Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

До суду надійшла заява представника позивача адвоката Тимошенка Д.В, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені та оплачені нею судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в остаточно визначеному розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 17400,00 грн. У судовому засіданні представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав з підстав зазначених у ній. Представник відповідача заперечила проти задоволення заяви в повному обсязі, посилаючись на те, що в позовній заяві не було надано доказів вже понесених позивачем витрат на правничу допомогу, що позбавило відповідача надавати свої зауваження з даного приводу та подавати заяву про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, в договорі про надання правничої допомоги немає чіткої фіксації ціни, в останньому судовому засіданні стороною позивача не було зроблено заяву про те, що протягом п`яти днів будуть подані відповідні докази про понесені витрати та суду не надано детального розрахунку витрат на правничу допомогу. Відповідач позицію свого представника підтримав. Суд, вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Цивільна справа № 553/1812/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів була розглянута з ухваленням рішення по суті 04 жовтня 2023 р. Позовну заяву було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з 13 липня 2023 року, до досягнення дітьми повноліття та стягнуто судовий збір у розмірі 644,16 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (п. 43 - 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі за № 755/9215/15-ц). У позовній заяві позивачем було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн, а у відповіді на відзив було повідомлено суд про те, що заяву про остаточно визначений розмір витрат на правничу допомогу буде подано протягом 5-ти днів з дня ухвалення судом рішення у справі.. Судове рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було ухвалено 04.10.2023 року. 09.10.2023 року представником позивача засобами поштового зв`язку направлено на адресу Ленінського районного суду м.Полтави та на адресу відповідача [PERSON] , заяву про надання доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до якої було долучено: - копія договору про надання правничої (правової) допомоги №1 від 19.04.2023р., - копія додатку до нього №1 від 12.06.2023, - копія акту №1 виконаних робіт від 09.10.2023, копії квитанцій до прибуткового касового ордера №1 1 від 12.06.2023 та №2 від 04.10.2023. З вказаних документів постає, що предметом договору про надання правничої допомоги є надання адвокатом у даній цивільній справі правничої допомоги. Сторонами зазначеного договору про надання правничої допомоги були чітко визначені та обумовлені між ними розміри витрат на правничу допомогу, зокрема як зазначено в акті №1 виконаних робіт, які складалися з: консультації 0,5 год 1000 грн., написання та подача Укрпоштою адвокатського запиту до ГУ ДПС в Полтавській області 1,5 год 3000 грн, написання та подача Укрпоштою адвокатського запиту до регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області 1,5 год 3000 грн, написання та подача до суду позовної заяви про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей, підготовка додатків до позову 4 год 8000 грн., участь адвоката у судових засіданнях 14.09.2023 та 04.10.2023 6000 грн., ознайомлення з матеріалами справи 13.09.2023 0,5 год 1000 грн, ознайомлення з матеріалами справи 03.10.2023 0,5 год. 1000 грн, написання та подача відповіді на відзив 3 год. 6000 грн., всього витрат на суму 29 000 грн. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті\~133, статтях\~137,\~141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Ці самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з наданих документів, між позивачем та адвокатом Тимошенком Д.В. було узгоджено складові послуги з правничої допомоги та їх вартісні показники. При цьому однократний одноразовий фіксований розмір гонорару адвоката не було узгоджено. У своїй заяві, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 17400,00 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог. Суд констатує, що справи за позовами про стягнення аліментів не є складними, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження, чинне законодавство України та судова практика з такого предмету спору тривалий час є незмінною та стабільною. Подана позивачем позовна заява оформлена на 3- сторінках, текст якої фактично від текстів таких заяв, які містяться навіть в Інтернет-ресурсах, не має суттєвих відмінностей. Крім того суд вважає безпідставним та непропорційним визначення розмірів правничої допомоги обумовленої позивачем та адвокатом Тимошенком Д.В., щодо всіх видів правничої допомоги зазначених в акті №1 виконаних робіт. Звідси надану адвокатом Тимошенком Д.В. правничу допомогу позивачеві у вигляді складання та направлення адвокатських запитів, ознайомлення з матеріалами справи, надання консультації та складання позовної заяви з додатками а також участі у двох судових засіданнях - суд визначає у грошовому покажчику у 3 тис. грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки саме такий розмір відповідає засадам співмірності, пропорційності та розумності. Суд вважає доводи представника відповідача, щодо необхідності відмови у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, необґрунтованими, оскільки обставини на які посилався представник відповідача не знайшли свого підтвердження під час судового засідання. Відповідно\~п.3 ч.1 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати; Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заява представника позивача підлягає частковому задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 3000 грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу, в іншій частині відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Outcome: partial