Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2015 року в Андрушівскому відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом № 8. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що подружні відносини з відповідачкою не підтримує, спільного господарства не веде, має різні погляди на життя та побут. Стосунки поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до остаточного їх припинення. Між ними часто виникають конфлікти та сварки, відсутні прояви любові та поваги. Крім того позивач зазначив, шлюб існує формально, оскільки особисті відносини між ним та відповідачкою уже тривалий час мають негативний характер. Ураховуючи викладене позивач просить суд задовольнити позов, розірвати вказаний шлюб без надання строку на примирення. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2015 року в Андрушівскому відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). З копій свідоцтв про народження вбачається, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12,13). Відповідачкою не оспорюється те, що подружні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя та побут. Стосунки поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до остаточного їх припинення. Між ними часто виникають конфлікти та сварки, відсутні прояви любові та поваги, шлюб існує формально, оскільки особисті відносини уже тривалий час мають негативний характер. Під час наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення. Вказані обставини визнані відповідачем та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сім`ї і поновлення шлюбних відносин неможливе та суперечитиме інтересам сторін, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Ураховуючи викладене суд задовольняє позов та розриває вказаний шлюб. Відповідно до ст.113 СК України, відповідачці після розірвання шлюбу суд залишає прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - " [PERSON] ".

Outcome: approved