Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

18 жовтня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Проніва Наталія Романівна звернувся до суду із позовною заявою до Козятинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку, в якій просить суд визнати за позивачем - [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0651 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0510500000:00:045:0196, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Палагутіною В.О. 27 листопада 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №2805, її батько [PERSON] подарував їй 1/2 частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованої в [ADDRESS] . 1/2 частина житлового будинку розташована на земельній ділянці для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0651 га, кадастровий номер 0510500000:00:045:0196. Право власності на вказану вище земельну ділянку зареєстровано за її батьком [PERSON] [INFO] її батько помер. Оформити на неї земельну ділянку шляхом укладення договору дарування він не встиг. На даний час вона вирішила розпорядитися частиною житлового будинку, однак без оформлення земельної ділянки, вона не має можливості цього зробити, тому вимушена звертатися до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Проніва Н.Р. у підготовче засідання не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Козятинської міської ради Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, проте на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача та про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами та долучені до матеріалів справи письмові докази, правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування, посвідченого 27 листопада 2007 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Палагутіною В.О., зареєстрованого в реєстрі за №2805, батько позивача [PERSON] подарував їй, [PERSON] , 1/2 частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованої в [ADDRESS] (а.с.4, 5, 13). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №54385013 від 02 березня 2016 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0651 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0510500000:00:045:0196, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення 4 сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області від 12 лютого 2016 року (а.с.6). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №74387609 від 18 жовтня 2023 року слідує, що інформація про відкриття спадкової справи на майно померлого [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня (а.с.9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Частиною 4 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі чи споруди. Згідно ст. 377 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору дарування житлового будинку) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених для попереднього землевласника. Системний аналіз змісту норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості (правова позиція Верховного Суду в постанові від 19 листопада 2020 року в справі №686/9580/16-ц). При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020 року в справі №689/26/17). Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (правова позиція Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2018 року в справі № 910/18560/16). Відтак, враховуючи вказане, принцип слідування землі за будівлею, відсутність інших спадкоємців майна померлого, за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0651 га, кадастровий номер 0510500000:00:045:0196, згідно вимог статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Козятинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved