Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

До Ірпінського міського Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба в справах дітей Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, в якій зазначено, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . 07.10.2022 рішенням суду шлюб було розірвано. Зазначає, що припинення шлюбних відносин та її переїзду з дитиною від відповідача до її бабусі та матері слугувала загроза її життю та дитині, оскільки відповідач веде себе не адекватно, кричить, не контролює себе в поведінці, емоційно не врівноважений, погрожував, скандалив. Також вказує, що відповідач тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні доньки, не провідує дитину, не вітає з днем народження, не цікавиться її здоров`ям, життям, потребами, морально та матеріально не підтримує дитину. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлена. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав та не мав заперечень щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки. В судове засідання представник третьої особи: Служба в справах дітей Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.02.2020 року. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2022 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 27 серпня 2020 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 358, народилась [PERSON] , батьком якої є - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 01.08.2022 Ірпінським міським судом Київської області було винесено судовий наказ № наказ 367/2130/22 та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. починаючи з 08.07.2022року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 02.09.2022року Державним виконавцем Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Федорчуком Микитою Федоровичем винесено постанову та відкрито провадження по виконанню судового наказу №367/2130/22 виданого Ірпінським міським судом Київської області 01.08.2022року. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.05.2023року проведеному Державним виконавцем Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області заборгованість боржника [PERSON] станом на 28.02.2023 року зі сплати аліментів становить 13459,14 грн. Також, судом встановлено, що вироком Ірпінського міського суду Київської області від 18.10.2022 у кримінальній справі №367/4056/22 [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.04.2023 року дитина [PERSON] перебуває під наглядом сімейного лікаря з травня 2021 року. На прийом дитину приводить мати [PERSON] . Згідно довідки Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №15 «ПІЗНАЙКО» від 25.04.2023 року, дитина [PERSON] , дійсно відвідує заклад дошкільної освіти з 24.04.2023 року та проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дитину приводить до ЗДО і забирає додому тільки мати. Батько контакту з закладом, де виховується дитина, не підтримує, із вихователями не спілкується. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дочки, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочки. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] . Також, враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі ст. ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved