Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Адвокат Щербачов Андрій Петрович, який діє в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив: визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи свою заяву тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] є неприватизованою, право власності на неї не оформлялось. Фактично за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2014 року, з членами родини він не спілкується, власних речей у квартирі він не має, він не приймає участь у оплаті комунальних послуг та погашення боргів. Зазначив, що факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі чинить значні складнощі, оскільки здійснюється нарахування боргів на нього за житлово - комунальні послуги. Акцентував увагу суду, що позивачі намагаються оформити субсидію, однак через реєстрацію боржника та накопичення на [PERSON] боргів це не вдається зробити. Позивачі звернулися до органів приватизації для оформлення права власності на квартиру, однак отримали відмову через відсутність згоди повнолітніх членів сім`ї, а саме відсутності згоди відповідача [PERSON] . У зв`язку з чим, вимушені звернутися з цим позовом до суду для захисту своїх прав. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання. Через канцелярію суду представником позивачів - адвокатом Щербачовим Андрієм Петровичем подано письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачів. На задоволенні позову наполягали та не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву та будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УЮТ -2011» повідомлено належним чином про розгляд справи, будь-яких письмових пояснень та клопотань на їх адресу не надходило. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] (квартиронаймач), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , на квартиру відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.12). Квартиронаймач [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до акту від 03.08.2023 року, посвідченого майстром ТОВ «УЮТ-2011» та скріпленого печаткою ТОВ «УЮТ-2011» в квартирі [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2014 року (а.с.10). [PERSON] звернулася до виконавчого комітету Покровської районної в місті ради для зміни договору найму та визнати її наймачем квартири, однак рішенням № 460 від 21.12.2022 року отримала відмову у внесенні зміни до договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] житлова площа 41, 5кв.м., у зв`язку з відсутністю згоди повнолітніх членів сім`ї (а.с.11). Судом здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності таких прав у відповідача. Відповідно до відповіді № 332273 від 21 листопада 2023 року за РНОКПП відповідача інформацію не знайдено. Статтею 47 Конституції України проголошено: кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Приписами статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Частина перша статті 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 12 січня 2021 року у справі № 344/7064/16-ц (провадження № 61-15204св20), від 02 грудні 2020 року у справі № 760/11141/19 (провадження № 61-23066св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 619/40/17 (провадження № 61-10243св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 645/7374/18 (провадження № 61-10094св20). Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Обставин, які б свідчили, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачу [PERSON] у користуванні квартирою, або що з цього питання вони зверталися до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації з поважних причин. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] добровільно, з власної ініціативи залишив житлове приміщення у 2014 року та 9 років не намагався повернутись до нього, не підтримує стосунків з родиною та не сплачує комунальні послуги за вказану квартиру. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved