Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

12 червня 2023 року представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів, у якому просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на \~ \~ \~ \~утримання малолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумів\~розмірі 1500\~грн.,\~з подальшою\~індексацією відповідно\~до закону,\~але не\~менше ніж\~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісячно,\~до досягнення\~дитиною повноліття. 13 вересня 2017 року позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , [INFO] , у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 13 вересня 2017 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2033. 09 червня 2023 року позивачка звернулася до \~ \~ \~ \~ Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після початку війни в Україні, дитина разом із матір`ю проживають у Федеративній Республіці Німеччина. Відповідач мешкає в Україні. Позивачка звертається до Суду із позовною заявою про отримання з Відповідача коштів саме у твердій грошовій сумі, так як, Відповідач зараз має не завжди постійний дохід і для нього є прийнятна сума у розмірі 1500 грн. сплачувати кожен місяць. Позивачка зазначає, що відповідач повинен згідно закону утримувати матеріально свою дитину. Тому, просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн. Ухвалою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 19\~жовтня 2023\~року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За змістом ст.ст.12,\~81,\~89 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 13 вересня 2017 року позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , [INFO] , у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 13 вересня 2017 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2033. Позов про розірвання шлюбу між сторонами перебуває на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданого 14 серпня 2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №3747. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1 та ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч. 1 ст. 182 СК України. При цьому суд виходить з того, що судом встановлено, що сторони у справі перебувають у процесі розлучення, сторони є батьками однієї малолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить із встановлених обставин у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, на підтвердження наявності у відповідача на утриманні іншої малолітньої дитини, відповідач свідоцтва про народження дитини чи іншого письмового документа не надає. Серед іншого суд враховує стан здоров`я позивачки, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність грошового зобов`язання у відповідача, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки. Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Суд доходить висновку, що при встановлених у цій справі обставинах, зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, розмір аліментів у сумі 1500 гривень щомісячно є достатнім. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину позивач звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача слід стягнути 1073,60 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved