Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ДП «СХІДНИЙ\~ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ\~КОМБІНАТ»,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 31204,65 грн. та середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~за останні\~6\~місяців в\~розмірі 115745,4\~грн.,\~що разом\~складає 146950,05 гривень (сто сорок шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят грн. 05 коп.) \~ 16.11.2023\~позивач подав\~уточнення до\~позовної заяви,\~в яких\~просить стягнути\~з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 31204,65 грн. та компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку за останні 6 місяців в розмірі 83593,90 грн., що разом складає 114798,55 грн., пославшись на «Порядок обчислення середньої заробітної плати», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. В обґрунтування поданого позову зазначив, що\~ з\~ 23\~квітня 2008\~року по\~31\~серпня 2022\~року \~ працював\~на шатхі\~«Інгульська»,\~яка входить\~до складу\~Державного підприємства\~«Східний гріничо-збагачувальний\~комбінат» Міністерства\~енергетики України, проте в день звільнення відповідач не здійснив виплату позивачу всіх сум, що йому належать, чим порушив ч. 1 ст.116 КЗпП України. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач та його представник до суду не зявилися, представник позивача надав заяву про розглядь справи уйого відсутність, просив задовольнити уточнену позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав відзив. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В період з 23 квітня 2008 року по 31 серпня 2022 року [PERSON] працював на шахті «Інгульська», яка входить до складу Державного підприємства «Східний гріничо-збагачувальний комбінат» Міністерства енергетики України на посаді прохідника підземної дільниці гірничо-прохідницьких бурових робіт, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-8). Наказом №210о/с від 31.08.2022 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін, в порядку п.1 ст.36 КЗПП України. Вказаним наказом також була передбачена виплата грошової компенсації за 7 календарних дня невикористаної щорічної відпустки та виплату вихідної допомоги(а.с.9). Відповідно до довідки №80 від 29.06.2023 року заборгованість по заробітній платі складає 31204,65 грн., яка складається із нарахованої але не виплаченої заробітної плати за травень-серпень місяці 2022 року та компенсації за невикористані дні основної відпустки(а.с.10) Відповідно до\~довідки \~ №79\~від 29.06.2023\~року \~середньомісячна заробітна\~плата Позивача\~складає 13825,15\~грн.,\~а середньоденна\~643,03\~грн.(а.с.\~11) Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вимог ст. 116 КЗпП розрахунок по заробітній платі з позивачем не був проведений. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток працівника розраховується за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ від 08.02.1995 за №100, що також відповідає п.21 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 за №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Пунктом 8 Розділу IV Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред 'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-б4цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 01.07.2022\~року, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ, статтю статтею 117\~КЗпП було викладено в\~новій редакції,\~а саме: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців» Таким чином, на даний час законодавець вніс чітку визначеність щодо того, яка компенсація буде відповідати принципам розумності, справедливості, пропорційності та співмірності, адже вона чітко обмежена у часі. Заборгованість по заробітній платі виникла з травня 2022 року і на даний час триває вже більше 17 місяців, проте позивач вимагає стягнути з відповідача середній\~заробіток за останні шість місяців, як то передбачає Кодекс законів України про працю. Позивач був звільнений із займаної посади 31.08.2023 року, останніми двома місяцями роботи, які мають бути включені до розрахунку, є червень 2023 року та липень 2023, загалом 43 робочі дні. Відповідно до довідки про доходи заробітна плата позивача за останні два місяці, що передувало звільненню складала: червень 2023 р. 13\~825,94 грн. (22 робочі дні) та липень 2023 року - 13\~825,94 грн. (21 робочі дні). Таким чином, середньоденна заробітна плата складає: 13\~825,94\~ х 2 : (22 робочі дні у червні 2023 року + 21 робочий день у липні 2023 року) = 643,07 грн. Оскільки позивач був звільнений 31.08.2022 року, то для розрахунку береться період з 01.09.2022 по 28.02.2023 року(включно). Кількість днів затримки до фактичного дня розрахунку складає 129 днів, (зокрема: 22 дні у вересні 2022 року, 21 день - у жовтні 2022 року, 22 дні - у листопаді 2022 року, 22 дні - у грудні 2022 року, 22 дні - у січні 2023 року, 20 днів - у лютому 2023 року, 07 днів - у липні 2023 року), сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку до дня ухвалення судом рішення складає: 643,07 грн х 129 днів = 82\~956,03грн. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України у справах № 6-259цс17 від 13.03.2017, №6-144ц13 від 29.01.2014, пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки "класичне" право власності, яке розглядається в Україні, а й до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Із системного аналізу як міжнародних нормативних актів, Конституції України, законів України, норм КЗпП України можна зробити висновок, що на виконання своїх зобов`язань у соціальній сфері Україна урегулювала питання виплати заробітної плати, а також передбачила гарантії того, що її своєчасна і у повному обсязі виплата є реальною, оскільки гарантована негативними для власника наслідками фінансового характеру у разі порушення вказаних імперативних норм. І стаття 117 КЗпП України передбачає не санкції у розумінні ЦК України за невиконання фінансового зобов`язання, а саме гарантії дотримання роботодавцем прав найманого працівника на своєчасне та у повному обсязі отримання заробітної плати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц дійшла наступних висновків, зокрема, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відтак, з огляду на заявлену до стягнення суму середнього заробітку, суд вважає її справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме обставинам справи та наведеним вище критеріям. З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, наявні у справі докази, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що розрахунок компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є не співмірним із сумою богу, суд не може взяти до уваги, оскільки вказане суперечить чинному законодавству. Враховуючи, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений лише від сплати судового збору за вимогу про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, а тому на підставі\~ст.\~141\~ЦПК України\~та враховуючи,\~що позивач\~звернувся з\~вимогами про\~стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд стягує з відповідача на користь\~ держави судовий збір в розмірі 2\~147,20 грн.

Outcome: partial