Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 24.11.2012 року між ПрАТ «Райз-Максимко» та позивачем [PERSON] був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач передала в оренду строком на 10 років належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,8282 га з кадастровим номером 5924786300:06:004:0038, яка розташована на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області. Додатковою угодою б/н від 06.07.2018 замінено первісного орендаря на відповідача ТОВ «Райз Північ», встановлено новий розмір орендної плати 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на час укладання додаткової угоди становило 14096,88 грн. та визначено строк дії договору до 31.12.2022 року. Позивач виконала свій обов`язок щодо передачі земельною ділянки в користування відповідачу, проте останнім не було виплачено [PERSON] орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022 рік в розмірі 14096,88 грн. У зв`язку з невиплатою орендної плати вважає, що з відповідача також підлягає стягненню 3 % річних (14096,88 грн х 3% річних: 365 днів х 292 днів прострочення=335,80 грн) та інфляційні втрати (14096,88 грн х 1,007 (індекс інфляції за грудень 2022 року) х 1,008 (індекс інфляції січень 2023 року) х 1,007 (індекс інфляції лютий 2023 року) х 1,015 індекс інфляції березень 2023 року) х 1,002 (індекс інфляції квітень 2023 року) х 1,005 (індекс інфляції травень 2023 року) х 1,008 (індекс інфляції червень 2023 року) х 1,000 (індекс інфляції липень 2023 року) х 1,000 (індекс інфляції серпень 2023 року) = 14845,80 грн 14096,88 грн = 748,92 грн.). А тому просить суд стягнути з ТОВ «Райз Північ» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті орендної плати за договором оренди землі від 24.11.2012 року, а саме: 14096,88 грн заборгованості по орендній платі за землю за 2022 рік; 335,80 грн 3 % річних від простроченої суми; 748,92 грн інфляційних втрат, а всього 15092,88 грн, 1073,60 грн сплаченого судового збору та 5000 грн витрат на правову допомогу. У відзиві на позовну заяву ТОВ «РАЙЗ\~ПІВНІЧ»просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що умовами договору передбачено лише обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції, що не є тотожним індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, вказав, що відповідач є податковим агентом, на якого покладений обов`язок щодо розрахунку та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору. З урахуванням цього, розмір щорічної орендної плати за користування земельною ділянкою складає 14096,88 грн, в тому числі ПДФО та військовий збір, а тому сума, яку позивач мав отримати за оренду земельної ділянки складає 12482,75 грн. Також просить врахувати сучасні реалії, які мають безпосередній вплив на життя на умови ведення бізнесу в Україні, у зв`язку з чим наявні проблеми із реалізацією вирощеної сільськогосподарської продукції, що мали наслідком недоотримання коштів товариством для виконання своїх зобов`язань із виплати орендної плати, а тому просить не стягувати пеню та інфляційні втрати або зменшити їх розмір на 99% (а.с. 21-22). Від представника позивача [PERSON] адвоката Луніки Т.Я. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, проте в матеріалах справи міститься раніше поданий відзив на позовну заяву з запереченнями проти позову, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, а тому суд справу вирішує за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8282 га з кадастровим номером 5924786300:06:004:0038, що розташована на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №021691 (а.с. 5). Згідно Договору оренди землі від 24.11.2012 року [PERSON] та Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» уклали договір про передачу в оренду земельної ділянки загальною площею 3,8282 га, в тому числі рілля 3,8282 га. Договір укладено на 10 років. Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4702,72 грн із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб» (а.с. 6-7). Відповідно до акту приймання-передачі об`єкта оренди орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 3,8282 га, у тому числі рілля 3,8282 га з кадастровим номером 5924786300:06:004:0038 на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 8). 06 липня 2018 року між сторонами укладено додаткову угоду б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі № б/н від 24.11.2012 року, відповідно до якої орендаря ПрАТ «Райз-Максимко» замінено новим орендарем - ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», п. 9 Договору викладено в наступній редакції: «Оренда плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14096,88 грн за рік оренди», строк дії договору до 31.12.2022 року (а.с. 9). Позивач у повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, передавши у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Натомість відповідач, в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі, не здійснив виплату на користь позивача суми орендної плати за 2022 рік у повному розмірі. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 21 Закону України" Про оренду землі" встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення.орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено за договором оренди. Відповідно до статті 24 Закону України "Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Внаслідок невиконання орендарем умов договору оренди землі стосовно виплати орендної плати за землю за 2022 рік виникла заборгованість, яку орендар добровільно не сплачує. У зв`язку з невиконанням орендарем своїх зобов`язань за договором оренди землі у орендодавця виникло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за вказаним договором. Згідно ст. 167 ПК України, ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18%. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів Украйни з даного виду доходів утримується військовий збір у розмірі 1,5%. Отже, орендна плата за земельну ділянку повинна виплачуватися позивачу із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, що в загальному складає 19,5 %, які сплачуються орендарем (відповідачем), як податковим агентом. А тому, оскільки розмір щорічної орендної плати за користування земельною ділянкою площею 3,8282 га з кадастровим номером 5924786300:06:004:0038 складає 14\~096,88 грн, в тому числі податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та військовий збір у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5%, сума, яку [PERSON] мала отримати за користування земельною ділянкою за 2022 рік становить 12482,75 грн, що не оспорюється відповідачем. Крім того, у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2022 рік на користь позивача на підставі статті 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. 3% річних за прострочення орендної плати за 2022 рік по договору оренди землі від 24.11.2012 року підлягає стягненню у сумі 299, 58 грн (12482,75 грн х 3% річних: 365 днів х 292 дня прострочення = 299,58 грн). Інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік по договору оренди землі від 24.11.2012 року підлягає стягненню в сумі 663,14 грн (12482,75 грн х 1,007 (індекс інфляції за грудень 2022 року) х 1,008 (індекс інфляції січень 2023 року) х 1,007 (індекс інфляції лютий 2023 року) х 1,015 індекс інфляції березень 2023 року) х 1,002 (індекс інфляції квітень 2023 року) х 1,005 (індекс інфляції травень 2023 року) х 1,008 (індекс інфляції червень 2023 року) х 1,000 (індекс інфляції липень 2023 року) х 1,000 (індекс інфляції серпень 2023 року) = 13145,89 грн 12482,75 грн = 663,14 грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13445,47 грн., з яких: заборгованість по виплаті орендної плати за договором оренди землі від 24.11.2012 року за 2022 рік 12482,75 грн., 3% річних від простроченої суми 299,58 грн та інфляційні втрати 663,14 грн. Згідно ч. 1 п.п. 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. До позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги б/н від 17.09.2023 року, довідку від 20.09.2023 року про сплату гонорару в розмірі 5000 грн, ордер та свідоцтво адвоката (а.с. 10,11,12,23), з яких вбачається, що представник позивача\~адвокат Луніка Т.Я. надав у даній справі правничу допомогу [PERSON] та її вартість була оцінена в сумі 5 000 грн. Проте, суд не повною мірою погоджується з доводами сторони позивача щодо вартості цієї допомоги та, розподіляючи витрати, понесені в цій частині, вважає, що розмір витрат не є повною мірою обґрунтованим та не відповідає критерію розумності. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19). Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених адвокатом дій (надання послуг), суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу та вважає необхідним стягнути з відповідача в цій частині кошти у розмірі 3000 грн. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial