Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якої просить: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , 1988 року народження, та [PERSON] , 1985 року народження, зареєстрований у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №278; після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] »; визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , не змінюючи при цьому місце проживання, після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю, [PERSON] , 1988 року народження. В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що 15.06.2013 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що донька проживає з нею. Спір про місце проживання дитини відсутній, , з 02.08.2021 дитина проживає за однією адресою з матір`ю. Крім того зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивачка х відповідачем спільного господарства не веде більше 1 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу, на думку позивачки, неможливе. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 26.05.2023, визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви. 30.06.2023 представником позивачки подано до суду заяву на виконання ухвали суду від 29.05.2023. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 23.11.2023 прийнято відмову позивачки від позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини, провадження у справі в цій частині закрито у зв`язку із відмовою позиваки від позову. Позивачка у підготовче засідання, яке призначене на 23.11.2023, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява представника позивачки з проханням розглядати справу без участі позивачки та її представника. Відповідач у підготовче засідання, яке призначене на 23.11.2023, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести судове засідання без його участі. Згідно із частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 14.04.2023, між\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~укладено\~шлюб,\~зареєстрований\~15 червня 2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №278. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначений факт підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.05.2018, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №229, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України\~). Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України\~ суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини, суду не надано. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог). Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене \~та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають\~задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України, суд залишає відповідачці [PERSON] прізвище [PERSON] . Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Частиною 2 статті 142 передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved