Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 28 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Починаючи з вересня 2018 року позивач та відповідач проживають окремо, а відтоді [PERSON] фінансово їх з донькою не забезпечував, хоча мав постійний дохід у вигляді заробітної плати. З моменту розлучення дитина постійно проживає з позивачем та має сталий соціальний зв`язок з матір`ю. Позивач добросовісно виконує свої материнські обов`язки, створює для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує усім необхідним, піклується про культурний розвиток та належний відпочинок дитини. Так, з 2005 року позивач працює в ТОВ «КУА АПФ «Укрфінінвест», з 2014 року переведена на посаду внутрішнього аудитора, за місцем роботи характеризується як дисциплінований працівник, надійний помічник керівника, не має дисциплінарних стягнень, а, навпаки, за успіхи в трудовій діяльності неодноразово нагороджувалась грошовими преміями. Мати дитини має стабільний дохід та зможе забезпечити доньці належні умови для проживання. Донька разом із матір`ю проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , де наявні всі необхідні для комфортного життя меблі, речі побуту та вжитку. Також, для малолітньої відведено окремий куточок, де створено всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку дитини. Власницею зазначеної квартири є матір позивача [PERSON] . Згідно з характеристикою, виданою начальником ЖЕД № 6, за час проживання позивача з донькою за вищезазначеною адресою скарг на неї від сусідів та мешканців будинку не надходило. Позивач піклується про розвиток та здоров`я дитини належним чином. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 599, який знаходиться в пішохідній доступності від місця проживання позивача. Згідно з Актом оцінки потреб сім`ї № 819 від 18 серпня 2021 року ознаки складних життєвих обставин у сім`ї [PERSON] та [PERSON] відсутні. Дитина розвивається відповідно своєму віку, активна, радісна, на контакт йде. Має друзів в садочку. З оцінки фахівця: дитина любить маму та бабусю. Мати повністю виконує свої батьківські обов`язки. Стан помешкання задовільний: дотримуються санітарно-гігієнічні корми, у дитини є окреме ліжко, облаштовано місце для гри, навчальних занять, помешкання безпечне для дитини. Відповідач проявляє бажання бачитись з дитиною досить рідко, їхні зустрічі є нерегулярними та нетривалими, тоді як позивач займається вихованням дочки, забезпечена житлом, має дохід, постійне місце роботи, а тому може забезпечити дитині належні умови для проживання. Позивач також просить визначити способи участі батька у вихованні дитини з урахуванням особи відповідача, встановивши графік зустрічей батька зі своєю дитиною. За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд: -визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] ; -встановити наступний графік зустрічей батька - [PERSON] зі своєю дитиною [PERSON] , [INFO] : -кожну суботу тижня з 18:00 до 20:00 у присутності матері, [PERSON] , та/або бабусі, [PERSON] , за виключенням щонайменше двох субот влітку та двох субот взимку для спільного відпочинку матері, [PERSON] , з дитиною, [PERSON] ; -кожну середу тижня з 18:00 до 20:00 у присутності матері, [PERSON] , та/або бабусі, [PERSON] . Ухвалою від 19 жовтня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області відкрив загальне позовне провадження у справі, розпочав підготовче провадження. 06 грудня 2021 року від [PERSON] надійшла заява, в якій відповідач зазначає, що спору про місце проживання дитини у сторін немає, оскільки він не заперечує, щоб дитина проживала з матір`ю. Відповідач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою. Розгляд заяви ще не закінчений. [PERSON] просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору. Ухвалою від 17 травня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, у заяві просив слухати справу у його відсутність у зв`язку з несенням військової служби. Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 28 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 28 січня 2017 року та про що було зроблено актовий запис № 56. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року у справі № 759/2396/21шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідно до характеристики від 20 серпня 2021 року [PERSON] з 12 вересня 2005 року працює в ТОВ «КУА АПФ «Укрфінінвест», з 2014 року переведена на посаду внутрішнього аудитора. За місцем роботи характеризується як дисциплінований працівник, надійний помічник керівника, не має дисциплінарних стягнень, а навпаки за успіхи в трудовій діяльності неодноразово нагороджувалась грошовими преміями. [PERSON] має стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи за період з 01 березня 2021 року по 31 серпня 2021 року. Згідно з Актом оцінки потреб сім`ї № 819 від 18 серпня 2021 року, виданим Святошинським районним в місті Києві Центром соціальних служб ознаки складних життєвих обставин у сім`ї [PERSON] та [PERSON] відсутні. Дитина розвивається відповідно своєму віку, активна, радісна, на контакт йде. Має друзів в садочку. З оцінки фахівця: дитина любить маму та бабусю. Мати повністю виконує свої батьківські обов`язки. Стан помешкання задовільний: дотримуються санітарно-гігієнічні норми, у дитини є окреме ліжко, облаштовано місце для гри, навчальних занять, помешкання безпечне для дитини. За даними, які містяться у психологічному заключенні від 20 серпня 2021 року, виданому клінічним психологом Норкіною Іриною в усіх проведених проективних методиках дитина малювала чи розміщувала себе поруч з мамою, батько залишався на відстані від дитини та матері. Це свідчить про близькі стосунки та комфорт в родині, де перебуває дитина, а також про міцну прив`язаність між дитиною та матір`ю. Згідно з педагогічною характеристикою з ДНЗ № 599 від 31 серпня 2021 року, [PERSON] поступила до навчального закладу в вересні 2020 року в молодшу групу № 3. Дитина адаптувалась до умов дошкільного навчального закладу нормально. У дитини стійка нервова система, вона активно спілкується з дітьми та вихователями, не вступає в конфлікт з однолітками. Варвара добре переносить навчальне навантаження, уважна на заняттях. Вона достатньо самостійна, намагається успішно впоратися з справою, за яку береться. Дівчинка емоційна, активна в різних видах діяльності, в процесі спілкування з однолітками і дорослими проявляє поступливість, не примхлива, намагається прийти на допомогу, не ображати інших, вміє підкорятися вимогам дорослих, акуратна. Згідно з характеристикою, виданою начальником ЖЕД № 6, за час проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , скарг на неї від сусідів та мешканців будинку не надходило. У висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 29 листопада 2021 року рекомендовано визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , та визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , а саме: - І та III субота кожного місяця з 10 год 00 хв до 18 год 00 хв неділі; - один місяць влітку; - день народження дитини за домовленістю з матір`ю. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Верховний Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка дбає про її фізичний та духовний розвиток, забезпечує дитині належні умови проживання, про що свідчать надані суду докази. Разом з тим, відповідач не заперечує щодо проживання дитини з позивачем, про що зазначив у поданій до суду заяві, та вказує, що між сторонами відсутній спір. За таких обставин, суд вважає, що звернення [PERSON] до суду з вимогою про визначення місця проживання дитини з нею є передчасним, оскільки права позивача відповідачем не порушені, дитина після розірвання шлюбу постійно проживає з матір`ю, відносно чого заперечень у батька дитини немає. Щодо позовної вимоги про встановлення графіку побачень батька з дитиною. За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Заявляючи вимогу про встановлення відповідачу графіку побачень з дитиною, [PERSON] фактично звертається в інтересах [PERSON] , а не у своїх власних інтересах. Крім того, як зазначає відповідач, на розгляді Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації за його заявою перебуває питання про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed