Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

у червні 2023 року позивач звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі судового наказу Солом`янського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року у справі № 760/18654/19 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 червня 2019 року до одної восьмої частки заробітку позивача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.08.2013 року сторони у справі зареєстрували шлюб. У шлюбі народився син [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Зазначив, що наразі обставини змінилися і він не може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у вказаному розмірі, зокрема 07.02.2020 року позивач одружився з [PERSON] і у шлюбі [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Вказує на те, що зобов`язаний утримувати не лише сина, але й дружину, яка перебуває в декретній відпустці та малолітню дочку. Крім того, позивач надає матеріальну допомогу матері дружини, яка пережила інсульт та потребує постійного лікування та батькам. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 червня 2023 року цивільну справу передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного м. Києва Плахотнюк К.Г. від 21 липня 2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду заперечення на позов у яких заперечує проти зменшення алементів та просила залишити судовий наказ без змін. У відповіді на заперечення позивач просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Зазначив, що регулярно відвідує та спілкується з сином, купує йому необхідні речі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі у позивача та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 336, серії [NUMBER] . Батько зазначений - [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року у справі 760/24002/19 шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с.11). Судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва в справі № 760/18654/19 від 03.07.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів - [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 червня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Солом`янського ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Цапенко С. № 185122 від 6 листопада 2023 року (ВП № [NUMBER]) заборгованість у [PERSON] станом на 01.11.2023 відсутня. Позивач просить задовольнити його вимоги та встановити розмір аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення зазначеного розміру аліментів, посилаючись на те, що від другого шлюбу з [PERSON] у нього [INFO] народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що видане Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 3961, серія № [NUMBER] (а.с. 13), яка також потребує належного утримання. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч. 3 ст. 181 СК України визначають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом (ст. 192 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа № 6-143цс13). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин. По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо). По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними. По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки резюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 міститься висновок, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Суди у порушення зазначених вище вимог закону не врахували те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається, зокрема, на зміну його сімейного та матеріального стану, проте сам по собі факт укладення ним нового шлюбу та народження в шлюбі другої дитини не є безумовною підставою для задоволення вимог про зменшення визначеного судом розміру аліментів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. До позовної заяви позивачем не додано жодних доказів щодо його доходів на час визначення розміру аліментів судом першої інстанції, а відтак, не доведено погіршення матеріального становища. Суд відхиляє доводи позивача щодо погіршення його матеріального стану у зв`язку із народженням другої дитини та перебуванням його дружини у соціальній відпустці по догляду за дитиною. Суд вважає, що позивач як доросла та зріла людина, порядний сім`янин, створюючи сім`ю, беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення дитини як тієї, з якою він наразі проживає та приділяє більшість своєї уваги, так і тієї, яка залишилася проживати разом з матір`ю та потребує не менш уваги та матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд звертає увагу, що визначений Солом`янським районним судом м. Києва у судовому наказі від 03.07.2019 року у справі № 760/18654/19 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження позивачем погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Доводи позивача про те, що його батьки - пенсіонери потребують допомоги, суд оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що мати та батько позивача є непрацездатними особами та потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України). З огляду на те, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року у справі № 760/18654/19, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed