Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

З позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною до суду звернувся [PERSON] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою судді від 14.04.23 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У зв`язку із зверненням позивача до органу опіки з приводу встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні та графіку побачень з сином [PERSON] [INFO] та тривалого часу щодо виготовлення проекту відповідного висновку, ухвалою суду від 23.05.2023 року зупинялось провадження у справі. 04.10.2023 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування надала до суду висновок від 03.10.2023 року №1642/01-11 про визначення способів участі [PERSON] , 1984 р.н. у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тобто підстави, які слугували зупиненню провадження у справі відпали, тому ухвалою суду від 09.10.2023 ркоу поновлено провадження усправі. В судовму засіданні судом оголошено, що представник відповідача адвокат Іванова Г.С., 19.05.23 року зверталась до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами даної справи. Як вбачається, з розписки, яка міститься в матеріалах справи, 20.06.23 р. адвокат Іванова Г.С., яка педставляє інтереси відповідача [PERSON] отримала копію ухвали про відкриття провадження у спраі та копію позовної заяви з додатками. Заходами електронної пошти адвокат Іванова Г.С., діючи в інтересах [PERSON] , надала суду заяву про часткове визнання позову, в якій також зазначено про її варіант участі батька у зустрічах з дитиною. Ухвалою суду від 07.11.2023 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя \~особа \~Київська районна\~ адміністрації\~ Одеської\~ \~міської ради,\~як орган\~ опіки\~ та\~піклування про\~усунення перешкод\~ у\~ спілкуванні\~ з\~дитиною,\~визначення способів\~ участі\~ у\~вихованні \~та \~спілкуванні з\~дитиною закрито та призначено справ до судового розгляду по суті. Учасник справи в судове засідання не з`явились повідомлялись належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи Представник позивача [PERSON] - адвокат Тесленко В.Г., до судового засідання, надав до суду заяву про можливість розгялу справи за його та позивача відсутності , в якій позовні вимоги пітримав та просить їх задовольнити. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3ст. 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст.\~5\~ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 15.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Одесі шлюбі актовий запис №880, який розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01.07.2021 № 947/14112/21 Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з матір`ю , що визнано рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01.07.2021 року № 947/14112/21. Між сторонами наявний спір щодо порядку і способу участі батька у вихованні дитини, що зумовило його звернення до суду з дійсним позовом. Так позивач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу між ними, він намагався узгодити з відповідачем суму аліментів, передбачити участь у додаткових витратах на утримання дитини та погодити можливість визначення способів участі у вихованні та спілкуванні із дитиною із сином. Від отримання грошових котів для дитини, [PERSON] відмовлялася, мотивуючи відмову тим, що їй від нього нічого не потрібно. При цьому, [PERSON] формує у дитини негативне ставлення до нього як до батька, чинить перешкоди у його спілкуванні із дитиною, вчиняє дії, які унеможливлюють його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положення статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» наголошує на те, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158\~СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до частини першої та другої статті 159\~СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19\~СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, висновком органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 1642/01-11 від 03.10.2023 « Про визначення способів участі [PERSON] [INFO] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » визначено участь батька [PERSON] у\~спілкуванні та\~вихованні сина- [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~шляхом встановлення\~його систематичних\~побачень з\~дитиною наступним чином: -В період навчання дитини: щотижня у вівторок з 17.00 до 19.00 години; кожну суботу з 12.00 години до 18.00 години (за домовленістю батьків). -В канікулярний період: щотижня у вівторок та четвер з 12.00 години до 17.00 години; кожну суботу з 12.00 години до 18.00 години (за домовленістю батьків). -Щорічно: 26 листопада з 12.00 години до 18.00 години; 2 січня з 13.00 години до 19.00 години; 7 січня, з 13.00 години до 19.00 години; Великдень (згідно з церковним календарем), з 12.00 години до 16.00 години; День незалежності України (24 серпня), з 12.00 години до 16.00 години; День Збройних Сил України (6 грудня), з 13.00 години до 16.00 години; День народження батька (8 лютого), з 13.00 години до 19.00 години; інші святкові дні за домовленістю батьків та за бажанням дитини. Даним\~ висновком\~ батькам\~ малолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~роз`яснено,\~що спілкування [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням режиму дня та бажання дитини. Також повідомлено [PERSON] , [INFO] , що відповідно до вимог ч.3 ст. 157 СК України, вона не має права перешкоджати батькові спілуватись з дитиною та брати участь у її вихованні; також повідомлено [PERSON] , [INFO] , що віповідно до вимог ч.2 ст. 157 СК України він зобов`язаний братии участь у вихованні дитини та має право на особисте спілкування з ним, відповідно до вимог ст. 180 СК України він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19\~СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Доказів наявності між батьком та дітьми стійких психоемоційних перешкод у спілкуванні суду не надано. Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дітьми виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. В усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції про права дитини). Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин першої та другої статті 171\~СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Зважаючи на позицію позивача щодо погодження з висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.10.2023 року №1642/01-11 та позицію відповідача, яка позовні вимоги визнала частково, навіть запропонувала свій варіант участі батька у вихованні та зустрічах з їх спільним сином, а також заперечень щодо вказаного висновку не надавала, суд не вбачає підстав відступати від наведеного висновку, враховуючи всі матеріали справи. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, а саме суд зобов`язує відповідача [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у вихованні та у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] та встановлює [PERSON] часи спілкування з сином згідно з пропозицію органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.10.2023 року за №1642/01-11. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Питання розподілу судових витрат та витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу будуть розглянуті окремо у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial