Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 06.08.2003 між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона, актовий запис № 272. Сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сторони разом не проживають з вересня 2003, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, клопотань щодо надання судом строку про примирення від відповідача не надходило. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.08.2003 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона, актовий запис № 272, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 06.08.2003. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, їх погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved