Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить надати дозвіл зареєструвати місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2021 року, після укладення шлюбу відповідач виїхав на свою батьківщину до Республіки Азербайджан і більше до України не повертався. [INFO] у неї народився син [PERSON] , його батьком записаний [PERSON] , який не є біологічним батьком дитини. Позивач зазначає, що після народження сина, для його реєстрації за місцем її проживання вона звернулась до органу реєстрації через центр надання адміністративних послуг. Їй було відмовлено на підставі ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у зв`язку з тим, що реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників, тобто батька. Також зазначає, що не може знайти батька своєї дитини для отримання згоди, оскільки на даний час вона з ним не спілкується та не знає точного місця його проживання і вважає, що це порушує права її дитини . Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2023 року прийнято справу до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - Відділу «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1075 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження дитини записано [PERSON] (а.с.9). З копії Витягу з Єдиного державного демографічного реєструщодо реєстрації місця проживання вбачається, що позивач [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) Позивача звернулася до органу реєстрації - Відділу «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , однак у реєстрації місця проживання дитини їй відмовлено на підставі ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», через відсутність згоди батька. Згідно частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За правилами частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Вирішуючи спір щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, суд враховує, що малолітня дитина залишається без реєстрації місця проживання, фактично мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням всіх обставин, досліджених в судовому засіданні, відповідач ухиляється від будь-яких дій щодо питання реєстрації свого сина. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитиини за місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист та виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: approved