Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана заява [PERSON] , в якій заявниця просила встановити факт смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] в селі Розпасіївка Сватівського (Троїцького) району Луганської області. Заяву обґрунтовано тим, що [INFO] помер брат заявниці - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтв про народження № [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для прийняття спадщини. Натомість отримати свідоцтво про смерть [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся у селі Розпасіївка, тобто на окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявниця подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливість провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Зокрема, у ч. 2 цієї статті вказано, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Приписами ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, що підтверджується копіями свідоцтв про народження № [NUMBER] та [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] в селі Розпасіївка Сватівського (Троїцького) району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 листопада 2022 року відділом записів актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки, а також копією лікарського свідоцтва про смерть від 28 листопада 2022 року № 133. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 197 від 11.07.2023 територія Троїцької селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області з 06.03.2022 року до теперішнього часу є тимчасово окупованою Російською Федерацією. До складу Троїцької селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області входить село Розпасіївка, що є місцем смерті брата заявниці. Установлення факту смерті необхідно заявниці як сестрі померлого брата для прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у рішеннях проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and Others v. Moldova and Russia») зазначив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Заявниця не може отримати свідоцтво про смерть брата у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся у с. Розпасіївка Сватівського (Троїцького) району Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території України. Дослідивши надані заявницею документи, суд вважає за можливе заяву задовольнити та встановити факт смерті її брата [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , визнавши датою його смерті [INFO] , а місцем смерті - село Розпасіївка, Сватівський (Троїцький) район, Луганська область, Україна. Згідно із ч. 2 ст. 319 ЦПК України суд роз`яснює, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved