Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Марина Аліна Олексіївна, звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України, які в подальшому уточнила. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [PERSON] , [INFO] , народився в Луганській області с. Лотіково, потім був зареєстрований та деякий час проживав в Петро-Михайлівській сільській Раді, в с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області, (зараз Гнаровська сільська рада). Згодом змінював місце перебування та проживання. [INFO] , в заявника народився син [PERSON] , копію свідоцтва про народження додається, наразі він проходить військову службу та не має змоги бути присутнім в судовому засідання. З 02.09.1980 року заявник працював на Запорізькій ТЕС, с підвищенням посади, та 10 квітня 1992 року, був звільнений за власним бажанням. Починаючи з 26.08.1992 року працював на Енергодарському експериментальному заводі спеціальних конструкції та був звільнений 03.03.1993 року. Із 1993 року заявник проживав на території м. Енергодар, Запорізької області, що, підтверджується свідоцтво про розірвання шлюбу з відділу ЗАГС Енергодарського міськвиконкому Запорізької області від 26 жовтня 1993 року. За відомостями Енергодарської міської ради з 25 лютого 1994 року по 02 серпня 1996 року, проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Дана адреса була останнім місцем реєстрації заявника та зазначалася в паспорті радянського зразку, який він втратив. В 1999 році, заявник втратив свої документі, які б могли підтвердити його особу в наслідок пожежі в домі в якому він мешкав. Із 2000 року та по сьогоднішній день, заявник проживає однією родиною із [PERSON] , [INFO] , спочатку в м. Енергодар, Запорізької області, а з 2018 року, переїхали та проживають в [ADDRESS] , також з ними мешкає [PERSON] , [INFO] , який також зареєстрований за даною адресою. [PERSON] , володіє даним помешканням з 18.02.2020 року, на підставі свідоцтва про право спадщини за законом що, додається разом з заявою, також додається витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та готова зареєструвати заявника в даному будинку. Так, як заявник втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорта громадянина України в нього виникло багато проблем з документами. Заявник неодноразово звертався до різних відділів та органів міської влади, для отримання документів. Останнього разу звернувся до Синельниківського відділу ДМС у Дніпропетровської області, ним був оплачений збір на отримання паспорта громадянина України, але було відмовлено в отримані документа - паспорта, в усній форми, оскільки в нього відсутні потрібні документи та докази, також йому відмовились надати письмову відмову. Зважаючи на викладене заявник вимушений був звернутися за правовою допомогою. 09.06.2022 року було направлено адвокатський запит до Синельниківського відділу ДМС У Дніпропетровської області, з проханням надати офіційну відповідь на підставі чого заявнику було відмовлено у видачі паспорту громадянина України. 17.06.2022 року було надано відповідь про відмову та підстави такої відмови, також додається до заяви. Засвідчити факт постійного проживання на території України заявника може співмешканка [PERSON] та [PERSON] , також суду надані їх заяви в якості доказів, окрім того, факт проживання в [ADDRESS] , можуть підтвердити сусіди та знайомі заявника. Рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника на території України, необхідне для отримання паспорту громадянина України в Синельниківському відділу ДМС у Дніпропетровської області. Заявник не має можливості самостійно отримати паспорт громадянина України. Внаслідок чого заявник позбавлений можливості реалізувати своє право, як громадянина України, тобто не може зареєструватися на постійне місце проживання, отримати довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, та зареєструвати шлюб зі своєю співмешканкою. Просить суд встановити факт проживання на території України [PERSON] , [INFO] як громадянина України станом на 24 серпня 1991 року, для встановлення належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України. 18.11.2022 року від представника заінтересованої особи надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянств України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/200 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянам України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України пПро громадянство\~України"\~(13\~листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та дії таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття Україну не досягай повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Па підставі «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень », затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року, процедуру встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордом та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхньої постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або постійного проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі відсутності паспорта колишнього СРСР у зв`язку з втратою. Згідно до 8 Порядку, для встановлення належності до громадянства України, відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала в громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишньої СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) \~ \~ \~ \~заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіальної органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) \~ \~ \~ \~судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Крім того, п. 44 Порядку встановлює, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закон України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республік; Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республік (УPCP), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Для того, щоб встановити факт постійного проживання особи на території України (станом на 24 серпня, 13 листопада 1991 року) у судовому порядку заявник у своїй заяві повинен заявляти вимоги, які відповідають вищезазначеним статтям Закону України «Про громадянство України» та Указу Президент України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закон України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження з заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийняти рішень. Заявник в судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що до 1993 року він проживав з першою дружино. Яка померла і він залишився проживати з дітьми. Його старший син проходить службу в ЗСУ, а молодший син помер. Представник заявника в судове засідання не з`явилася, до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні вимоги не визнав, так як заявник не надав жодних документальних підтверджень його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявник його вітчим. Мешкають разом 21 рік, з жовтня 2000 року. На протязі цього періоду [PERSON] не виїжджав з України. Спочатку мешкали в м. Енергодар Запорізької області, а потім переїхали в м. Синельникове в 2017 році. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник її співмешканець. Разом як чоловік та дружина проживають з 2000 року. Раніше проживали в м. Енергодар, а потім переїхали в м. Синельникове. За весь час проживання заявник не виїжджав з України. Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] вбачається, що 26.10.1993 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Згідно довідки №421 від 27.11.200 року виданої начальником відділу кадрів Запорізької ТЕС «Иевлев Виктор Николаевич, 1956 года рождениня» (на російській мові), працював на Запорізькій ТЕС в період з 02.09.1980 року по 19.05.1988 року. Був звільнений 19.05.1988 року. Потім знову прийнято на роботу з 04.03.1992 року і звільнений 10.04.1992 року. Наказ про звільнення 502к від 14.04.1992 року. (а.с. 19). З довідки №64-10/09-11 від 12.01.2001 року вбачається, що [PERSON] (на російській мові) в період з 26.08.1992 року по 03.03.1993 року працював на Енергодарському експериментальному заводі спеціальних будівельних конструкцій (а.с.20). З довідки про реєстрацію місця проживання виданої 05.10.2021 року Синельниківської міською радою вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець Луганської області, с. Лотіково на час звернення зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). З довідки №8578 від 22.08.2019 року про реєстрацію місця проживання виданої Сектором реєстрації Енергодарської міської ради вбачається, що [PERSON] , який народився [INFO] в с. Лотіково, Луганської області в період часу з 25.02.1994 року по 02.08.1996 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). З довідки про реєстрацію місця проживання виданої 05.10.2021 року Синельниківської міською радою вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець Луганської області, с. Лотіково на території м. Синельникове Дніпропетровської області не зареєстрований (а.с.23). З довідки №643 від 01.08.2019 року виданої виконавчим комітетом Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживав та був зареєстрований Петро-Михайлівською сільською радою, в с. Гнаровське Вільнянського району Запорізької області у період з 29.06.1973 року по 03.09.1973 року (а.с. 26). Згідно ч.1ст.ст.3,4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2ст.315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»№5 від 31.03.1995 року\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у\~ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності\~Законом України "Про громадянство України"\~є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.1, 2 ч.1\~ст.3 цього Закону. Крім того, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності\~Законом України "Про громадянство України"\~(13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень\~ЦПК України\~та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року. Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім\~Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, також\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Так, відповідно до положень\~Закону України "Про громадянство України"\~і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України»\~регламентовані випадки належності до громадянства України. Згідно п.1 ч.1\~ст.3 Закону України «Про громадянство України»\~громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироком суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Згідно із пунктом 10 цього Порядку для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в України станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала на території України (за наявності документів, що підтверджує зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно дост.13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами\~ст.76 ЦПК України доказами\~є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2\~ст.78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України. З матеріалів справи не вбачається і в судовому засіданні не отримано достатніх доказів постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності станом на 24 серпня 1991 року. Заявник не зміг достовірно вказати на постійне проживання на території України саме станом на 24 серпня 1991 року, документальні підтвердження цього факту також не встановлені, не надано жодних документальних підтверджень. Таким чином факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року достовірного підтвердження не знайшов, що позбавляє суд можливості задоволення вимог заявника.

Outcome: dismissed