Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений позов, який позивач мотивує тим, що 06.03.2013 року між ПАТ «АЕС Київобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Київобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та [PERSON] було укладено договір №200569695 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] , відповідно до п. 1 якого, енергопостачальник взяв на себе зобов`язання надійно поставляти споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах, безпеки, якості, а споживач в свою чергу, зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами\~ у терміни, передбачені цим договором. Зазначає, що відповідач використану електроенергію не оплачує в повному обсязі та станом на 22.04.2014 року має борг в сумі 1\~772,27 грн. Тому просить стягнути із відповідача борг за спожиту електроенергію в розмірі 1\~772,27 грн. та судовий збір. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.06.2015 р було відкрито провадження по справі № 367/3052/15-ц за позовом ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] щодо стягнення боргу. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30.10.2015 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі, присуджено стягнути з Відповідача 1 772,27 грн. боргу та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.03.2016 р. по вище вказаній справі апеляційну скаргу Відповідача відхилено, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.10.2015 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 р. касаційна скарга Відповідача задоволена, заочне рішення 1-ої інстанції скасоване, справа передана на новий розгляд до Ірпінського міського суду Київської області. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Оладько С.І. від 23.02.2017 р було прийнято справу до свого провадження та призначено справу до розгляду. Розпорядженням Ірпінського міського суду Київської області від 27.09.2017 р. справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу, було призначено до повторного автоматичного розподілу, у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на два місяці згідно рішення Вищої ради правосуддя від 01.08.2017 р. №2320/0/15-17. Після автоматичного розподілу автоматизованою системою документообігу справу передано на розгляд судді Пархоменко О.В. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Пархоменко О.В. від 29.09.2017 р було прийнято справу до свого провадження та призначено справу до розгляду. 11.01.2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки заборгованність нарахована з 2007 року, незважаючи, шо споживач кожного місяця оплачувв за спожиту електричну енергію. 22.05.2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується з доводами викладеними в позові з наступних підстав. Так, відповідач вважає, що детальний розрахунок заборгованності складений з порушенням положень пунктів 19-21 Правил користування електричною енергією для населення. Також вказав про відсутність у договорі про користування електричною енергією інформації про заборгованість Споживача. Так, показники лічильника знімались не в останній день, а в перше число календарного місяця. Крім того, відсутні норми пільговору споживання. Зазначив, що відповідач кожного місяця сплачує за спожиту енергію о квитанціям, які надає позивач. 14.06.2018 року до суду від ПАТ «Київобленерго» надійшла відповідь на відзив, у якій вказують, що 06.03.2015 р. між громадянином [PERSON] та ПАТ «АЕС Київобленерго» (правонаступником якого є ПрАТ «Київобленерго») було укладено договір № 200569695 від 06.03.2015 р. про користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] . Облік електричної енергії даної квартири здійснюється лічильником «Merkury» 200/02 № 03268495. Дата повірки лічильника 4 квітня 2008 року. Лічильник електричної енергії встановлений на сходовій клітці у відно-обліковому розподільчому щиті 0.4 кВ. Згідно умов Договору, Енергопостачальник бере на себе обов?язок надійно постачати Споживачеві електричну енергію, а Споживач в свою чергу оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами) у визначені Договором терміни. Порушуючи умови Договору та ПКЕЕН Відповідач систематично невчасно та не в повному обсязі розраховувався за спожиту електричну енергію. Борг у Споживача виник при невірному оформлені ним же платіжного документу. Розподіл по тарифам згідно Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері енергетики виконаний споживачем не вірно, а також не вірно споживачем нараховується та сплачується пільга, якою він користується. Таким чином з 06.05.2009 по 22.04.20014 р. з урахуванням всіх оплат борг споживача [PERSON] складав 1772,27 грн. Даний борг підтверджено на засіданні комісії ІКЦ протокол №?9 від 06.06.2014 р. Заборгованість заявника була перевірена на засіданні ІКЦ ПАТ «Київобленерго» за участю представників НКРЕ та Держенергонагляду та встановлена заборгованість в сумі 1772,27 грн. Дане рішення ІКЦ було оскаржено [PERSON] в судовому порядку. 31.07.2014 року було винесено рішення по справі № 761/19013/14-ц про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування рішення ІКЦ. Тому жодних доказів щодо порушень в правильності здійснення нарахування заборгованості Відповідачем не надано. Щодо твердження Відповідача про відсутність у договорі про користування електричною енергією інформації про заборгованість Споживача зазначили, що згідно п. 18 Договору, у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов?язкової оплати поточних платежів. Заборгованість Споживача визначається за рішенням суду. Так як Споживач ігнорував вимогу сплатити заборгованість, ПрАТ «Київобленерго» і було подано позов до суду задля стягнення заборгованості, яку існувала на момент укладення договору. Звернули увагу, що п. 18 Договору містить зазначення: «заборгованість Споживача визначається за рішенням суду», тому внести заборгованість в Договір ПрАТ «Київобленерго» мало б можливість тільки за умови існування рішення суду, що набрало законної сили. Щодо встановлення кола осіб, які користуються електричною енергію зазначили наступне. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві спільної часткової власності в частці 23/100. Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з електропостачальником. Споживач енергії зобов?язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Договір про користування електричною енергією укладений між споживачем [PERSON] та ПрАТ «Київобленерго». А отже, інші співвласники квартири не виступають перед ПрАТ «Київобленерго» як споживачі, оскільки вони не укладали з Позивачем відповідного договору про постачання електричної енергії. Так, Споживач, за власним бажанням, підписуючи даний Договір, погодився з його умовами, а отже і погодився з розділом Договору щодо відповідальності сторін, а саме п. 2 останнього, за яким споживач несе відповідальність за неоплату або прострочення терміну оплати спожитої електричної енергії згідно з цим договором та ПКЕЕн. Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 29.08.2019 року № 2285/0/15-19 суддю Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] звільнено у відставку. Відповідно до витягу з розпорядження керівника апарату Шолкової Т.М. від 11.11.2019 року № 125 справу № 367/3052/15-ц протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 року справу № 367/3052/15-ц передано для розгляду судді Шестопаловій Я.В. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Шестопалової Я.В. від 06.03.2020 р було прийнято справу до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.. 10.04.2020\~року від\~відповідача [PERSON] \~наійшов відзив\~на позовну\~заяву.\~Так,\~позивача просить\~стягнути з\~ [PERSON] заборгованість\~за електричну\~енергію в\~сумі 1772,27\~грн.\~але не\~вказали за\~який період. На підтведження позову був доданий детальний розрахунок заборгованності, котрий за висновком НКРЕКП від 22.09.2015 р., № 4551,15, 59-15 визнаний некоректним. Києво- Святощинський районний суд рішенням від 26 листопада 2018 року у справі № 369/428/15-ц критично оцінив доводи, що заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 19972,27 грн. в період з 06.05.2009 p. по 22.04.2014 р. Споживач кожен місяць сплатував за спожиту енергію в повному обсязі, шляхом знімання показників лічильника на перше та останнє число календарного місяця відповідно до вимог п.16 договору та пунктів 19-22 ПКЕЕ з урахуванням пільгового споживання двох осіб першої категорії ЧАЕС. Зокрема, [PERSON] , [PERSON] , які зафіксовані в договорі. В детальному розрахунку не має відміки про сплату в 2013 р. відповідні суми: 41,90 грн., 55,05 грн., 62,75 грн., 39,70 грн., 127,96 грн., 107,83 грн., 40,66 грн. 30.04.2020 року ПАТ «Київобленерго» направило до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просили стягнути із відповідача борг за спожиту електроенергію в розмірі 6\~254,74 грн. та судовий збір. 26.05.2020 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, у яких останній зазначив, що дану заяву слід відхилити з наступних підстав. Відповідач вважає, що особова картка споживача та розрахунок заборгованності є неналежними доказами. Такі розрахунки є порушенням ст. 526 ЦК України. Тому відповідач просив відмовити у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Шестопалової Я.В. від 03.02.2021 р. було замінено первісного позивача ПАТ «Київобленерго» по цивільній справі № 367/8561/17 на його правонаступника ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та залучено його до участі у справі. Згідно відповіді Коцюбинської селищної ради №1601/01.29 від 27.01.2021 року, квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у власності 7 (семи) осіб: [PERSON] , 1943р.н., [PERSON] , 1995р.н., [PERSON] , 1975р.н., [PERSON] , 1999р.н., [PERSON] , 1970р.н., [PERSON] , 1950р.н. Позивачу було роз`яснено про можливість залучити співвласників квартири за адресою: [ADDRESS] до участі у цивільній справі №367/3052/15 в якості співвідповідачів. 19.03.2021 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про залучення третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Шестопалової Я.В. від 19.03.2021 р. було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та залучено до\~участі у\~справі №\~367/3052/15-ц,\~третіх осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору на\~стороні відповідача [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Шестопалової Я.В. від 26.09.2023 р. було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, у позові відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено,\~що 06.03.2013\~року між\~ПАТ «АЕС\~Київобленерго»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«Київобленерго»,\~правонаступником якого\~є ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та [PERSON] було укладено договір №200569695 про користування електричною енергією. Відповідно до п. 1 вказаного договору, енергопостачальник взяв на себе зобов`язання надійно поставляти споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до дозволеної потужності 1,7 кВт., з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язувався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами)\~ у терміни, передбачені цим договором. Відповідно до розрахунку суми боргу станом на березень 2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 6\~254,74 грн. Згідно ч.1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньо добового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку; 6)іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 6 Постанови «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», затвердженої НКРЕ КП № 312 від 14.03.2018 року, до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. В іншій частині договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію. Згідно з п. 1.1.1 глави 1.1 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКПЕ КП від 14.03.2018 року № 312, які набрали чинності 11.06.2018 року, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачами (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. П.5.1.1. ПРРЕЕ визначено, що оператор системи має право, зокрема, 1) отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України; 6) тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо; Згідно п. 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 16, укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією № 200569695 від 06 березня 2013 року, оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Енергопостачальник надає споживачу розрахункову книжку. Споживач щомісяця самостійно проводить знімання показів приладів обліку, розрахунок обсягу і вартості спожитої електричної енергії та оформлення платіжного документу. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. У разі виявлення невідповідності фактично спожитої (за знятими енергопостачальником показами приладу обліку) та оплаченої споживачем електричної енергії (недоплати), енергопостачальник оформляє додатковий платіжний документ та надає його споживачу. Споживач оплачує додатковий платіжний документ разом із найближчою оплатою за розрахунковою книжкою. У разі отримання житлової субсидії на оплату електричної енергії розмір плати споживача за використану електричну енергію визначається відповідно до порядку призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. У разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов`язкової оплати поточних платежів. Заборгованість споживача визначається за рішенням суду. Відповідно до п. 20 Договору споживач несе відповідальність за не оплату або прострочення внесення платежів за електричну енергію, порушення правил користування електричною енергією, ухилення від виконання або несвоєчасне виконання обґрунтованих вимог енергопостачальника. Таким чином, за умовами погодженого сторонами договору, оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку. При цьому, енергопостачальник має право контролювати правильність знімання приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем і, у разі виявлення невідповідності фактично спожитої (за знятими енергопостачальником показами приладу обліку) та оплаченої споживачем електричної енергії (недоплати), енергопостачальник оформляє додатковий платіжний документ та надає його споживачу. Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до частин 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). На підтвердження обставини існування заборгованості позивачем до було надано копію особової картки споживача [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок: № [NUMBER] з якої вбачається, що за позивачем обліковується борг за користування електричною енергією в сумі 6 254,74 грн. станом на 31.03.2020 року, а також детальний розрахунок заборгованності. Крім того, факт існування заборгованності [PERSON] перед ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» підтверджується Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2019 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання протиправними дій щодо надсилання попереджень про припинення постачання електричної енергії. Вказаним рішенням судом втановлено, що споживач невчасно та ситематично та не в поному обсязі розраховувався за спожиту електричну енергію. Постанновою Київського Апеляційного суду від 20.02.2020 року Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2019 року залишено в силі. Постановою Верховного суду від 06.09.2022 року Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2019 року залишено в силі. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем по справі було заявлено вимогу про застосування позовної давності. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Період, за який кредитор має право стягувати заборгованість (в тому числі за житлово-комунальні послуги), визначається строком позовної давності. За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статей 256,267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Разом із тим, позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. Так, Судовим наказом Ірпінського міського суду Київської області від 21.08.2014 року було стягнуто з [PERSON] , (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ), прож. [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», 04136 м. Київ, вул. Стеценка,1-А, код ЄДРПОУ 23243188, р/р № [NUMBER] ГУ по Києву та Київській області в ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669, заборгованість по оплаті наданих послуг в сумі 1 772 грн. 27 коп. (одна тисяча сімсот сімдесят дві грн. 27 коп.); стягнуто з [PERSON] , (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ), прож. [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», 04136 м. Київ, вул. Стеценка,1-А, код ЄДРПОУ 23243188, р/р № [NUMBER] ГУ по Києву та Київській області в ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669, судовий збір в розмірі 243,60 грн. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.04.2015 року Судовий наказ № 367/5228/14-ц від 21.08.2014 року, виданий Ірпінським міським судом Київської області за заявою ПАТ «Київобленерго» про стягнення боргу за спожиту електроенергію у сумі 1 772,27 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. з [PERSON] було скасовано. Даний судовий наказ набрав законної сили 12.01.2015 року та виданий стягувачу для пред`явлення до примусового виконання 25.02.2015 року, що свідчить про те, що до моменту його скасування 17.04.2015 року порушене право позивача не підлягало захисту. 08.05.2015 року позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з даним позовом. Також слід врахувати, що саме з моменту винесення Ірпінським міським судом Київської області ухвали від 17.04.2015 року про скасування судового наказу від 21.08.2014 року, відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України, знову почався перебіг позовної давності. Оскільки саме з цього часу у стягувача виникло право звернутися з тими ж вимогами в позовному провадженні, а порушене право, після скасування наказу, знову підлягало захисту. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. За таких обставин, із відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 6 254,74 грн., відповідно до розрахунку проведеного позивачем, правильність якого відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп. Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, потерпіли від аварії на ЧАЕС. На підставі вище вказаної норми закону він звільнений від сплати судового збору. Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, а позивач сплатив судовий збір в розмірі 487,20 грн. (243,60 грн. при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу та 243,60 грн. при зверненні до суду з позовною заявою), за таких оставин витрати зі сплати судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved