Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Кузьменко І. О. звернулася до суду із позовною заявою до Підволочиської територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,9 кв.м., зокрема на 2/3 частки - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та 1/3 частки квартири, належної позивачу на праві спільної сумісної власності. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на житло [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, спадщину прийняла. [INFO] померла [PERSON] . Заповітного розпорядження спадкодавиця не складала. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після її смерті прийняв у відповідності до ст.1268 ЦК України. Інших спадкоємців за законом, які б спадщину прийняли чи бажали б спадкувати - немає. Проте, при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру по [ADDRESS] йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на спадкове майно. Крім того, зважаючи, що після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила [PERSON] , яка спадщину прийняла як спадкоємець першої черги за законом, однак не оформила її у встановленому законом порядку та відсутністю свідоцтва про народження (актового запису про народження) [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище змінено на [PERSON] ) , що не дає можливості підтвердити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка відкрилась після смерті її матері - [PERSON] шляхом підтвердження родинних відносини як матері і дочки, позивач не може оформити майнові права на нерухоме майно, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав з позовом про визнання права власності на спадкове майно та встановленням факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] являлася матір`ю [PERSON] . Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача - Підволочиської територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно просять справу розглянути без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 травня 1993 року, виданого органом приватизації селищної ради народних депутатів смт.Підволочиськ - квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її см`ї: [PERSON] - 1/3 [PERSON] - 1/3, [PERSON] - 1/3. Квартира приватизована згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири 42,9 кв.м.. Характеристика квартири наведена в технічному паспорті, який є є складовою частиною Свідоцтва. З технічного паспорта на квартиру (кімнату, жилий блок секцію) №8 у будинку квартирного типу по [ADDRESS] , виданого бюро технічної інвентаризації Підволочиського району Тернопільської області вбачається, що квартира знаходиться на 1 поверсі 3-поверхового будинку і являє собою окрему квартиру, що складається з 2-х житлових кімнат, житлова площа квартири - 29,60м.кв., загальна площа квартири 42,9кв.м. Паспорт виготовлено станом на 06 червня 2023р. Замовник технічної інвентаризації - [PERSON] . Згідно Інформації Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району №150 від 06.06.2023року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрована в БТІ Підволочиського району за № 96, в книзі 01 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні. Власниками квартири зазначено: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частки за кожним, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 травня 1993 року, виданого органом приватизації селищної ради народних депутатів смт. Підволочиськ на підставі розпорядження №96 від 13.05.1993р. [INFO] [PERSON] померла, місце смерті - смт. Підволочиськ, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області України 05.03.2002р. Згідно довідки Підволочиської селищної ради Тернопільської області від 27.06.2023р. №78 вбачається, що 1/3 частки квартири [ADDRESS] на праві особистої власності належне [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті в управління спадковим майном вступила її донька - [PERSON] котра займалася похованням матері, здійснювала в квартирі поточний ремонт. Інформація про заборону (арешт) на квартиру відсутні. Згідно відповіді державного архіву Житомирської області Житомирської обласної військової адміністрації №К-2851/02 від 18.07.2023 у книзі реєстрації актових записів про народження по Кулішівській сільській раді Ємільчинського району за 1935 рік запису про народження [PERSON] не виявлено. Разом з тим, відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 24 вересня 1957р. [PERSON] , 1932р.н. та [PERSON] , 1935р.н., одружились 24 вересня 1957року, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Окрім того, як вбачається з будинкової книги прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] - в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Кулеші Ємільчинського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - [INFO] . [PERSON] померла [INFO] в смт. Підволочиськ, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Підволочиським районним віддідлом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (мІвано-Франківськ), актовий запис 88. Згідно довідки Підволочиської селищної ради Тернопільської області від 27.06.2023р. №79 вбачається, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та 6 місяців по тому в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] . Інформація про заборону (арешт) на квартиру відсутні. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 22 травня 1961р. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Як убачається із роз`яснення приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Матійчик А.В. від 12 жовтня 2023 року №41/01-16, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в управління спадковим майном вступив [PERSON] , який на час смерті був зареєстрований та проживав з спадкодавцем. Інших спадкоємців немає. Проте, проте у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки квартири по [ADDRESS] йому відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказане спадкове майно. До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини. За змістом п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п.10 цієї постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Ретельно вивчивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, суд приходить до висновку про наявність родинних відносин між померлою [PERSON] , померлою [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] , як між матір`ю та дочкою, а отже, факт родинних відносин між ними є підтвердженим,встановлення факту який просить встановити позивач має юридичне значення та породжує юридичні наслідки - суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом. Зважаючи, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] доведено- після смерті [PERSON] - 1/3 частки квартири по [ADDRESS] успадкувала [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частки квартири, розташованої по [ADDRESS] , яку прийняв [PERSON] фактично вступивши в управління спадковим майном. Однак, звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на майно - свідоцтва про право власності на житло. Через відсутність оригіналу документа, що підтверджує право власності померлого на частку вказаної квартири у позивача, нотаріус відмовив у видачі йому свідоцтва про право на спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Так, у Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 року у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. У Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Оскільки суд з`ясував, що позивачем втрачено документ, який засвідчує його право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами, яке було набуто ним на законних підставах, і це право потребує захисту у зв`язку з неможливістю на даний час його відновлення, в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності , захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру по [ADDRESS] ґрунтуються на чинному законодавстві. Зазначене право позивача підлягає судовому визнанню та захисту, шляхом задоволення заявленого позову в повному обсязі. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, 141ЦПК України , враховуючи клопотання позивача, судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved