Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення пені за про-строчення сплати аліментів до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 2003 року. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03. 2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом по справі №727/ 12277/21 стягнуто на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 20.12.2021 року і до досягнення дітьми повно-ліття. На виконання судового наказу постановою від 12.01.2022 року було відкрито ви-конавче провадження. Стверджує, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обо-в`язків по вихованню дітей, зв`язок з ними не підтримує, аліменти не сплачує. При цьому, на сьогоднішній день на утриманні позивачки продовжує перебувати малолітній [PERSON] . На основі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 58795,48 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`яви-лись, однак представник позивачки спрямував до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їхню відсутність та не запе-речує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК Ук-раїни розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрун-тованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у госпо-дарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказу-ються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] , у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-17). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2022 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.12.2021 ро-ку по справі №727/12277/21 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) заробітку (до-ходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи 20.12.2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10). За вказаним наказом відкрито виконавче провадження №68087739 (а.с.11). Відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до мало-літнього сина [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.08.2023 року (а.с.12-15). Також, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.05.2023 року змінено розмір аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] алі-менти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на ди-тину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Довідкою про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому при-міщенні/будинку №406341-2 від 22.09.2022 року підтверджується проживання [PERSON] з його матір`ю, [PERSON] , за спільною адресою - [ADDRESS] (а.с.8). За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст. 196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належ-ному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передба-чена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На плат-ника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утвори-лася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заро-бітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В ін-ших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумо-вили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, по-в`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому по-винен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відсту-пити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викла-деного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України, з огляду на та-ке. Відповідно до Закону України від 26.04.2001 року №2402-ІІІ «Про охорону ди-тинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інте-ресів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть до-статніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та ду-ховного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживан-ня їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від про-живання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечу-вати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, мо-рального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч.4 ст.155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права ди-тини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», алі-менти, одержані на дитину, є власністю дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів ви-конання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі од-ного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня простро-чення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рі-шення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказу-вання не може ґрунтуватись на припущеннях. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 22.09.2023 року по ВП №68087739, наданого Першим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 22.09.2023 року склала 58 795,48 грн. (а.с.32). Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне вико-нуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір неспла-чених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчи-слити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У ст.196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми не-сплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати алімен-тів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день простро-чення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не прово-дилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розра-ховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплаче-них аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне ви-конуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини пер-шої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням уста-новленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен мі-сяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розра-хунком заборгованості зі сплати аліментів від 22.09.2023 року по ВП68087739 (а.с.32) виконаним державним виконавцем, який належними доказами в судовому засіданні не був спростований відповідачем. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату та несплату алі-ментів у розмірі 58795,48 грн. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved