Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (надалі - ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.») на її користь страхове відшкодування в розмірі 19700,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 20 червня 2020 року між ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» та ТОВ «Джоін АП!» укладено генеральний договір добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном № 20.015017.1801-481, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з матеріальними (фінансовими) збитками, яких зазнала застрахована особа внаслідок неможливості здійснення оплаченої подорожі за кордон, виникнення непередбачених фінансових втрат під час подорожі (в тому числі зміни строків перебування за кордоном) з причин, що не залежали від волі застрахованої особи, та які зазначені у договорі страхування. Як стверджувала позивач, 21 квітня 2021 року вона разом з чоловіком [PERSON] повинні були відлетіти у туристичну подорож в Арабську Республіку Єгипет, яка мала тривати до 28 квітня 2021 року. Вартість подорожі склала 19700,00 грн, яка була повністю сплачена позивачем. Однак, 19 квітня 2021 року позивач та її чоловік захворіли на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, унаслідок чого не змогли відбути у туристичну подорож. Згідно договору № А2323653 від 19 квітня 2021 року поїздка була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай». Вважаючи наведений випадок страховим, позивач 21 квітня 2021 року звернулася до страховика зі заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» належним чином не виконало зобов`язання, не сплативши страхувальнику страхове відшкодування, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачем при зверненні до суду з позовною заявою не долучено копії позовної заяви з додатками для відповідача та не надано документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судовго збору. 22 вересня 2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків, копія позовної заяви з додатками відповідачу та оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 1073,60 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 17 жовтня 2023 року. 17 жовтня 2023 року судове засідання було відкладено до 14 листопада 2023 року у зв`язку з неявкою сторін. В судове засідання призначене на 14 листопада 2023 року позивач не з?явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. Засобами поштового зв`язку надала до суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала з підстав наведених у позові, а також зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» в судове засідання 14 листопада 2023 року не з?явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином, шляхом надсилання судової повістки, копії ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження , копії позовної заяви з додатками на адресу реєстрації: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Судом встановлено, що [PERSON] (турист) та ТОВ "Джоін АП!" (туроператор) уклали договір про надання туристичних послуг, за умовами якого туроператор зобов`язався надати позивачеві послуги з організації та оформлення туристичного туру в Арабську Республіку Єгипет з 21 квітня 2021 року до 28 квітня 2021 року, готель - Grand Oasis Resort 4*+; особи, що слідують з замовником: [PERSON] . Позивач же взяла на себе обов`язок прийняти надані послуги та оплатити їх вартість у сумі 19700,00 грн в обумовлений договором строк. [PERSON] належним чином виконала взяті на себе за договором зобов`язання, оплативши вартість туристичних послуг у сумі 19700,00 грн. 20 червня 2020 між ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» та ТОВ «Джоін АП!» укладено генеральний договір добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном № 20.015017.1801-481, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з матеріальними (фінансовими) збитками, яких зазнала застрахована особа внаслідок неможливості здійснення оплаченої подорожі за кордон, виникнення непередбачених фінансових втрат під час подорожі (в тому числі зміни строків перебування за кордоном) з причин, що не залежали від волі застрахованої особи, та які зазначені у договорі страхування. Укладення договору страхування по відношенню до кожної застрахованої особи підтверджується свідоцтвом про страхування (п. 1.4 генерального договору). ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» видало свідоцтво про страхування № D2323653/2, яке підтверджує факт страхування ризику - настання раптової, непередбаченої події, що призвела до понесення застрахованими особами: [PERSON] та [PERSON] , матеріальних (фінансових) збитків внаслідок неможливості здійснення подорожі (поїздки) за кордон з причини розладу здоров`я застрахованої особи, строк якого становить більше 10 календарних днів включно, та який суттєво та принципово перешкоджає здійсненню подорожі, а саме: вимагає стаціонарного лікування та/або дотримання карантинного режиму, та/або дотримання постільного режиму на дату початку запланованої поїздки та/або 3 календарних днів після дати початку запланованої поїздки (пп. 3.1.1 п. 3.1 договору). 19 квітня 2021 року у застрахованих осіб [PERSON] та [PERSON] було діагностовано гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2 (а. с. 9,10). У зв`язку з захворюванням [PERSON] та [PERSON] змушені були проходити лікування з 15 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (а. с. 11-14). Викладені обставини унеможливили заплановану подорож в Арабську Республіку Єгипет та стали підставою для звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Зібравши усі необхідні для страхового відшкодування документи 21 квітня 2021 року [PERSON] на адресу відповідача були відправлені заява про настання події, що має ознаки страхового випадку та пакет документів, що підтверджує обставини виникнення страхових ризиків, необхідний для отримання страхового відшкодування у зв`язку з виникненням збитків при неможливості здійснення позивачем та її чоловіком туристичної подорожі, що відображено в описі до поштового відправлення (а.с. 15). Згідно листа ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» від 30 липня 2021 року адресованого [PERSON] вбачається, що страховій компанії необхідно надати наступні документи: копія паспорту для виїзду за кордон та заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, заповнену від її імені. Після отримання всіх необхідних документів та відомостей про обставин настання страхового випадку, ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» протягом встановленого строку буде прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування або відмови. Факт отримання страховиком документів підтверджується вщевказаним описом вкладення до поштового відправлення, в якому до переліку документів скерованих на адресу ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» включені крім інших також і копія паспорту для виїзду за кордон та заява про настання події, що має ознаки страхового випадку, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Разом з тим жодних дій, направлених на виконання умов Договору страхування, ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" не зроблено, рішення про виплату або у відмові у виплаті не прийнято, страхове відшкодування позивачу не виплачене. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України "Про страхування"). Абз. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з пунктом 10.10. Свідоцтва про страхування, страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до умов Генерального договору № 20.015017.1801-481 від 20 червня 2020 року добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном, передбачені чіткі строки для здійснення страхової виплати: п. 10.9 - Протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів і відомостей про обставини настання страхового випадку відповідно до Розділу 9 Договору страхування, Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування та складає відповідний страховий акт або протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання всіх вищезазначених документів приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування; п. 10.10 - Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Матеріали справи свідчать, що рішення про виплату стархового відшкодування або відмову у його виплаті страховиком не прийняте, більш того страхове відшкодування на час розгляду справи відповідачем не проведено. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав. Отже, страхове відшкодування в рамках страхового випадку, яке підлягає стягненню із ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» на користь позивача складає 19700,00 грн. На виконання вищезазначених норми процесуального законодавства відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. Таким чином, ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» не виконало свої зобов`язання за договором страхування, а тому заявлені позивачем позовні вимоги до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 19700,00 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. При вирішенні питання розподілу судових витрат, в порядку передбаченому положенням ст. 141 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків. При зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 67083666 від 19 вересня 2023 року. (а.с. 35). З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved