Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

08 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що сторони являються батьками малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2009 року відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. В подальшому шлюб між сторонами 11.06.2010 було розірвано. Через неприязні до позивачки відносини відповідач ініціював судовий позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Незважаючи на те, що суд задовольнив позов відповідача та визначив для нього графік побачень із сином, [PERSON] так і не з`явився жодного разу для спілкування з дитиною. З 2009 по 2016 року позивачка з дитиною проживала у своїх батьків в с. Любівщина Миргородського району, про що відповідач був обізнаний. В подальшому, за згодою відповідача позивачка з дитиною змінили зареєстроване місце проживання на [ADDRESS] . Натомість відповідач змінив свої контактні дані, про що позивачку не сповістив. Наразі зв`язок з відповідачем втрачено. Будь-якої матеріальної допомоги відповідач не надає. Аліменти, стягнуті рішенням суду, відповідачем не сплачуються, що призвело до утворення заборгованості розмір якої станом на 01.08.2023 року складає 179 170,88 грн. На розгляді Великобагачанського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню відповідача у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України. Незважаючи на початок війни в Україні та наявності реальної небезпеки для життя та здоров`я сина, відповідач не потурбувався про потреби дитини. У зв`язку з цим, позивачка прохала суд, позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] . Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 11.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.27). У встановлений судом строк, відповідач відзиву не подав. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 14 листопада 2023 року, суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник, адвокат Долженко О.М. позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій прохав розгляд справи провести у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). В судовому порядку було вирішено питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Внаслідок неналежного виконання рішення суду в [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої станом на 01.08.2023 року складає 179170,88 грн, що підтверджено відповідною довідкою державного виконавця №б/н від 01.08.2023 (а.с.13-14). Актом обстеження умов проживання зафіксовано проживання дитини, [PERSON] , разом з матір`ю, [PERSON] , в житловому будинку по [ADDRESS] . Комісією встановлено наявність необхідних умов для належного виховання та гармонійного розвитку дитини. (а.с.15). Окрім того, дитина [PERSON] , перебуває на обліку в амбулаторії «Ваш лікар» на «д». Дитина має ряд хронічних захворювань. Дитина вакцинована за віком. З батьком дитини лікар педіатр не знайомий. Для проведення щеплень та лабораторних обстежень з приводу захворювання на прийом дитину приводить мама (а.с.16). Починаючи з 02 травня 2010 року і по 15 вересня 2015 року здійснювалися заходи громадського контролю за станом виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 квітня 2010 року. Зокрема у цей період комісією у складі депутата місцевої ради та жителів які проживають по сусідству [PERSON] зафіксовано, що батько [PERSON] , дід [PERSON] та баба [PERSON] для зустрічі та спілкування з дитиною [PERSON] не з`являлися, що фіксувалося відповідними актами (а.с.17-47). Виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області як органом опіки та піклування повідомлено суд, що через відсутність необхідної інформації від батька дитини, котрий не з`явився на засідання органу опіки та піклування, а тому не видається можливим надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Свідками [PERSON] та [PERSON] , котрі являються батьками позивачки, повідомлено, що відтоді, коли донька з онуком переїхала жити до них, відповідач лише декілька разів відвідував дитину. Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що проживали по сусідству з домогосподарством сім`ї [PERSON] , де на той час проживала і позивачка з дитиною. [PERSON] до дитини не з`являвся, про що вони підписували відповідні акти. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 дано роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи фактичні дані, встановленні в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що відповідач, як батько, ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, а тому, за таких обставин, позбавлення батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини. Суд погоджується зі стороною позивача, що задоволення позову не несе для батька невідворотних наслідків, котрий, за умови зміни свого ставлення до виховання дитини, може бути поновлений у батьківських правах. Судові витрати у справі складають з витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн. Оскільки позов задоволений у повному обсязі, тому на підставі ст. 141 ЦПК України дані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо наявності інших судових витрат, сторони суду не повідомляли, відповідних доказів їх понесення не надавали.

Outcome: approved