Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

01.08.2023 представник позивача звернувся від імені та в інтересах позивача до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя від 25.05.2011, який набрав законної сили 25.07.2011 та відповідача [PERSON] , зобов`язано сплатити на користь позивача [PERSON] , спричинену їй матеріальну шкоду у розмірі 158\~878, 00 грн. Станом на день подання позовної заяви відповідач дане судове рішення не виконав, що на думку позивача є порушенням грошового зобов`язання. У зв`язку з цим позивач, посилаючись на положення статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просив суд стягнути з відповідача на його користь три проценти річних та інфляційні втрати, що нараховані за весь час невиконання останнім судового рішення - починаючи з 01.06.2011 01.06.2023. Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір грошових коштів, які він просив стягнути з відповідача, становить 530 503, 56 грн., з яких: 472 458, 69 грн. інфляційні збитки, 3 % річних 58 044, 88 грн. При нормативному обґрунтуванні позову представник позивача посилався на статті 11,\~524, 533 - 535, 625 ЦК України та правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18: «чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум». Ухвалою суду від 04.08.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 14.11.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача надала заяву в якій повідомила , що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохала їх задовольнити з підстав викладених у позові, справу розглянути за відсутності позивача та представника позивача. Відповідач [PERSON] , у розумінні п. 3 ч. 8, ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України, та у строки, встановлені в ухвалі суду, будь - яких заяв чи клопотань не подав. Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь- яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив, контррозрахунок суми заборгованості не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2011, який набрав законної сили 25.07.2011 відповідача [PERSON] , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України). Зобов`язано сплатити на користь позивача [PERSON] , спричинену їй матеріальну шкоду у розмірі 158\~878, 00 грн. А отже, відповідач судове рішення у добровільному порядку не виконав, стягнуті за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2011 грошові кошти у загальному розмірі 158 878, 00 грн., позивачу не сплатив. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить: 530 503, 56 грн. (за період 01.06.2011 01.06.2023) з яких: сума боргу 158\~878, 00 грн.+ 472 458, 69 грн. інфляційні збитки+3 % річних 58 044, 88 грн. Доказів сплати відповідачем позивачу грошових коштів, стягнутих з відповідача на користь позивача на виконання вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2011, матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Саме такі правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у справі №\~686/21962/15-ц. Також Велика Палата Верховного Суду у справі № 758/1303/15-ц зробила такі висновки: (п. 26) стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. (п. 27) відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (п. 28) За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. (п. 29) З огляду на це справа про застосування відповідно до статті 625 ЦК України заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК\~України інфляційних витрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування шкоди, розмір якої підтверджений судовим рішенням. Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2011, який набрав законної сили 25.07.2011 відповідача [PERSON] , зобов`язано сплатити на користь позивача [PERSON] , спричинену їй матеріальну шкоду у загальному розмірі 158\~878,\~00\~грн. Таким чином, на теперішній час сума загальної заборгованості становить 472\~458,\~69\~грн. (інфляційні втрати)+58\~044, 88 грн. (3% річних за весь час прострочення)=530\~503, 56 грн. Загальна сума, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача за вироком суду склала 530\~503, 56 грн. Доказів сплати відповідачем позивачеві грошових коштів у розмірі 158\~878, 00 грн., стягнутих з відповідача за даним вироком суду, матеріали справи не містять. Отже, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2011 (набрав законної сили 25.07.2011) у розмірі 158\~878, 00 грн. На дані правовідносини також поширюється норма статті 625 ЦК України, а тому позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних збитків та відсотків за користування грошовими коштами (3 % річних). З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК\~України, скільки відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Здійснюючи перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних збитків та процентів річних від простроченої суми (3 % річних) суд зазначає, що такі розрахунки здійснені у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України. Відповідачем такі розрахунки не спростовані, контррозрахунок (власний розрахунок заборгованості) суду не надано. Суд, перевіривши здійснені на замовлення представника позивача розрахунки, вважає розрахунок 3 % річних від простроченої суми правильним та обґрунтованим, таким, що відповідає чинному законодавству України. Арифметичних чи логічних помилок судом не встановлено. Що стосується інфляційних витрат, то за період з 01.06.2011 до 01.08.2023, то інфляційне збільшення суми боргу (розраховане за формулою): ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ..... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення) буде складати…….530 503, 56 грн. Зважаючи на те, що позивач просив стягнути суму інфляційних витрат, що не перевищує розраховану судом,

Outcome: approved