Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення боргу через порушення зобов`язань, взятих на себе [PERSON] за розпискою від 12.04.2023 року (отримано у борг 6000 доларів США). Суд своєю ухвалою від 29.08.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено\~копії ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі та\~відповідачу копія\~позовної заяви\~з доданими\~до позову\~документами з\~використанням послуг\~поштового зв`язку,\~які надаються\~АТ "Укрпошта".Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначений на 09:30 годину 31.10.2023 року. Позивач подав до суду заяву (вх.№7752) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримує повністю та просить задовольнити. Долучив до матеріалів справи: витяг 321353679 від 30.01.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державний акт на право власності на земельну ділянку під житловим будиноком за адресою: [ADDRESS] , довідку за № 423 від 18.05.2023 року, видану Полянською сільською радою про зміну нумерації будинків (адрес). Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подала. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розміщено оголошення на офіційному веб-сайті Свалявського районного суду Закарпатської області про виклик до суду відповідача [PERSON] у судове засідання (з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~ст.\~55\~Конституції України\~-\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання; ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно загальних положень про правочини закріплених у Главі 16 Розділу IV Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори), і мають вчинятися у формі, встановленій законом (ст. 202 ЦК України). Зокрема, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі і сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 ЦК України). У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ст. 208 ЦК України). Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ст. 209 ЦК України). Судом встановлено,\~що відповідно\~до розписки,\~складеної 12\~квітня 2023\~року [PERSON] , [INFO] (відповідач) зобов`язується повернути [PERSON] (позивач) грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) доларів США до 12 червня 2023 року. У разі неповернення коштів зобов`язується передати у власність [PERSON] житловий будинок, що належить їй на праві власності в [ADDRESS] (а.с. 19). За змістом статей 525, 526, 599 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч.1 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В своїй постанові від 28.11.2018 по справі № 462/2589/14-ц (провадження № 61-39338св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки» (аналогічний висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18). В судовому засіданні встановлено, що станом на день звернення позивача до суду, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики від 12.04.2023 року у встановлений договором строк не виконала, позику у розмірі 6000 доларів США в строк до 12.06.2023 року не повернула. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Судом встановлено, що згідно інформаціїної довідки про земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2124084401:04:002:0218, площею 0,1147 га знаходиться у приватній власності та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку під житловим будиноком за адресою: [ADDRESS] виділено земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2124084401:04:002:0218, площею 0,1147 га. Згідно витягу 321353679 від 30.01.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки за № 423 від 18.05.2023 року, виданої Полянською сільською радою - будинок, який знаходився за адресою [ADDRESS] , згідно запису архівної погосподарської книги № 26 після поновлення нумерації будинків та вулиць відповідає адресі: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; ч.2 ст. 530 ЦК України- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 638 ЦК України - істотною умовою будь-якого договору є предмет договору. Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд встановив, що розписка від 12 квітня 2023 року містить підтвердження про отримання [PERSON] коштів від [PERSON] та враховує, що на час оформлення цієї розписки [PERSON] була власником будинку за адресою: [ADDRESS] , тому в силу Закону мала право розпоряджатися цим майном. Відповідно до\~ст.\~264\~ЦПК України\~-\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~чи мали\~місце обставини,\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються;\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~докази на\~їх підтвердження;ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів;\~ ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог та які підтверджено належними та допустимими доказами, враховуючи, що від відповідача заперечень не надійшло (ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та у розписці вказано, що "у разі неповернення коштів відповідач зобов`язується передати у власність позивачу житловий будинок за адресою: [ADDRESS] " суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved