Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

14 серпня 2023 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статтю 24, частину 3 статті 56, частину 2 статті 104, частину 3 статті 105, частину 1 статті 110, частину 2 статті 112, статтю 113 СК України, просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 10 березня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 15. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 березня 2010 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 15. У нього з відповідачем є двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Причиною його звернення до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне життя та обов`язки, ведення спільного господарства. У нього з відповідачем постійно виникали сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, внаслідок чого з 2021 року шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинені. З цього часу ними не ведеться спільне господарство, а шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам дітей. Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 15 серпня 2023 року, в порядку частини 1 статті 31 ЦПК України, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд до Славутицького міського суду Київської області, яка надійшла до канцелярії суду 14 вересня 2023 року. Ухвалою судді від 21 вересня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 18 жовтня 2023 року. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 15 листопада 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. До суду в системі «Електронний суд» від представника позивача адвоката Соколова В.В. надійшло клопотання, в якому він просив провести судовий розгляд справи, призначений на 15 листопада 2023 року, за відсутності позивача та його представника, на підставі наявних письмових матеріалів, та зазначив, що позивач підтримує вимоги, викладені в позовній заяві, в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якій адресовано судову повістку разом із позовною заявою, копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією ухвали про відкладення, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, клопотання про відкладення судового розгляду справи до суду не направила, причини неявки суд не повідомила. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 15 листопада 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 10 липня 2023 року Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 10 березня 2010 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що 10 березня 2010 року складено відповідний актовий запис № 15. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . У сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є позивач, мати відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне життя та обов`язки, ведення спільного господарства. У сторін постійно виникали сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, внаслідок чого з 2021 року шлюбні відносини між ними фактично припинені. З цього часу ними не ведеться спільне господарство, а шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача і інтересам дітей. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України,\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 18, статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спору з приводу визначення місця проживання дітей та з приводу розподілу майна, набутого за час перебування у шлюбі, між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем заяви про відновлення дошлюбного прізвища не подано, отже після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved