Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5500 грн. щомісячно, з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5500 грн. щомісячно, з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем по справі - [PERSON] перебувають у шлюбі, та є батьками доньок: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Чоловік не належно утримував її та їхніх дітей. Ніякої допомоги не поступає, в неї та дітей, тяжке матеріальне становище. Оскільки відповідач постійно змінює місця роботи, його дохід є мінливим, просить суд призначити аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 5500,00 гривень щомісячно на її користь на утримання дітей, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви ( вх..№51857/23-вх. від 09.10.23) просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Підтримав поданий до суду відзив згідно якого не заперечив проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня винесення судом рішення і до досягнення дітьми повноліття. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що дійсно, між ним та позивачкою 21.11.2008 офіційно було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дочок: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] .. Шлюб між ними ще не розірваний, місце проживання дітей з одним із батьків не визначене. Діти зареєстровані у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації, переживаючи за життя та здоров`я своїх дітей, ними було прийняте рішення про те, що дружина разом з дітьми виїде до Польщі. З 27 лютого 2022 року по теперішній час вони мешкають у Польщі. Позивачка перешкоджає спілкуванню з дітьми та не привозить їх в Україну, аргументуючи це тим, що вона офіційно працевлаштована та не може покинути роботу навіть на деякий час. З лютого 2022 року і по даний час він регулярно, по мірі своєї фінансової можливості, надсилав кошти на утримання дітей, хоча сам є безробітним та не має постійного доходу. Крім того, за місцем свого проживання у Польщі діти отримують кожного місяця грошове забезпечення у сумі 500 злотих на дитину старше 3-ох років. Заявлені позивачкою позовні вимоги про сплату аліментів на кожну дитину у розмірі 5500, 00 грн. для нього є непомірним фінансовим тягарем, він не має такого доходу, щоб сплачувати такі аліменти, йому також треба за щось жити. Він розуміє свій батьківський обов`язок брати участь в утриманні неповнолітніх доньок та не має наміру від нього ухилятися, але сплата 11000,00 грн. аліментів щомісяця є несправедливою і накладає на нього непропорційний фінансовий тягар, зокрема, з урахуванням того, що його матеріальний стан не покращився, а навпаки погіршився, оскільки, у країні йде війна, постійна робота та сталий дохід відсутні, у нього не вистачає коштів на оплату комунальних послуг, виросли борги. Окрім того він хворіє на цукровий діабет. Вважає, що позивачкою не доведено недостатність грошових коштів, на утримання дітей та не надано розрахунок виходячи з якого вона визначила такий розмір аліментів. Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалою суду від 20.09.2023 прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначене судове засідання з повідомленням сторін. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані письмові докази, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.11.2008р. Центральним відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис № 1035. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 99, зареєстрований Тишицькою сільською радою Березнівського району Рівненської області та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 06, зареєстрований Виконавчим комітетом Голубненської сільської ради Березнівського району Рівненської області. З оглянутих судом копій свідоцтв про народження вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З досліджених судом інших письмових доказів, наданих відповідачем вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, жодної державної соціальної допомоги не отримує Оглянутими судом копіями долучених відповідачем квитанцій підтверджується, що відповідач у період часу з жовтень, листопад 2023 року переводив на ім`я [PERSON] власні кошти. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2023 рік" установлено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 дo 18 рокiв становить 2833 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Позивачка не подала до суду будь-яких доказів для встановлення її щомісячного доходу, а судом таких доказів встановлено не було щодо підтвердження або спростування доводів відповідача про працевлаштування позивачки за кордоном та отримання соціальних виплат дітям на території Польщі. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи встановлені по справі обставини,обов`язку батька щодо утримання дітей, часткове визнання відповідачем позову, та з метою забезпечення прав дітей на матеріальне утримання, з урахуванням остовірно встановлених доказів у справі, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Рішенням суду слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять ) грн.50 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.08.2023 до повноліття дитини та на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1416 ( одна тисяча чотириста шістнадцять) грн.50 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.08.2023 р. до повноліття дитини, що на думку суду відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості . Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 28.08.2023 р. по 28.09.2023 р. - допустити до негайного виконання. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 1073,60 грн. від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial