Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком з прилеглими надвірними будівлями [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовані наступним. Позивач є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідачі зареєстровані, проте у будинку фактично не проживають з 2020 року. [PERSON] про місце свого нинішнього проживання не повідомляє, проте проінформувала позивача, що до місця реєстрації постійного місця проживання повертатись не планує, при цьому самостійно вчиняти дії щодо зняття себе разом з дітьми з реєстраційного обліку не бажає. Реєстрація відповідача з дітьми у належному позивачу будинку обмежує його право у користуванні, володінні та розпорядженні ним. На даний час у позивача виникла необхідність у терміновому продажу будинку через військові дії в Україні, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з цим позовом. На підставі ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 386 ЦК України, ст. 150 ЖК України просить позов задовольнити. (а.с. 2-3) 09 червня 2023 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 38-39) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву суду не представила. Представник позивача [PERSON] адвокат Деречина О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що відповідачі не мають родинних зв`язків з позивачем, проте він дозволив їм проживати у належному йому будинку з правом реєстрації місця проживання, бо [PERSON] планувала в подальшому викупити цей будинок, проте не зробила цього. З 2020 року відповідачі проживають у Польщі, точна їх адреса невідома, жодного разу з того часу на територію України вони не повертались, при цьому самостійно знятися з обліку реєстрації місця проживання [PERSON] не бажає. Відповідач [PERSON] , яка є законним представником малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлялась шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, судова кореспонденція повернулась до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. (а.с.61,74,83) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається такою, що повідомлена про дату та час розгляду справи належним чином. 09 травня 2023 року , тобто до дати відкриття провадження у справі, до суду через компанію «Нова пошта» надійшла заява , складена від імені [PERSON] , у якій зазначено про те, що позовні вимоги [PERSON] визнаються в повному обсязі і висловлено прохання розглядати справу без участі відповідача. Однак дана заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 183 ЦПК України, оскільки не містить інформації про адресу місця проживання заявника, в зв`язку з чим з підстав ч. 2 ст. 183 ЦПК України підлягає залишенню ( поверненню) без розгляду. Крім того, враховуючи той факт, що заява подана до відкриття провадження, а матеріали справи не містять інформації про обізнаність відповідачки про наявність цивільного провадження у суді щодо неї, суд взагалі ставить під сумнів той факт, що її відправником є саме відповідач. (а.с. 18, 19, 20, 71) Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Представник третьої особи виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до матеріалів справи представлено Висновок органу опіки та піклування по суті спору. (а.с.42-43, 60,73,82) Вислухавши пояснення представника позивача, свідчення свідка, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору дарування від 01 липня 1995 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] .(а.с.7-8,77) У вищевказаному будинку з 11 квітня 2012 року зареєстрована [PERSON] , а також її неповнолітні діти. ( а.с. 34, 35, 37) Довідкою Великоскелівського старостинського округу апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Олександрійського району Кіровоградської області № 72 від 25 квітня 2023 року підтверджено, що [PERSON] та її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , за місцем реєстрації не проживають. (а.с. 9) Згідно акту, складеного 26 квітня 2023 року за участю [PERSON] як власника житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] , [PERSON] та її діти [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], зареєстровані у житловому будинку [ADDRESS] , але не проживають з 2020 року. (а.с. 10) Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] засвідчила, що вона знає відповідачку та її дітей, оскільки вони доводились їй сусідами. [PERSON] з дітьми та чоловіком проживали в будинку [PERSON] близько 4 років. В 2019 році [PERSON] поїхала на заробітки в Польщу, а через рік виїхали і її чоловік з дітьми. Відповідачка повідомляла, що не збирається повертатися в Україну, бо влаштувалася на роботу на заводі. Вирішуючи позов по суті, суд зазначає таке. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно дотримується позиції, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла («Kryvitska and Kryvitskyy v.Ukraine», заява № 30856/03), наголошує, що втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» (Zehentner v.Austria), заява № 20082/02, пункт 56, ECHR 2009). Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду становить джерело права при розгляді справ вітчизняними судами: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Повага до права людини на житло закріплена у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеними чи позбавленим свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав особи на житло (рішення у справі «Пауел та Райнер проти Великобританії»). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 року), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 року). У п. 34 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» наголошено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК України ; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Оскільки збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, то під час вирішення цієї категорії справ з`ясуванню підлягають обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності особи. За змістом положень ст. 2, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа може мати декілька місць проживання, однак проведенням реєстрації свого місця проживання у конкретному жилому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Права малолітньої ( неповнолітньої) дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання дитини за місцем реєстрації не залежать від її волі, а тому за своїм характером є поважними. Факт не проживання дитини у спірному житлі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування ним. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку малолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Позбавлення дитини права користування житлом не відповідає інтересам дитини. Як передбачено частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області представив суду Висновок по визнання /невизнання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зі змісту якого вбачається, що вказане питання було розглянуте на комісії з питань захисту прав дитини, засідання якої відбулось 21 червня 2023 року. Відкритим голосуванням простою більшістю членів комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення у питанні визнання / невизнання малолітніх [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням , покластися на розсуд суду. На підставі матеріалів, наданих до позовної заяви, при голосуванні служба у справах дітей була категорично проти визнання малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 21 червня 2023 року, незважаючи на категоричність в даному питанні служби у справах дітей, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради у питанні щодо визнання /невизнання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, покладається на розсуд суду. (а.с.42-43) Оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи заявлені позивачем підстави позову, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду позивачем не доведено, що відсутність [PERSON] з дітьми за місцем реєстрації місця проживання має місце з неповажних причин, а також що факт реєстрації їх місця проживання у належному позивачеві будинку обмежує його право користування, володіння та розпорядження даним нерухомим майном, як він про це вказував у своїй позовній заяві. Показання свідка [PERSON] підтверджують факт відсутності відповідачки з дітьми за місем реєстрації, проте не є достатніми для встановлення причин такої відсутності, з огляду на непідтвердження їх сукупністю інших доказів. За таких обставин суд вважає, що в зв`язку з недоведенням підстав позову, а також з метою недопущення порушення прав неповнолітнього / малолітніх дітей на житло, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] та її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] належить відмовити. З підстав п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed