Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] через свого представника, адвоката Лугового Б.В., звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 22.03.2023 позивачці стало відомо про існування виконавчого напису від 03.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 84211, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 6369,73 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] від 21.10.2021. У вказаному виконавчому написі зазначено, що позивачка є боржником за кредитним договором № AG7977514 від 07.05.2019, проте жодної вимоги про усунення порушень кредитного договору на її адресу не надходило. Позивачка вважає, що не має заборгованості за вищевказаним кредитним договором, зазначає, що не укладала з відповідачем ніякого кредитного договору у письмовій формі. У ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № [NUMBER], позивачкою було встановлено, що: матеріали виконавчого провадження № [NUMBER] не містять копії нотаріально посвідченого кредитного договору, на якому був вчинений виконавчий напис № 84211 від 03.06.2021; нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису № 84211 від 03.06.2021 не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем; на час вчинення нотаріусом Остапенком Є.М. виконавчого напису № 84211 від 03.06.2021 документи про безспірність заборгованості за кредитним договором були відсутні. На переконання позивачки, при вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом були порушені вимоги щодо вчинення виконавчих написів. З огляду на викладене, позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений 03.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 84211, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 6369 грн. 73 коп. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представником відповідача, генеральним директором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковським О.В., подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих їм доказів. У відповіді на відзив, представником позивача, адвокатом Луговим Б.В., доводи представника відповідача викладені у відзиві на позову заяву визначені необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідач у відзиві на позовну заяву фактично не заперечує доводи позовної заяви, а лише посилається на положення нормативно-правових актів без конкретизації своїх доводів. Крім того, відповідачем не спростовано доводів позивача стосовно неможливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29.08.2023 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 05.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Луговий Б.В., у судове засідання не з`явились. У заяві від 21.11.2023, представник позивачки, адвокат Луговий Б.В. просив розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання представник відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до суду не з`явився, про причину неявки не повідомив. У заяві від 10.10.2023 представник позивача просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. Належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання треті особи до суду не з`явились. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 03.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 84211 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № AG7977514 від 07.05.2019, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] . За змістом виконавчого напису, ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» на підставі договору факторингу № 22-08/19 та додаткової угоди № 6 від 13.12.2019 відступило право вимоги за кредитним договором № AG7977514 від 07.05.2019, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] , на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Згідно з виконавчим написом сума заборгованості за кредитним договором складається з: 2085,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4234,73 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] , з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, складає 6369,73 грн. Як визначено оскаржуваним виконавчим написом, стягнення заборгованості проводилось за період з 13.12.2019 по 28.05.2021 включно. Постановою від 21.10.2021 у виконавчому провадженні № [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 84211 від 03.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» суми заборгованості у розмірі 6369,73 грн. Постановою від 30.10.2021 у виконавчому провадженні № [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Постановою від 22.06.2023 у виконавчому провадженні № [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 6966,40 грн. У ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. [PERSON] у позові послалась на те, що визначений виконавчим написом розмір заборгованості не є безспірним. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 (справа № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Підстав не враховувати дану правову позицію у суду першої інстанції немає. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 03.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 25.10.2023 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» витребувано копії документів, які були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу для вчинення виконавчого напису за реєстровим номером 84211 від 03.06.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № AG7977514 від 07.05.2019 у розмірі 6369,73 грн. Витребувані доказі не були надані суду із посиланням на те, що ці документи знаходяться в матеріалах справи нотаріуса. Такі доводи суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Згідно пп. 7.1 п. 7 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Отже, відповідач мав об`єктивну можливість надати суду витребувані доказі. За приписами ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Неподання відповідачем з неповажних причин витребовуваних доказів дає підстави суду визнати обставини, для з`ясування яких витребовувався доказ. Під час розгляду справи відповідач не надав суду посвідчений нотаріально кредитний договір, що у сукупності із приписами ч. 10 ст. 84 ЦПК України дає суду підстави вважати, що кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, дійсно не був посвідчений нотаріально. За встановлених обставин наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з цієї підстави. Крім того, підлягає урахуванню й те, що відповідачем не надано належного розрахунку суми заборгованості, стягнутої за виконавчим написом нотаріуса, підстав та періодів її виникнення, не підтверджено документально як в цілому, так і кожну позицію цієї заборгованості з детальним визначенням складових, починаючи з дати її виникнення. За вказаних обставин суд погоджується із доводами позивача про те, що заборгованість не є безспірною. Отже, виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. У заяві про розподіл судових витрат від 23.10.2023 представник позивачки Луговий Б.В. просить стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачкою було сплачено 1073,00 грн. судового збору за позовну вимогу, а також 536,80 грн. за заяву про забезпечення позову. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно диспозиції ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У клопотанні від 10.10.2023 представник відповідача просив суд відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки до позовної заяви не подано належних та допустимих доказів, які б підтверджували оплату позивачкою правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, участь адвоката Лугового Б.В., який представляє інтереси позивачки [PERSON] у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правової допомоги № 735, укладеного 18.08.2023 між [PERSON] та адвокатом Луговим Б.В.; копією ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1137915 від 25.08.2023; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002275, виданого Луговому Б.В. Розмір ставок адвокатської винагороди/гонорару визначено у додатку № 1 до договору № 735 про надання правової допомоги від 18.08.2023, копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 0001 від 20.10.2023 адвокат Луговий Б.В. надав [PERSON] правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 3000,00 грн. У даному акті зазначений перелік послуг та їх вартість. Сплата суми у розмірі 3000,00 грн. підтверджується рахунком-фактурою № СФ-001 від 20.10.2023 та квитанцією № ПН1607 від 20.10.2023. Суд констатує, що відсутні підстави для відмови позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки заявлені до стягнення та вже понесені на час винесення рішення суду витрати на професійну правничу допомогу співмірні із: складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. З урахуванням вищенаведених законодавчих приписів, з відповідача підлягають стягненню документально понесені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved