Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

30.05.2023 року позивач через засоби поштового зв`язку звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на його утримання в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 30.05.2023 року і до досягнення ним 23-х років, або до закінчення навчання. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 08.06.2006 року шлюб між батьками позивача був розірваний. Позивач народився у шлюбі 27.03.2005 року і наразі проживає зі своєю матір`ю. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2006 року з відповідача були стягнені аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі частини від доходу. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року зменшений розмір аліментів до частини від заробітку (доходу). Батько позивача (відповідач у справі) внесений до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з несплатою аліментів у ВП №56301544. Позивач з народження і по теперішній час проживає зі своєю матір`ю. Батько позивача проживає окремо від сина і не надає допомоги на його утримання. Через досягнення позивачем 18-річного віку та відповідно зупинення дії рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач змушений знов звернутись до суду. Після досягнення повноліття позивач продовжив навчання у приватному навчальному закладі ТОВ «Центр освіти «ОПТІМА». Термін закінчення загальної середньої освіти - 01.07.2023 року. Після закінчення загальної середньої освіти позивач буде проходити навчання у вищому навчальному закладі та вже зареєструвався для проходження національного мультипредметного тесту в 2023 році. Все життя позивача його мати самостійно піклується про його побутові та матеріальні потреби, придбаває засоби гігієни, продукти харчування, медикаменти та необхідні речі для утримання позивача. Мати позивача протягом 18 років не отримувала від відповідача належної добровільної матеріальної допомоги та підтримки, самостійно утримувала сина, що було дуже важко, ураховуючи також стан здоров`я позивача та його інвалідність. Позивач є інвалідом з дитинства і з 01.05.2023 року має підтверджену інвалідність 3-ї групи. Позивач має суттєві складнощі зі здоров`ям, оскільки страждає на аутичний синдром, має проблеми по психіатрії, дієтології тощо. Лікування вимагає витрат позивача на медикаменти. Разом з тим, позивач є розвиненою та талановитою людиною, задля розвитку та покращення стану здоров`я займається спортом, відвідує творчі заняття, плаває в басейні. Відповідач є працездатною особою, можливо мобілізований на військову службу, його стан здоров`я дозволяє бути військовослужбовцем та дозволяє надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину. Ухвалою суду від 04.09.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 12.10.2023 року заяву відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою суду від 12.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи. Ухвалою суду від 21.11.2023 року заяву відповідача про зупинення провадження у справі повернуто заявнику без розгляду. Як зазначав відповідач у своїй заяві із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, він отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви 30.09.2023 року. Станом на час ухвалення у справі рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, встановлений судом строк для подання відзиву сплив. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач народився [INFO] та його батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Шлюб між батьками позивача розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №493 від 08.06.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 8). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2006 року у справі №2-1348-1/06 з відповідача стягнуті аліменти на утримання позивача в розмірі частки від заробітку (доходу) до повноліття дитини (до [INFO] ) (а.с. 14-15). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року у справі №756/11942/18 зменшений розмір аліментів до 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) (а.с. 16-18). 25.02.2021 року між ТОВ «Центр освіти «ОПТІМА» та [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , укладений договір про надання освітніх послуг №100421022501 (а.с. 21-24). Згідно довідки ТОВ «Центр освіти «ОПТІМА» №02-21/1-946 від 30.03.2023 року, позивач навчається в ТОВ «Центр освіти «ОПТІМА» з 01.03.2021 року та є здобувачем освіти 11-Б8 класу (а.с. 19). Згідно довідки ТОВ «Центр освіти «ОПТІМА» №02-21/1-1303 від 12.05.2023 року, позивач у 2021 році вступив до ТОВ «Центр освіти «ОПТІМА» та зараз навчається в 11-ому класі. Термін закінчення закладу загальної середньої освіти - до 01.07.2023 року (а.с. 20). За послуги освіти у зазначеному центрі позивачем сплачено 4800,00 грн. (а.с. 36-37). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся для проходження національного мультипредметного тесту в 2023 році та отримав Сертифікат національного мультипредметного тесту №0295954 (а.с. 28). Відповідно до довідки №1053 від 22.09.2023 року, позивач є студентом 1 курсу, групи ІП-з31 факультету інформатики та обчислювальної техніки КПІ ім. Ігоря Сікорського заочної форми навчання, навчається за договором і закінчує університет 30.06.2027 року. Станом на дату видачі довідки [PERSON] є студентом згідно з наказом про зарахування №4334-с від 13.09.2023 року (а.с. 77). Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2023 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та позивачем укладений договір про навчання в Університеті №880б (а.с. 79-80). За надання освітньої послуги позивачу, мати останнього 18.09.2021 року сплатила 16650,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.3206211224.1 (а.с. 82). За змістом наявної в матеріалах справи копії посвідчення позивача, останній є дитиною-інвалідом на термін 01.10.2009-26.03.2023 (а.с. 25). Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №768579, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.05.2023 року довічно. Може працювати в своїй професії з обмеженим об`ємом праці (а.с. 26-27). Відповідно до наявних в матеріалах справи медичних документів, позивач має наступні діагнози: F 06.6. Органічний астенічний розлад у підлітка з аутистичним синдромом, емоційно-вольовою незрілістю. Понижена маса тіла (ІМТ 18.6). Дисплазія сполучної тканини. Гіпергомоцитеінемія (мутація в фолатному циклі). РАС (а.с. 29-33). Згідно довідки КНП «Клінічна Лікарня «Психіатрія» №061/203/03-110 від 01.05.2023 року, позивач знаходиться під наглядом у лікаря-психіатра в «Правобережній психіатричній амбулаторії №3» з 21.01.2020 року з діагнозом: «Органічний астенічний розлад з аутистичним синдромом, емоційно-вольовою незрілістю (F 06.6)» (а.с. 34). За змістом консультаційного висновку спеціаліста від 12.04.2023 року ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» щодо позивача, встановлено: вроджена вада розвитку лівої н/кінцівки з рудиментарною гомілкою та стопою. Нестабільність у лівому колінному суглобі з підвивихом гомілки до заду. Протезований ортопедичним апаратом. Двобічний дисплатичний коксартроз 2 ст. Правобічний сколіоз грудо-поперекового відділу хребта 2 ст. Стійкі, виражені порушення функції опори та ходи (а.с. 35). У зв`язку з наявними розладами психічного спрямування позивачу рекомендовані відповідні медичні препарати (а.с. 52). Вбачається, що позивач займається театральним мистецтвом та спортивними тренуваннями, плаванням, на підтвердження чого до позову долучено банківські квитанції на загальну суму 34116,88 грн. (а.с. 38-51). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. Позивачу у справі виповнилось 18 років, але він ще до досяг 23-го віку. Позивач продовжує навчання, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та достатніми письмовими доказами. Позивач має потребу у матеріальній допомозі в зв`язку з навчанням, адже не дивлячись на те, що форма навчання є заочною, він за станом свого здоров`я може працювати лише з обмеженим об`ємом праці та має 3-ю групу інвалідності, отже не може утримувати себе самостійно та потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач не заперечував наявності у нього фактичної можливості надавати матеріальну допомогу своєму синові в зв`язку із продовженням ним навчання. Жодних доказів з цього приводу відповідач до суду не подавав. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності на період навчання, і відповідно дитина потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір має бути зменшеним до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ураховуючи положення ст. 182 СК України суд приймає до уваги незадовільний стан здоров`я позивача, а також відсутність посилань сторони відповідача, із наданням відповідних доказів, на загалом неможливість надання позивачу утримання. Суд враховує відсутність посилань відповідача на свій стан здоров`я, приймає до уваги його працездатний вік, що вказує на можливість відповідача працювати та надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. Також суд ураховує, що навчання позивача в університеті є оплатним, та те, що в силу свого стану здоров`я позивач може працювати лише з обмеженим об`ємом праці, що вказує на неможливість позивача повністю забезпечити себе утриманням самостійно. При розгляді справи судом не встановлено обставин передбачених п.п. 3-1), 3-2) ч. 1 ст. 182 СК України, а також інших обставин, які б могли мати істотне значення для вирішення спору. Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідач не має матеріальної можливості допомагати своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання матеріали справи не містять. Поряд із цим, батьки мають рівні обов`язки щодо забезпечення дитини утриманням, а позивачем жодними доказами не доведено, що його мати не має можливості надавати йому матеріальну допомогу, натомість матеріали справи містять відомості про те, що саме мати позивача здійснює оплати на потреби свого сина. Тож суд ураховує наявність можливості надавати утримання позивачу його матір`ю. Крім того, суд ураховує, що як встановлено рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року у справі №756/11942/18, відповідач окрім позивача, має ще двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і відповідно має обов`язок з їх утримання. За таких обставин, заявлений до стягнення розмір аліментів підлягає зменшенню до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial