Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

31.08.2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 листопада 2011 року. Від спільного подружнього життя народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на сім`ю, життя та виховання дитини, якою відповідач взагалі перестав займатися. Рік тому відповідач переїхав жити до своїх батьків в смт Торчин та життям дружини і дитини не цікавився. Сторони живуть кожен своїм окремим життям та своїми інтересами. Між ними втрачені взаємні почуття любові та поваги. Сторони подружніх відносин не підтримують, не спілкуються, спільного господарства не ведуть, а тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та судові витрати залишити за нею. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2023 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій ( ас 14). 04.09.2023 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації сторін ( ас 15, 16), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27, частини 2 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 04.09.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розгляд справи призначено на 25.09.2023 року (ас 17-18), який ухвалами Рожищенського районного суду Волинської області відкладено: на 10.10.2023 року ( ас 24-25), на 03.11.2023 року ( ас 29-30), на 20.11.2023 року ( ас 36-37). Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 40, 42). Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений ухвалою суду строк не подав, але 20.11.2023 року через мобільний додаток « Вайбер» повідомив, що не заперечує проти розірвання шлюбу ( ас 42). До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, а тому, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без виклику учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 20.11.2023 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 листопада 2011 року Торчинською селищною радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 30 ( ас 6). Після одруження позивачу присвоєно прізвище\~« [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у сторін народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем ( ас 11, 12, 13). Зі змісту\~позовної заяви\~встановлено,\~що подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на сім`ю, життя та виховання дитини, якою відповідач взагалі перестав займатися. Рік тому відповідач переїхав жити до своїх батьків в смт Торчин та життям дружини і дитини не цікавився. Сторони живуть кожен своїм окремим життям та своїми інтересами. Між ними втрачені взаємні почуття любові та поваги. Сторони подружніх відносин не підтримують, не спілкуються, спільного господарства не ведуть. \~ \~ \~ \~Відповідач дані обставини, викладені в позовній заяві, не спростував і не заперечив. \~ \~ \~ \~Наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~від\~21.12.2007\~року\~№\~11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог статтей 24, 55, 56 СК України, суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог статті 113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, прохання позивача про залишення прізвища « [PERSON] » після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 частини 3\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи заяву позивача, суд доходить висновку, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved