Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 27 вересня 2019 року він уклав шлюб з відповідачем. 24 червня 2021 року за рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено його заяву про удочеріння [PERSON] , [INFO] , яка є донькою відповідача від першого шлюбу. За вказаним рішенням [PERSON] визнано усиновлювачем малолітньої дитини [PERSON] та внесено зміни в актовий запис № 103 від 19 січня 2017 року, який складений Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме змінено прізвище дитини на " [INFO] " та по-батькові - на " [INFO] ", батьком зазначений - [PERSON] . З початку спільне життя з відповідачем складалося добре, проте протягом останнього часу стало поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до відсутності порозуміння та поваги між ними та фактично шлюбні відносини були припинені з грудня 2021 року. Заочним рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 07 жовтня 2022 року шлюб з відповідачем розірвано. На теперішній час відповідач проживає окремо. Позивач не підтримує з нею зв`язок, участі у вихованні усиновленої доньки не приймає. Оскільки він розлучився з відповідачем, вважає, що його спільне проживання з усиновленою дитиною є неможливим, усиновлення перестало забезпечувати сімейне виховання та суперечить інтересам дитини. Враховуючи викладене, просить скасувати усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] , усиновителем [PERSON] та поновити актовий запис № 103 від 19 січня 2017 року про народження дитини, що складений Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області шляхом зміни прізвищ зі " [INFO] " на " [INFO] " та по-батькові з " [INFO] " на " [INFO] ". Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року, вказану цивільну справу передано на розгляд Жовтневому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 23 червня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. До участі у справу залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без її участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було. Заява від 05.09.2023 року, яка надійшла на електрону адресу суду від імені відповідача про визнання позову, судом не приймається до уваги, оскільки заява не підписана кваліфікованим електронним підписом, що не надає можливості суду ідентифікувати особу, яка її подала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, а також письмові пояснення, в яких позовні вимоги про скасування усиновлення не підтримала, вказавши, що припинення стосунків між сторонами внаслідок розірвання шлюбу, що виключає їх сумісне проживання, склалося несприятливе для гармонійного розвитку особистості дитини становище, не є достатньою підставою для скасування усиновлення. До моменту усиновлення [PERSON] , малолітня донька відповідачки - [PERSON] до 4-х років фактично виховувалась лише матір`ю [PERSON] , яка по відношенню до дитини була матір`ю-одиначкою, а відтак дитина ніколи не знала опіки батька, не відчувала любові. Усиновивши дитину у такому віці [PERSON] зобов`язався стати для неї батьком назавжди, а не на певний період часу, незалежно від труднощів, які можуть виникнути у житті. Крім цього, матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів позивача щодо наявності перешкод з боку відповідача у спілкуванні з дитиною, з приводу яких позивач з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитиною звертався би до відповідних Органів. На підставі обсягу наявних у справі доказів, відсутні підстави, передбачені ст.238 СК України, для скасування усиновлення, а тому просять позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій вказала, що заперечує щодо участі у судовому процесі відділу, який не може бути стороною по справі, оскільки актовий запис про народження дитини складено Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Представник третьої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропет\-ровської області Південного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилась, надали письмові пояснення, в яких вказано, що позивачем не доведено, що обставини на які він посилається, сталися поза його волею, що є обов`язковим. Жодних доказів про те, що відповідач, як мати, перешкоджає його спілкуванню з усиновленою дитиною, перешкоджає виконанню покладених на нього обов`язків по вихованню дитини позивачем не надано. Зміна відносин позивача, як усиновлювача з матір`ю дитини не викликає обов`язкового скасування усиновлення, оскільки усиновлювач прийняв на себе обов`язки перед усиновленою дитиною, а не перед її матір`ю. Крім того, вимоги про скасування усиновлення заявлені позивачем передчасно, оскільки відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян України та відповідно до паперового носія актового запису про народження, що зберігаєься в архіві Покровського відділу, зміни до актового запису про народження № 103 від 19 січня 2017 року складеного на [PERSON] на підставі рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року не вносились, оскільки таке рішення не надходило на виконання до Покровського відділу РАЦС. Враховуючи викладене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог та розглядати справи без участі представника. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [INFO] ) уклали шлюб 27 вересня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 27 вересня 2019 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 488 (а.с.11). Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року [PERSON] , визнано усиновлювачем малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни в актовий запис № 103 від 19 січня 2017 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складений Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: у графі "прізвище" змінено " [INFO] " на " [INFO] ", у графі "по батькові" змінено " [INFO] " на " [INFO] ", у графі "батько" зазначено " [PERSON] , [INFO] , громадянин України". Рішення суду набрало законної сили 27 липня 2021 року (а.с.12-14). Судом також встановлено, що вказане рішення суду про усиновлення дитини не виконано в частині внесення змін до актового запису про народження дитини № 103 від 19 січня 2017 року, тобто в актовому записі відсутні відомості про позивача як усиновлювача дитини. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 07 листопада 2022 року (а.с.15-16). Відповідно до статей 32, 51 Конституції України, статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. За змістом статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема, і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому стабільними, незмінними повинні бути насамперед самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. Відповідно до частини 1 статті 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Згідно з пунктами 1, 2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута) від 27 листопада 2008 року, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Отже, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди між усиновлювачем та усиновленим в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інші обставини, що негативно впливають на емоційний стан дитини. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2022 року у справі № 343/1092/20 (провадження № 61-7355св21). Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] обгрунтовує позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем припинені шлюбні відносини, вони не мешкають разом, він не підтримує зв`язок та не приймає участі у вихованні усиновленої дитини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З досліджених судом доказів, які були надані позивачем, судом не встановлено наявності підстав для скасування усиновлення, оскільки позивачем не надано доказів вжиття ним як усиновлювачем всіх можливих способів для налагодження із усиновленою дитиною спільної мови, повернення батьківського авторитету та збереження сімейних стосунків. Звернення позивача до суду з позовною заявою про скасування усиновлення, суд розцінює як свідоме небажання позивача встановити нормальні відносини з дитиною, зберегти родинний зв`язок та нести моральну та матеріальну відповідальність за життя та гармонійний розвиток усиновленої дитини. Необхідно звернути увагу, що ключовим питанням при вирішенні справ про скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам дитини. Позивач не наводить таких підстав, обмежується виключно порушенням власних прав. Крім того, суд погоджується із думкою представника Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропет\-ровської області Південного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо передчасності звернення до суду із позовом про скасування усиновлення, з огляду на ті обставини, що рішення суду про усиновлення дитини фактично не було виконано, тобто відповідні зміни до актового запису про народження внесені не були. Враховуючи предмет та підстави позову, встановлені в судовому засіданні обставини справи, відсутність обґрунтованої підстави, передбаченої Законом для скасування усиновлення, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed