Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Просить стягнути з\~відповідачів заборгованість\~за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що отримані за адресою [ADDRESS] за період з 01.10.2016 по 31.12.2019 у розмірі 40\~585, 54 грн., 1817,48 грн. 3% річних, 805,69 грн.\~ інфляційних втрат та судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.06.2023 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача\~ [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~надала суду\~заяву про\~розгляд справи\~у її\~відсутність та\~відсутність відповідача\~ [PERSON] .\~Суду надано\~ відзив\~на позовну\~заяву \~щодо не\~визнання позовних\~,\~просить суд застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Відповідно до\~довідки \~від 14.09.2023\~року на\~офіційному веб-сайті\~Київського районного\~суду м.\~Полтави розміщено\~оголошення \~про виклик [PERSON] в судове\~засідання.\~ З\~опублікуванням оголошення\~про виклик\~відповідач вважається\~повідомленим про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи.\~Отже,\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про час\~і місце\~розгляду справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що позивач КП Харківські теплові мережі» в період з 01.10.2016 по 31.12.2019 надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , плата за послуги вносилася не у повному розмірі , існує заборгованість за вказаний період у сумі 43\~208, 71 грн. Послуги надаються відповідно до „Правил надання населенню послуг з\~\~\~ централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення\~, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; Система централізованого теплопостачання це сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання. Постачання теплової енергії (теплопостачання) господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Тариф (ціна) на теплову енергію це грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про теплопостачання» основними завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання є: реалізація державної\~політики щодо\~функціонування ринку\~теплової енергії; захист\~прав споживачів; забезпечення\~рівних можливостей\~доступу суб`єктів\~відносин у\~сфері теплопостачання\~на ринок\~теплової енергії; запобігання монополізації та створення умов для розвитку конкурентних відносин у сфері теплопостачання. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Положення про НКРЕКП, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715, Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» та на підставі Постанови НКРЕКП від 31.03.2016 № 528 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання» встановлюються, зокрема, тарифи на теплову енергію». Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та згідно з абзацом 7 статті 16 Закону України «Про теплопостачання» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання. 01.06.2011 року постановою Кабінету Міністрів України №869 затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (далі - Порядок). Згідно з п. 1 Порядку він визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води. Суду не надано належих доказів щодо не отримання відповідачем послуг з централізованого опалення та гарячого водовідведення за вищевказаний період. Розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі покладені як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували у повному розмірі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості позивачем заявлені обґрунтовано. Нормами статті\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» \~визначено,\~що споживач\~має право одержувати\~своєчасно та\~належної якості\~житлово-комунальні\~послуги згідно\~із законодавством\~і умовами\~укладених договорів.\~Індивідуальний споживач,\~серед іншого,\~ зобов`язаний також:\~ укладати\~договори про\~надання житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Наведена правова позиція підтверджена сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц; постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі №201/9729/18). За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом 17.02.2022 року та просить стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги за період з 01.10.2016 по 31.12.2019 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачами не вносилась оплата за отримані послуги за вказаний період. Встановивши дані обставини, а також враховуючи наявність заяви представника відповідача про застосування строків позовної даності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строків позовної давності, а саме за період з 01.02.2019 року по 31.12.2019 року . При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.02.2019 по 31.12.2019 року в розмірі 11\~295,87 грн., 1817,48 грн. інфляційних втрат, 805,69 грн. 3 % річних, всього 13\~919 грн. 04 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2\~481 грн.

Outcome: partial