Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Орган опіки та піклування м.черкаси звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Державну реєстрацію народження дитини здійснено відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України. Так, в травні 2023 року до служби у справах дітей надійшла анонімна інформація щодо родини громадянки [PERSON] . В результаті проведеної перевірки вдалося встановити, що мати [PERSON] зареєстрована в смт.Драбів. В м.Черкаси проживає разом з донькою у квартирі співмешканця. В квартирі брудно, постійні сварки та бійки, це все відбувається на очах у малолітньої. [PERSON] не працює а тому відсутні засоби для існування та утримання малолітньої. Дитина не має повноцінного харчування, не відвідує дитячий заклад, атому не має можливості розвиватися відповідно до віку. Мати не піклується про життя та здоров`я доньки. За місцем проживання для дитини не створені умови для проживання та навчання, також не об лаштоване спальне місце, відсутні іграшки, немає одягу та засобів гігієни, відсутні продукти харчування. Громадянка [PERSON] жебракує, що і є джерелом доходу родини. Вказують, що 26.05.2023 року за клопотанням служби у справах дітей Черкаської міської ради малолітня [PERSON] влаштована до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей ЧОР», а інформацію щодо родини направлена до Черкаського міського центру соціальних служб» для проведення роботи в межах наданих повноважень. За інформацією вищевказаного Центру від 14.06.2023 року випадок в родині класифіковано, як випадок середньої складності. Відпоавдно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 28.06.2023 року малолітню [PERSON] ліану поставлено на облік в службі у справах дітей, як таку, що перебуває в складних життєвих обставинах, а саме: проживає в родинні, де мати не виконує свої батьківські обов2язки по вихованню доньки. З травня 2023 року малолітня перебуває в комунальному закладі. За інформацією закладу мати не виявляє своєї зацікавленості щодо долі дитини, спілкування з дитиною відбувається лише за ініціативою адміністрації закладу. [PERSON] 26.08.2023 року відвідала службу у справах дітей Черкаської міської ради та підтвердила, що не має реєстрації та постійного місця проживання, наразі проживає в жіночому кризовому центрі, не має роботи та постійного доходу, просила надати їй час для виправлення ситуації. Погодилася на відібрання в неї малолітньої без позбавлення її батьківських прав. За таких підстав позивач просить: 1) відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав; 2) малолітню [PERSON] передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, До початку розгляду справи подана заява про розгляд справи у відсутність представника, в якій він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28 липня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Відомості про батька [PERSON] , вказані Відділом ДРАЦ м. Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ). відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00039901773 від 31 травня 2023 року. Відповідно до листа Черкаського районного управління поліції від 19.05.2023 року повідомлено, що 03.05.2023 року до ЧРУП ГУНП в Черкаській області надійшла заява від [PERSON] про те, що її сестра [PERSON] не піклується про свою малолітню доньку, не забезпечує належні умови проживання, дитину залишає на довгий час без нагляду. 15.05.2023 року [PERSON] було запрошено до сектору ювенальної превенції ЧРУП, де в подальшому проведено профілактичну бесіду про необхідність належного виконання нею батьківських обов`язків по вихованню [PERSON] та попереджено. Що у випадку неналежного виконання нею цих обов`язків у подальшому її може бути притягнуто до відповідальності згідно чинного законодавства. Не зафіксовано фактів втягнення малолітньої [PERSON] до занять жебракуванням спільно з її матір`ю [PERSON] . Згідно з повідомленням КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради від 26.05.2023 №253 повідомила, що 25.05.2023 року до Центру була направлена [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . За попередніми матеріалами було встановлено, що дитина перебуває у складних життєвих обставинах, направлена до Центру Службою у справах дітей Черкаської облдержадміністрації. Мати дитини, [PERSON] , не працює, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та навчання малолітньої доньки, не створила для неї належних умов проживання. Рідна сестра матері [PERSON] [PERSON] повідомила, що [PERSON] разом з малолітньою дочкою часто жебракує в центрі міста, зловживає спиртними напоями. Просили розглянути на комісії із захисту прав дітей ситуацію, що склалася в родині, та вирішити питання про подальшу долю дитини вживаючи всіх вичерпних заходів щодо захисту її прав та законних інтересів, у тому числі майнових іжитлових. Відповідно до Інформації наданої Черкаським міським центром соціальних служб від 14.06.2023 р.№680, встановлено, що 30.05.2023 року Центр отримав інформацію щодо ситуації в сім`ї [PERSON] , яка виховує неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та проживає за адресою [ADDRESS] . 09.06.2023 року фахівці центру здійснили візит за адресою проживання сім`ї було складено акт оцінки потреб сім`ї №306 від 09.06.2023 року. За результатами оцінки потреб сім`ї та згідно з критеріями визначення типу складності випадку даний випадок класифіковано як випадок середньої складності. З`ясовано, що [PERSON] проживає зі своєю неповнолітньою донькою та своїм співмешканцем, [PERSON] в однокімнатній квартирі. В помешканні було бружно, неохайно, наявний стійкий неприємний запах, наявні мушки. [PERSON] ніде не працює, власного житла не мА. З 25.05.2023 року дитина перебуває у КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Мати постійно відвідує дитину. [PERSON] погодилась укласти договір про надання соціальної послуги соціального супроводу. Також 25.06.2023 року Службою у справах дітей Черкаської міської ради складений акт обстеження умов проживання, який затверджений членами комісії: завідувачем сектора [PERSON] , головним спеціалістом [PERSON], згідно з яким умови проживання родини [PERSON] незадовільні. Квартира складається з однієї кімнати, яка облаштована меблями старого зразка. Шпалери на стінах помешкання подерти, підлога засмічена. Зі слів матері дитини з`ясовано, що у доньки є окреме ліжко для відпочинку, але дитина дошкільний навчальний заклад не відвідувала, до шкоди не ходила. При огляді кімнати відмічено, що постільна білизна у дитини брудна з неприємними запахами котячих випорожнень. Крім того, мати дитини та співмешканець матері погодились. Щоб дитина перебувала в центрі соціально-психологічної реабілітації, оскільки їхня родина потрапила в складні життєві обставини та не взмозіподалати їх самостійно. З висновку Виконавчого комітету Черкаської міської ради вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з п. 1-6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами, що відповідач [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню доньки, не забезпечуває дитину необхідним харчуванням та одягом. При цьому держава приймає міри для надання відповідачу соціальної допомоги та забезпечення можливості налагодити взаємозв`язок зі своєю дитиною. За таких підстав суд доходить висновку, що позов про відібрання дитини від відповідача без позбавлення її батьківських прав є обґрунтованим і доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Суд доходить висновку, що саме рішення про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за її бажанням піклуватися про дитину. Більше того згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю, суд за заявою відповідача може постановити рішення про повернення їй дитини. Відтак відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із заявою про повернення їй дитини. Також ч. 1 ст. 170 СК України визначає, що у разі відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Враховуючи відсутність батька та інших родичів, яким дитина [PERSON] може бути передана, суд вважає за доцільне передати дитину органу опіки та піклування м.Черкаси. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2684.00 грн.

Outcome: approved