Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що [PERSON] , з яким вона перебуває у шлюбі, 26.06.2023 року о 17 год. 00 хв., керуючи автомобілем Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачці, здійснив зупинку та стоянку автомобіля на місці для паркування водіїв - осіб з інвалідністю за адресою: м.Львів, вул.Валова, буд.31. Вказує, що працівники поліції, які встановили факт стоянки автомобіля на вищевказаному місці викликали евакуатор ЛКП "Львівелектротранс", за допомогою якого було завантажено і відправлено на спеціальний майданчик, який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.М.Кривоноса, буд.6. В подальшому, її чоловік, прибувши на спеціальний майданчик, сплатив грошові кошти за послуги евакуатора та послуги зі зберігання транспортного засобу, після чого на нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження. Зазначає, що нею було помічено, що на автомобілі було пошкоджено титановий диск правого заднього колеса внаслідок дій працівників ЛКП "Львівелектротранс" під час евакуації та транспортування належного їй автомобіля. Вартість ремонту пошкодженого титанового диску правого заднього колеса автомобіля марки Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] складає 5000,00 грн. Також вказує, що окрім матеріальних збитків внаслідок вищезазначених неправомірних дій працівників ЛКП "Львівелектротранс" їй було завдано моральної шкоди, яка полягала у тимчасових розладах здоров`я, внаслідок чого порушився сон, погіршилось самопочуття, вона вимушена була витрачати час на подання звернень до правоохоронних органів, страхової компанії, відтак такі дії відобразились на її настрої та звичному ритмі життя. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» матеріальну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила такий задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча й належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення такого, відзиву та будь-яких інших клопотань суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить автомобіль марки Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 07.03.2013 року. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7234422 від 26.06.2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП у зв`язку з тим, що він, 26.06.2023 року о 17 год. 04 хв. по вул.М.Кривоноса у м.Львові, перевозячи особу з інвалідністю, здійснив зупинку транспортного засобу на місці для інвалідів без відповідних розпізнавальних знаків. З Талону-повідомлення Єдиного обліку №20967 вбачається, що [PERSON] звернулась до ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області з заявою про прийняття мір до працівників муніципальної варти у зв`язку з тим, що 26.06.2023 року о 17:00 год. під час евакуації її транспортного засобу Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] , було пошкоджено титановий диск правого заднього колеса; сума завданих збитків - 5000,00 грн. Згідно Довідки ЛРУП №1 ГУНП у Львівській №20967/37-23 від 07.07.2023 року, виданої [PERSON] по факту пошкодження автомобіля Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] , евакуатором близько 17:00 год. 26.06.2023 року за адресою: м.Львів, вул.Валова, буд.31, знайшло своє підтвердження, а саме пошкоджено титановий диск R22 правого заднього колеса. Факт пошкодження титанового диску правого заднього колеса автомобіля Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачці, підтверджується і долученими позивачкою до матеріалів справи фотознімками. Процедура тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення визначена Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 990 (далі - Порядок). Відповідно п. 2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з п. 3 Порядку доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори. Пунктом 5 Порядку визначено, що після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком. Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих. Один примірник акта надається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14 -2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення. Другий примірник акта зберігається в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. В свою чергу, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем не було надано доказів на спростування того, що всупереч п. 5 Порядку інспектором з паркування не було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Порядком також визначено, що у разі заподіяння транспортному засобу шкоди під час його транспортування та/або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає послуги з транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності зазначеного суб`єкта господарювання. Спори, пов`язані із шкодою, що заподіяна тимчасово затриманому транспортному засобу під час його транспортування або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, розв`язуються в установленому законодавством порядку (п. п. 13, 14 Порядку) Згідно відповіді ПрАТ "СК "Євроінс Україна" №55 від 02.08.2023 року, 11.05.2023 року між ПрАТ "СК "Євроінс Україна" та ЛКП "Львівелектротранс" був укладений договір комплексного страхування відповідальності перевізника №711006-2204-0000015 та вказано, що з метою відшкодування завданих позивачці збитків слід надати судове рішення, яке набуло законної чинності. Таким чином, судом встановлено, що під час евакуації автомобіля Audi Q7, д.н.з. [NUMBER] , працівниками ЛКП "Львівелектротранс" порушено Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 990, а саме п. 5 та завдано майнову шкоду позивачу, яка виразилась в пошкодженні її автомобіля під час його транспортування та розміщена на спеціальному майданчику, а тому відповідно до п. 13 Порядку обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу майнової шкоди покладено на ЛКП "Львівелектротранс". Розмір завданої позивачці матеріальної шкоди, яка виразилась у пошкодженні її автомобіля складає 5000,00 грн, доказів зворотного суду не надано. Окрім цього, судом враховано, що представник позивача в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого, не з`явився, доводів на спростування аргументів позивачки, суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 6, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на зазначене, відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування викладених у позовній заяві доводів позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в частині стягнення з ЛКП "Львівелектротранс" на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 5000,00 грн. Крім цього, статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, а також внаслідок ушкодження здоров`я. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що окрім матеріальної шкоди позивачу була завдана і моральна шкода, яка виразилась душевних стражданнях та переживаннях внаслідок пошкодження її майна, незручностей, пов`язаних з таким пошкодженням, що вимагають від позивачки додаткових зусиль для захисту свого права та відновлення пошкодженого майна, порушення звичайного способу життя позивача. Визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн. суд вважає таким, що відповідає тяжкості та характеру правопорушення, глибині душевних страждань позивача, а також принципам розумності і справедливості. З урахуванням зазначених вище обставин, засад розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача як винної особи, на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються і судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачка судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обстави, суд вважає за необхідне стягнути з ЛКП «Львівелектротранс» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved