Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 30 серпня 2023року позов задоволено. Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за період з січня 2022 року по 01 травня 2023 року у розмірі 50 978.15 грн., яка нарахована Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. При цьому судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат позивача на сплату судового збору та оплату правової допомоги. 04 жовтня 2023 року до суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених ним судових витрат. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Під час розгляду справи по суті сторони надавали суду пояснення та заперечення з приводу стягнення судових витрат, їх розміру та правомірності вимог щодо стягнення судових витрат. Представник заперечував проти стягнення з відповідача витрат про надання правничої допомоги у розмірі 8\~000 грн., посилався на те, що справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, є нескладною. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін по справі та їхніх представників. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справичи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У своїй позовній заяві позивач зазначав, що його судові витрати складаються із витрат по сплаті судового збору, також із витрат на професійну правничу допомогу, які він просив стягнути з відповідача на його користь. Згідно попереднього розрахунку судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи, позивач зазначив витрат по сплаті судового збору у розмірі 1073.60 грн. та 8\~000 грн. на професійну правничу допомогу. Питання про розподіл зазначених витрат розглядалось судом під час розгляду справи, сторони давали свої пояснення щодо заявлених вимог про стягнення судових витрат, однак при ухваленні рішення суд питання про судові витрати не вирішив. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що при звернення до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073.60 грн. та 8\~000 грн. на професійну правничу допомогу, що підтверджується долученими до справи доказами: квитанцією про сплату судового збору №0.0.2990838967.1 від 11.05.2023 року у розмірі 1073.60 грн., договором про надання правничої допомоги від 11.05.2023 року з якого убачається, що сторони узгодили розмір винагороди адвоката 8\~000 грн., квитанцією №6 від 11.08.2023 року про сплату гонорару адвоката у розмірі 8\~000 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, витрати позивача з оплати правової допомоги покладаються на відповідачів пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц роз`яснила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд звертає увагу на те, що спір між сторонами виник із аліментних правовідносин. Вказана справане є занадто складною з огляду на обсяг залучених сторонами доказів та кількістю судових засідань. З огляду на викладене, враховуючи заперечення представника відповідача щодо розміру судових витрат, суд вважає обґрунтованими та такими, що в повній мірі відповідають складності справи та виконаній адвокатом роботі витрати позивача на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн. Щодо витрат по сплаті судового збору у розмірі 1\~073.60 грн., то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню у повному обсязі.

Outcome: partial