Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника 19.10.2023 року звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути із АТ «Українська залізниця» на її користь 40000 грн. відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2021 року на залізничному перегоні «Мшана-Зимна Вода» вантажний потяг (локомотив ВЛ10-1483) скоїв наїзд на її доньку [PERSON] , [INFO] , яка від отриманих травм померла. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.02.2022 року позов задоволено частково, стягнуто із АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. Враховуючи, що позивач понесла витрати на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 40000 грн., просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 23.10.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 06.11.2023 року уповноважений представник відповідача подала суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки товарний чек від 24.07.2023 року на суму 40000 грн., долучений позивачем до позовної заяви, не може бути належним доказом на підтвердження понесених витрат на спорудження надгробного пам`ятника, оскільки такий не відповідає вимогам щодо форми та змісту для оформлення розрахункових документів, а також неможливо встановити, хто був замовником та оплачував роботи з установлення надгробного пам`ятника. Також просила суд врахувати, що позивач не подала інших доказів щодо граничної вартості стандартних пам`ятників у Львівській області, а відтак, стягнення витрат на спорудження надгробного пам`ятника лише на підставі товарного чеку є незаконним. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178\~ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з ч., 2 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено,\~що 03.06.2021 року на залізничному перегоні «Мшана-Зимна Вода» вантажний потяг (локомотив ВЛ10-1483) скоїв наїзд на доньку позивачки - [PERSON] , [INFO] , яка від отриманих травм померла. За вказаним фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди ВП №1 Львівського РУП ГУ НП у Львівській області внесено відомості в ЄРДР № 12021141060000331 від 03.06.2021 за ознаками ч.3 ст. 276 КК України. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 34 років (а.с.14). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №585/21 від 04.06.2021 року причина смерті [PERSON] є, зокрема, відкрита черепно-мозкова травма, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом (а.с.15-16). Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.02.2022 року, яке набрало законної сили, у справі №462/8130/21 позов задоволено частково, стягнуто із АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн. (а.с.7-12). Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вищевказані три рішень суду мають преюдиційний характер при вирішенні даного спору. Верховний Суд в постанові від 06.02.2019 року у справі №570/60/16-ц зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказаним рішенням Залізничного районного суду м.Львова було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була донькою позивачки [PERSON] . Згідно з ст.1201 ЦК України особа,\~яка завдала\~шкоди смертю\~потерпілого,\~зобов`язана відшкодувати\~особі,\~яка зробила\~необхідні витрати\~на поховання\~та на\~спорудження надгробного\~пам`ятника,\~ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до положення ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. У випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тлумачення вказаних вище норм права свідчить, що в цивільному законодавстві містяться правила відшкодування витрат, зокрема, на спорудження надгробного пам`ятника, За загальним правилом, у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, а кредитором особа, яка здійснила такі витрати. При цьому, у статті 1201 ЦК України не встановлено межі по відшкодуванню витрат на спорудження. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №607/3451/16-ц (провадження № 61-24229сво18). Відповідно до товарного чеку від 24.07.2023 року [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] 40000 грн. за спорудження надгробного пам`ятника (а.с.20). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію №858999 [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, дата державної реєстрації: 14.04.2011 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 24010000000002803 (а.с.21). Суд не\~приймає до\~уваги покликання уповноваженого представника відповідача про те, що позивачем не підтверджено належними доказами витрати на спорудження надгробного пам`ятника, з огляду на наступне. Відповідно до п.15 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог ЗУ «Про захист прав споживачів». Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок, у випадках, передбачених Законом №265, є правомірним. Водночас, якщо форму і зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів, Порядком подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), то форму і зміст товарного чека на сьогодні законодавчо не визначено. Отже, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. При цьому товарний чек повинен містити напис «Товарний чек» та за змістом відповідати вимогам обов`язкових реквізитів фіскального чека (за винятком відображення в ньому фіскального номера РРО, напису «Фіскальний чек»). Таким чином, наданий позивачем товарний чек від 24.07.2023 року на підтвердження понесених витрат на спорудження надгробного пам`ятника розмірі 40000 грн, які сплачено ФОП [PERSON] , є належним доказом здійснення [PERSON] оплати відповідних послуг, оскільки засвідчують передання права власності на них. Також доводи представника відповідача про те, що стороною позивача не подано доказів щодо граничної вартості стандартних пам`ятників у Львівській області, суд вважає безпідставними, оскільки, у справі, яка розглядається, особа загинула внаслідок ДТП, яка не є нещасним випадком на виробництві в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Отже до спірних правовідносин не застосовуються положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року №45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», якими передбачено розмір витрат на поховання залежно від регіону України, встановлено на випадки смерті від нещасного випадку на виробництві та при професійному захворюванні і на виниклі у даній справі правовідносини не поширюються. Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що з АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] підлягає стягненню відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 40000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1073,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved