Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

АТ "Кредобанк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 28564/2019 від 10.12.2019 року у розмірі 411 938,64 грн., судовий збір в сумі 6179,08 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 41193,86 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 28564/2019, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 657 506,87 грн., а [PERSON] зобов`язався щомісячно у строк до 09.12.2023 року повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 14,99% річних. В забезпечення виконання зазначеного кредитного договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 28564/2019/2, згідно якого поручитель зобов`язується відповідати перед банком за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором № 28564/2019, укладеним від 10.12.2019 року між позивачем та [PERSON] . У порушення умов кредитного договору № 28564/2019 від 10.12.2019 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 08.05.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 411 938, 64 грн., а саме: 348 529,94 грн. - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту); 63 408, 70 грн. загальна сума заборгованості по сплаті процентів. В зв`язку з наявністю заборгованості банк звернувся до суду з цим позовом до позичальника та поручителя. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. У відповідності до приписів\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 10.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №28564/2019 (надалі - Договір), відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 657 506,87 грн. на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання на строк до 09.12.2023 року. Кредит видавався для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, модель Land Cruiser, 2019 рік випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , об?єм двигуна 2694 куб. см, колір - чорний, ДРН АХ1400HX, Свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , для оплати страхового платежу по КАСКО у розмірі 46806,87 грн., укладеного між позичальником та ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» (п. 1.1., 2.1., 2.2., 2.4.). Положеннями п. 2.8. Договору визначено, що датою видачі кредиту вважається день перерахування кредитних коштів (повністю або частково) з позичкового рахунку відповідно до мов кредитного договору. Умовами п. 3.2. Договору сторонами погоджено, що за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених цим розділом кредитного договору. На момент укладення договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки. Надалі первинна процентна ставка в розмірі 14.49% річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленої для цих періодів значення змінюваної процентної ставки (п. 3.3. Договору). Максимальний розмір змінюваної процентної ставки за договором не може перевищувати 40% річних (п. 3.6.2. Договору). Відповідно до умов п. 4.1. Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені договором (п. 2.1., 4.8. договору). Згідно з умовами п. 4.1.1. Договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування, відповідно до графіку погашення заборгованості. Згідно з п. 4.8. Договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.7. Договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленнях, протягом 30 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31 календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 4.7. Договору). В забезпечення виконання зазначеного Кредитного договору між позивачем та [PERSON] 10.12.2019 року було укладеного Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харитоновою Я.М., зареєстрований в реєстрі за № 4572, предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки TOYOTA, модель Land Cruiser, 2019 рік випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , об?єм двигуна 2694 куб. см, колір - чорний, ДРН АХ1400HX, Свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , вартість 733 650,00 грн. В забезпечення виконання зазначеного Кредитного договору 10.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №28564/2019/2 (надалі\~Договір поруки), згідно з умовами п. 1.1. якого, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №28564/2019, укладеним між [PERSON] та АТ «Кредобанк». Умовами п.1.1.1. Договору поруки визначено розмір кредиту\~657506,87 гривень, дата остаточного повернення кредиту включно\~09.12.2023 (п. 1.1.2. Договору поруки). Розмір процентної ставки визначений в п. 1.1.3. Договору поруки та погоджений у розмірі 14,49% річних. Згідно з п. 2.1. Договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором (п. 2.2. Договору поруки). Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель своїм підписом на договорі поруки підтверджує, що як поручитель він несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань боржника, а також за будь-якого іншого боржника, в разі переведення боргу/заміни особи боржника або смерті боржника на підставі або у зв`язку з кредитним договором (п. 2.6. Договору поруки). Відповідно до меморіального ордеру №71235241 від 11.12.2019 року на рахунок відповідача [PERSON] було зараховано кошти на суму 610 700,00 гривень, за призначенням платежу\~надання кредиту ( [PERSON] ), відповідно до договору №28564/2019 від 10.12.2019 на авто марки TOYOTA, модель Land Cruiser, 2019 рік випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Відповідно до меморіального ордеру № 71235077 від 11.12.2019 року на рахунок відповідача [PERSON] було зараховано кошти на суму 46 806,87 гривень, за призначенням платежу\~на сплату страхових внесків згідно з договором (полісу). Отже, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу [PERSON] \~кредитні кошти на умовах, передбачених Договором. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 08.05.2023 року має заборгованість в розмірі 411 938, 64 грн., а саме: 348 529,94 грн. - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту); 63 408, 70 грн. загальна сума заборгованості по сплаті процентів. 16 травня 2023 року представник АТ «Кредобанк» направив до [PERSON] , [PERSON] досудові вимоги про виконання договірних зобов`язань за Кредитним договором №28564/2019 у 30-денний термін з моменту отримання цієї вимоги, однак жодної дії щодо погашення заборгованості відповідачами здійснено не було. В зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду з цим позовом до позичальника та поручителя, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За правилами ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Верховний Суд у постанові від 22.02.2023 по справі № 759/11628/14-ц зазначив, що порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. За змістом ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76,77 ЦПК України). Згідно з вимогами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положення зазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. На час розгляду справи судом відповідачами не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно достатті 617 ЦК України. Отже, позивачем доведений факт наявності у [PERSON] перед АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором №28564/2019 від 10.12.2019 року в сумі 411938,64 гривень, яка складається з: 348529,94 гривень\~ заборгованості за тілом кредиту, 63408,70 гривень\~заборгованості за відсотками, а відтак, відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором 28564/2019 від 10.12.2019 року, яка станом на 08.05.2023 року складає 411 938,64 гривень. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом АТ "Кредобанк" сплачено 6179,08 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжним дорученням від 06.07.2023 року. Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору у розмірі 6179,08 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. При цьому, солідарний обов`язок відповідачів щодо сплати судового збору законом або договором не передбачений, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. На виконання вказаних вимог представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і право»; свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю серії ЧН № 000531, довіреність № 12783 від 24 листопада 2022 року, посвідчення адвоката Павленка С.В. Разом з тим, як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, зокрема, зі змісту договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, такий договір укладений між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і право», при цьому з даною позовною заявою в інтересах АТ «Кредобанк» звернувся адвокат Павленко С. В., який на підтвердження своїх повноважень долучив до позовної заяви свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю серії ЧН № 000531, довіреність № 12783 від 24 листопада 2022 року, посвідчення адвоката Павленка С.В. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що Павленко С.В., який діяв в інтересах АТ «Кредобанк» та звернуся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, перебуває в трудових відносинах з АО «Бізнес і право», з яким 11 лютого 2019 року АТ «Кредобанк» укладено договір про надання правової допомоги та на який сторона позивача посилається як на підставу для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу. Крім того, позивач та представник позивача не надали суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також належних та допустимих доказів, які свідчать про оплату зазначених витрат, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Суд зауважує на тому, що неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41193,86 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved