Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві вказала, що вона є дочкою [PERSON] . Шлюб між батьками розірвано 25 вересня 2015 року. [INFO] вона досягнула повноліття та навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті ім.. Вол. Гнатюка на факультеті педагогіки і психології з відвідуванням повного навчального дня денна форма навчання, термін навчання закінчується 30 червня 2026 року. Навчання є платним та вона потребує додаткових витрат, зокрема необхідні кошти на взуття, одяг, придбання матеріалів необхідних для навчання, проживання та харчування за місцем навчання. Їй повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. На даний час всю матеріальну допомогу їй надати мати, а батько в добровільному порядку будь-яких коштів не надає, хоча є працездатним, здоровим і здає в оренду дві земельні ділянки в оренду. Відсутність матеріального утримання зі сторони відповідача у зв`язку з досягненням повноліття ставить позивача у скрутне матеріальне становище, тому вона просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2023 року до закінчення навчання 30 червня 2026 р., але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Представник позивача [PERSON] в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області, справа №608/1197/15-ц. [PERSON] народилася [INFO] в с. Переходи Чортківського району Тернопільської області, батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30 липня 2019 року Серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Тернопільського національного педагогічного університету ім.. Вол. Гнатюка № 253 від 06 вересня 2023 року [PERSON] дійсно навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті ім. Вол. Гнатюка на факультеті педагогіки і психології «Чортківське ВПУ», форма навчання денна. Термін навчання з 19 вересня 2022 р. по 30 червня 2026 р. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за [PERSON] числяться земельні ділянки, які здає в оренду. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу в твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову до закінчення навчання, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1073,60 гривень судового збору.

Outcome: approved