Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що в серпні 2022 року між ним та відповідачем було досягнуто усної домовленості, відповідно до якої відповідач протягом двох тижнів з моменту перерахування коштів мав доставити йому з Європи та продати б/у автомобіль Фольксваген Т4 вартістю 75500,00 грн. 24.08.2022 року через мобільний додаток трьома платежами він перерахував на банківську картку відповідача в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти на загальну суму 75500,00 грн. Однак, після отримання коштів, відповідач почав ухилятись від спілкування з ним, транспортний засіб йому не поставив та повернув лише 17000,00 грн. Вимогу про повернення інших коштів відповідачем проігноровано, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що в серпні 2022 року між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості, відповідно до якої відповідач протягом двох тижнів з моменту перерахування коштів мав доставити позивачу з Європи та продати б/у автомобіль Фольксваген Т4 вартістю 75500,00 грн. 24 серпня 2022 року позивачем [PERSON] через мобільний додаток трьома платежами було перераховано на банківську картку [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти на загальну суму 75500,00 грн., що підтверджується випискою за договором №б/н за період 24.08.2022-24.08.2022 АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.53). Однак, після отримання зазначених коштів, відповідач [PERSON] почав ухилятись від спілкування з позивачем, зазначений у домовленості транспортний засіб позивачу не поставив та повернув лише 17000,00 грн. В зв`язку з цим, [PERSON] звернувся до Відділення поліції №1 Красноградського РВП ГУНП України в Харківській області, однак, згідно довідки 1462 від 13.10.2022 року о/у СКП відділення поліції №1 Красноградського РВП ГУНП України в Харківській області Р.Гарбузюк вбачається, що із вказаного звернення [PERSON] вбачаються лише цивільно-правові відносини між продавцем та покупцем та було прийнято рішення про списання матеріалів ЖЄО №1692 від 13.10.2022 року до справи згідно ЗУ «Про звернення громадян» (а.с.17). 14.11.2022 року позивачем [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено вимогу про повернення коштів (а.с.18-19). Однак, відповідачем вимогу про повернення коштів було проігноровано. Як вбачається з інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-24004/18/23-Вих від 23.05.2023 року, за результатами перевірки інформації, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по 23.05.2023 року в базі даних не виявлено (а.с.63). Згідно ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Домовленість позивача з відповідачем не підпадає під ч.1 ст. 206 ЦК України. Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, отримані відповідачем від позивача грошові кошти відповідно до положень ст. 1212 ЦК України є безпідставно отриманим майном та підлягають поверненню. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 58500,00 грн. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved