чинним законодавством, а також в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право достроково витребування частини позики, що залишилася та вправі нараховувати пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. (а.с .6) За розпискою від 05.04.2023 року, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 08.10.2010 року Миколаївським РВ ГУМВС України в Одеській області, проживаючий за адресою Одеська область Миколаївський район смт.Миколаївка, отримав у [PERSON] грошові кошти за договором позики від 05.04.2023 року в розмірі 324 000, 00 грн. (триста двадцять чотири тисячі гривень нуль копійок), та зобов`язується кошти повернути в строк до 09.04.2023 року. Написанням цієї розписки підтверджує факт отримання грошових коштів у повному обсязі. Зазначив, що написане ним власноручно при повному усвідомленні вищевказаного тексту. (а.с. 7). Із розрахунку заборгованості за прострочення виконання зобов`язання, складеного позивачем за період з 10.04.2023 року по 23.08.2023 року, вбачається, що пеня за 136 днів складає 4 406, 40 грн. (а.с. 2). Положенням\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що суд, здiйснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в\~статтi 16 ЦК України. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з\~положеннями\~статті\~625\~ЦК\~України,\~боржник\~не\~звільняється від\~відповідальності\~за\~неможливість виконання\~ним\~грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, договір позики як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2 Договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути її позикодавцю у порядку та строк, встановлені даним договором. Позика за цим договором є безпроцентною. Згідно із п. 2.1 Договору, загальна сума позики за даним договором становить 324 000, 00 гривень (триста двадцять чотири тисячі гривень нуль копійок), що у грошовому еквіваленті станом на дату укладення даного договору за офіційним курсом НБУ становить 8000 Євро. Відповідно до п.3.2 Договору, підписанням цього договору та надання розписки позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики. Належним чином підписаний договір та розписка є доказом передання грошей від позикодавця позичальнику. За розділом 5 пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Договору, позичальник зобов`язується у строк не пізніше 09.04.2023 року повністю повернути суму позики у розмірі, встановленому п. 2.1 даного договору. Позичальник має право повернути суму позики достроково, у строк не пізніше 09.04.2023 року. Позика повертається у національній валюті України (гривні), шляхом особистої передачі грошових коштів і відповідної відмітки на примірниках цього договору позикодавця і позичальника відповідно до п.5.2 цього договору. Строком дії договору визначено, що даний договір набирає чинності з моменту отримання позичальником позики і діє до повернення позичальником позики у повному обсязі, сплати неустойки (штрафу, пені) та збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням останнім власних зобов`язань (п. 6.1). Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 Договору, за порушення умов даного договору, винна сторона відшкодовує завдані збитки та шкоду у порядку, передбаченому чинним законодавство. В разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право достроково витребування частини позики, що залишилася, а також вправі нарахувати пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, за своєю суттю розписка є документом, який підписується боржником за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно із вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають із договору позики, оскільки наявний у позивача договір позики, а також розписка відповідача, підтверджує як факт укладення такого договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми на обумовлений строк. Відповідач, будучи повідомленим про наявність відносно нього позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики, не скористався своїм правом на надання заперечень чи пояснень по даному позову, що дає суду змогу встановити відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. Зважаючи на те, що в ході судового розгляду встановлено, що зобов`язання [PERSON] про повернення позивачу суми боргу підтверджується наявними в останнього договором позики та письмовою розпискою, умови яких щодо повернення коштів, отриманих у позику, відповідач не виконав, суд дійшов висновку про стягнення з останнього на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 324\~000 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення із [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 4\~406,40 грн., то суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного: Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години З0 хвилин 24 лютого 2022 року строком на З0 діб, котрий неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023 № 3057-ІХ в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. За положеннями п.18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, за положеннями\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.08.2023 року представляла адвокат Демиденко Дар`я Анатоліївна, якою у акті наданих послуг від 23.08.2023 року зазначено, що вартість послуги з підготовки та складання позовної заяви складає 4\~000 грн. За встановлених обставин, зважаючи на те, що документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про доведеність витрат на правничу допомогу в заявленій сумі, як такої, що є пов`язаною з даною справою, вважає їх співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, такою, що підтверджена належними та допустимими доказами розрахунку таких витрат. Отже, в порядку\~ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99%), які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 251,22 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~960,00 гривень, а всього 7\~211,22 гривень.

Outcome: partial