Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Начальник Ужгородського ЦОК Габор Я.М., який діє в інтересах ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 2979,10 грн.. Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Так, [PERSON] , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електроенергії за вказаною адресою, та оплатою виставлених рахунків ТОВ «Закарпаттяенергозбут». Однак, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у [PERSON] , перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію за період з липня 2021року по вересень 2023 року, в сумі 2\~979, 10 грн., оплату якої остання у порядку та в строки, визначені Договором та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) в добровільному порядку не здійснила. Разом з тим, право власності на будинок за вищевказаною адресою з 06.08.2008 року зареєстровано за [PERSON] . А тому, оскільки остання є власником будинку [ADDRESS] , таке покладає на неї обов`язок по сплаті коштів за отримані житлово-комунальні послуги, в тому числі і за постачання електричної енергії. А тому, просять суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] , заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2979,10 грн. та 2 684, 00 грн. судового збору, що був сплачений позивачем при звернення до суду. Ухвалою суду від 25.10.2023 р. було відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 16.11.2023, згідно якої просив справу розглянути без його участі, за наявними у справі матеріалами (а.с. 30-36). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду справи, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України\~шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності, а також відзиву на позов від них не надходило (а.с. 26-27, 28-29, 37, 38-39, 40-41). Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79\~ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно норм статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП №429 від 14.03.2018 провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, іншими нормативно-правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку. Згідно ч.4 ст 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії»\~постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до абз.13 п.1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим не побутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг. Положеннями п.13 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про ринок електричної енергії», а також положеннями п.7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви - приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, за вказаною адресою, та оплатою виставлених рахунків ТОВ «Закарпаттяенергозбут», що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № [NUMBER] (а.с.7-8,13). Так, згідно п.2.1. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір), Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, а Постачальникв своючергу згіднопп.1 п.7.1.Договору має право отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору ( п. 6.2. Договору). Згідно п. 5.8. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Положення п. 5.10 Договору передбачають, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1. Договору). Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до пункту 6 статті 1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця,якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Цивільні права та обов`язки виникають із підстав зазначених в договорі та іншому правочині, акті цивільного законодавства чи у зв`язку із завданням майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (ст.11 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525\~ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у [PERSON] перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 2\~979,10 грн., за період з липень 2021року по вересень 2023 року, оплату якої остання у порядку та в строки, визначені Договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснила, що стверджується абонентською книжкою особового рахунку № [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до пункту 6\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Так, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №348456340 від 28.096.2023 р. власником будинку [ADDRESS] з 06.08.2008 є [PERSON] (а.с. 11). Оскільки [PERSON] є власником вищевказаного будинку, таке на думку суду, покладає на неї обов`язок по сплаті вартості отриманих житлово-комунальних послуг, в тому числі і за постачання електричної енергію, не виконання якого тягне за собою відповідальність згідно чинного законодавства. Відповідно до статті 322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 543 ЦК України\~у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи вищенаведене, те, що за адресою:\~ [ADDRESS] за період з липня 2021 року по вересня 2023 року, утворилась заборгованість по сплаті послуг за спожиту електричну енергію в сумі 2\~979,10 грн.,\~ [PERSON] , якій здійснюється постачання електричної енергії за вищевказаної адресою та [PERSON] , яка є власником вказаного будинку, на яких покладено обов`язок по сплаті вартості отриманих житлово-комунальних послуг, в тому числі і за постачання електричної енергію, за спожиту електроенергію не сплачують, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими, доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Суд також враховує, що відповідачі [PERSON] , та [PERSON] , відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимог позивача суду не надали. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях, сформованих у постанові ВСУ від 26.04.2016 у справі №6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 у справі №642/2858/16 (провадження №61-26204св18). Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59 цс13 та від 18 листопада 2015 року у справі №6-582цс15, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Крім того, відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи наведене, суд вважає стягнути з відповідачів в користь ТОВ «Закарпаттяенергозбут» 2 684 грн. судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду, в рівних частинах по 1 342 грн. з кожного відповідача (а. с. 14).

Outcome: approved