Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить розірвати шлюб між ним і відповідачем. Позов мотивований тим, що 23.01.2023р. сторони зареєстрували шлюб у Фортечному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено актовий запис №22. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та різні погляди у сторін на життя. На даний час сторони разом не проживають і бажання на примирення не мають. Ухвалою суду від 19.10.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві позивач просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань, відзив до суду не подавала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23.01.2023р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №22, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , місце державної реєстрації шлюбу Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 23.01.2023р. (а.с.7). Спільне проживання сторін та збереження шлюбу стало неможливим. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та різні погляди у сторін на життя. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Із змісту ст.56 СК України слідує, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень відносно цього до суду не надала, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved