Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів із відповідача [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] , 2017 року народження, та сина [PERSON] , 2018 року народження, з 1/3 частки усіх видів його доходів на тверду грошову суму в розмірі по 10000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що відповідно до судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2021 року із відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дітей виконує несвоєчасно, аліменти сплачує у мінімально встановленому розмірі. Враховуючи зростання потреб дітей, зважаючи на постійне зростання вартості продуктів харчування, ліків, канцелярських товарів, зважаючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, просить зміни спосіб стягнення аліментів. 18 вересня 2023 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (а.с.23). 25 жовтня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.26-27). Ухвалою від 25 жовтня 2023 року було постановлено розглядати справу в спрощеному провадженні з викликом сторін (а.с.31). 25 жовтня 2023 року від відповідача до суду надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.33-34). Ухвалою від 26 жовтня 2023 року було постановлено проводити судове засідання по справі в режимі відеоконференції (а.с.39). 08 листопада 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.41-82), відповідно до якого він просить в задоволенні позовних відмовити. Посилається на те, що з початком воєнних дій на території України він втратив все своє нерухоме майно та джерело доходів, що суттєво погіршило його матеріальне становище. На даний час зареєстрований, як приватний підприємець, але будь-якої підприємницької діяльності не здійснює. Єдиний належний йому торгівельний павільйон, розташований в м. Щастя Луганської області, був понівечений та розграбований. Місто, в якому він проживав, на даний час перебуває в окупації. Крім того, належна йому квартира розташована в м. Сєвєродонецьк Донецької області, яке перебуває в окупації, будинок, в якому розташована квартира, - напівзруйнований. Він півтора року проживає в Німеччині, навчається на інтеграційних курсах, відвідує мовні курси, тому на даний момент фізично не має часу працювати та отримувати дохід, крім допомоги по безробіттю. Не зважаючи на свій важкий на даний час матеріальний стан, намагається своєчасно сплачувати аліменти на утримання дітей. Продовжує сплачувати їх навіть після того, як позивач відмовилася від їх стягнення, подавши відповідну заяву до відділу державної виконавчої служби. Не дивлячись на те, що відносини із позивачем у нього були складними, після початку війни він допоміг колишній дружині та дітям евакуюватися до Німеччини, забезпечив їх житлом, влаштував до дитячого садка та початкової школи, допоміг з оформленням документів про реєстрацію місця проживання, отриманням грошових виплат. Перед початком навчального року придбав для доньки ергономічну навчальну парту, яку позивач відмовилася забирати. Посилання позивача на зростання цін відповідають дійсності, але і розмір допомоги по безробіттю також зростає. Зростання цін на ліки та вартості лікування ніяким чином не стосується позивача та дітей, оскільки вони, за необхідності, отримують його безкоштовно завдяки безкоштовному медичному страхуванню. Крім того, зазначає, що має серйозне захворювання опорно-рухового апарату, про що відомо позивачу. Йому було призначене оперативне лікування, яке вдається відтермінувати завдяки дотримання ним призначень та обмежень від лікаря. Також 25 січня 2023 року він отримав офіційного листа від Управління фонду авансових платежів на утримання у ФРН, в яких доводиться до його відома про звернення позивача до даного органу з метою призначення допомоги у вигляді авансової виплати аліментів, зазначивши його боржником. Відповідачу була висунута вимога про сплату аліментів за законодавством ФРН з роз`ясненням правових наслідків їх несплати. Крім того, він, як платник аліментів має право здійснювати контроль за цільовим витрачанням коштів на утримання дітей, що неможливо на даний час зробити, з врахуванням того, що позивач із дітьми тривалий час зареєстровані та проживають за межами України та перебувають в процесі активної інтеграції в іноземній державі. Також зазначає, що від попереднього шлюбу має ще сина [PERSON] , 2013 року народження. Вважає, що розмір аліментів, які просить стягувати позивач, є необгрунтовано великим та не підтверджений належними та допустимими доказами. Строк для подання відзиву, враховуючи місцеперебування відповідача та наявні у справі докази отримання ним ухвали суду про відкриття провадження та ознайомлення з матеріалами позовної заяви 25 жовтня 2023 року, не пропущено. 16 листопада 2023 року позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.83-84), не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на аналогічні підстави, що були зазначені в позовній заяві, наголошуючи на відсутності надання відповідачем добровільної допомоги на утримання дітей, крім призначених аліментів, які він також сплачує несистематично. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення з підстав, зазначених у відзиві. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 17 серпня 2017 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області (актовий запис № 218). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2022 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.7-8). Рішення набрало законної сили. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно копій свідоцтв про народження дітей (а.с.12-14, 15) батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Відповідно до наданих позивачем копій довідок про реєстрацію місця проживання особи (а.с.9-11) вона та діти сторін по справі зареєстровані по [ADDRESS] . Відповідно до копії судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року по справі № 373/1645/21 (2-н/373/136/21), з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 вересня 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 травня 2023 року було закрите виконавче провадження № 68100830 по примусовому виконанню вищезазначеного судового наказу за заявою стягувача. Згідно розрахунку заборгованості № 7591 від 22 лютого 2023 року, зробленого Переяславським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] заборгованості по аліментах станом 01 березня 2023 року не має. Із поданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що [PERSON] щомісячно перераховував на користь позивача кошти в розмірі 100 євро, як сплата аліментних зобов`язань (а.с.46-55). Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» за період із 01 січня 2023 року по 01 листопада 2023 року на рахунку [PERSON] рух коштів відсутній (а.с.53). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 74915503 від 06 грудня 2016 року (а.с.56) вбачається, що відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5990893 від 10 липня 2013 року (а.с.57) відповідач [PERSON] є власником торгівельного павільйону, розташованого по [ADDRESS] . На підтвердження факту проживання сторін по справі та їх спільних дітей на території Німеччини відповідачем подані копії посвідок на проживання (а.с.61, 65). Відповідачем подане підтвердження реєстрації на курс професійної мови (а.с.58). Відповідно до копій довідок (а.с.62-63) позивачем та відповідачем були подані заяви на отримання пільг, які включають забезпечення прожиткового мінімуму та будь-які витрати на проживання. Як вбачається із копії повідомлення витрати на оренду квартири сплачує Центр зайнятості ФРН ( а.с.67-68). Позивач звернулася до Управління фонду авансових платежів на утримання у ФРН з метою призначення допомоги у вигляді авансової виплати аліментів, внаслідок чого на адресу відповідача були направлені відповідні листи з вимогою сплати таких платежів (а.с.74-79). Як вбачається із консультативного заключення травматолога від 18 грудня 2020 року (а.с.60) [PERSON] має захворювання хребта,\~що підтверджується в копією протоколу магнітно-резонансної томографії від 10 лютого 2020 року (а.с.80). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 листопада 2017 року відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.66). Суд приймає до уваги інші подані позивачем та відповідачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Подача відповідачем паспорта дитячої парти (а.с.81) не може бути доказом надання матеріальної допомоги на утримання саме спільних дітей. \~ \~ \~ \~Крім того, подача документа (а.с.70-72) на іноземній мові (ймовірно - німецькій) без перекладу не може бути належним та допустимим доказом по справі, зважаючи на норми ст. 9 ЦПК України, суд не є фахівцем в галузі перекладу та не зобов`язаний його здійснювати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 цього Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). В межах заявлених позивачем вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позивач шляхом зміни способу стягнення аліментів фактично просить збільшити їх розмір. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів існування обставин, передбачених у вищезазначених статтях СК України, не надає. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити. При цьому, слід зауважити, що позивач зі своєї ініціативи звернулася до виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого документа без виконання і розпочала процедуру стягнення аліментів за законодавством іноземної держави, не шляхом визнання та надання дозволу на виконання рішення суду України про стягнення аліментів. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України,

Outcome: dismissed