Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області, який діє в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької міської ради, звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , яка померла [INFO] , а саме об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 31,41 кв.м. та передати у власність Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206), а також стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що Вознесенівською окружною прокуратурою м. Запоріжжя Запорізької області за результатами вивчення інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавчого комітету Запорізької міської ради, встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Запорізької міської ради щодо визнання відумерлим об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Так, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] , виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 24.12.2004 року. Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.11.2022 виявлено актовий запис про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] : актовий запис про смерть №85 від 14.01.2020 року складений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дата смерті: [INFO] . Відповідно до листа КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 29.12.2022 № 02.2-05/6943 на підставі постанови слідчого відділення Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Сафронова А.М. 17.12.2019 комунальною установою проводилась експертиза трупа [PERSON] , [INFO] , яка була доставлена з адреси: [ADDRESS] (Висновок експерта №4589).Труп довгий час рідними не затребуваний, смерть зареєстрована комунальною установою в Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (актовий запис №85 від 14.01.2020). Труп похований СКП «Запорізька ритуальна служба» 05.03.2020. Також, як зазначає прокурор у позовній заяві, за даними Управління соціального захисту населення по Дніпровському району Запорізької міської ради від 05.01.2023 № 05-07/54 [PERSON] перебувала на обліку в управлінні та користувалась житловою субсидією за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей, що містяться у декларації від 09.07.2018 про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, будь-які інші особи, крім самої [PERSON] , у квартирі не зареєстровані (не проживають). Інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.11.2022 № 04-45/3/1149 підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована: [PERSON] , [INFO] , з 09.10.1997 по 11.02.2020 (знята з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю). Отже, на момент смерті, [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] , виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 24.12.2004 року була єдиним власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.11.2022 актові записи про шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, народження дітей відносно померлої [PERSON] , [INFO] не виявлено. Відповідно до інформації Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 15.11.2022 № 1035/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Також за інформацією Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 20.12.2022 № 1182/01-09 заповіти (спадкові договори) від імені [PERSON] не посвідчувалися. Крім того, за змістом позовної заяви окружною прокуратурою встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] вживалися заходи до визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] .Так, у провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 334/3669/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору-купівлі продажу та визнання права власності. У ході розгляду даної цивільної справи встановлено, що відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відповідач - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що складено актовий запис про смерть № 85 від 14.01.2020. У подальшому, 01.03.2021 на адресу суду надійшла заява [PERSON] про залишення позову без розгляду у зв`язку із смертю відповідача. Враховуючи викладене, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2021 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності\~у вищевказаній справі залишено без розгляду. Проте, як зазначено прокурором у позовній заяві, 30.09.2021 [PERSON] повторно звертається до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з аналогічною позовною заявою до [PERSON] про визнання дійсним договору-купівлі продажу та визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.10.2021 у справі № 334/7503/21 [PERSON] відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом, оскільки відповідач померла, її цивільна правоздатність та дієздатність припинилася. Також зі змісту позовної заяви вбачається, що за результатами ознайомлення з матеріалами судових справ № 334/3669/20 та № 334/7503/21 встановлено, що на підтвердження своїх доводів щодо права власності на спірну квартиру, [PERSON] надано копію договору купівлі-продажу, укладеного 28.11.2005 з [PERSON] та зареєстрованого 28.11.2005 Запорізькою товарною біржою «Строй-Інвест». В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на час укладення між [PERSON] та [PERSON] , договору купівлі-продажу від 28.11.2005 вказаної квартири цивільні правовідносини регулювались Цивільним кодексом України 2003 року. Згідно з положеннями ст. 657 цього кодексу Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до положень вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Долучена до позовної заяви копія договору купівлі-продажу від 28.11.2005 будь-яких відміток про його нотаріальне посвідчення чи державну реєстрацію не містить. Крім того, у позовній заяві прокурором зазначено, що за результатами ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, а саме, квартиру [ADDRESS] з`ясовано, що вказаний договір купівлі-продажу від 28.11.2005 у матеріалах інвентаризаційної справи не міститься, записи про його реєстрацію також відсутні. Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням відсутності на договорі купівлі-продажу від 28.11.2005 на який, як на правовстановлюючий документ посилалася [PERSON] , будь-яких відміток про його нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію, у силу вимог ст.ст. 220, 640 ЦК України, вказаний договір купівлі-продажу є нікчемним, не тягне жодних правових наслідків та не потребує додаткового визнання його недійсним судом. Звернення прокурора з вказаною заявою до суду спрямовано саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання щодо права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Оскільки на момент звернення до суду із позовом, встановлений ч.2 ст.1277 ЦК України річний строк з часу відкриття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на прав власності, сплинув, вказане нерухоме майно за відсутності спадкоємців належить до об`єкта відумерлої спадщини, за неможливості позасудового врегулювання спору, із метою захисту законного інтересу територіальної громади заступник керівника прокуратури в інтересах територіальної громади в особі ЗМР звернувся до суду з вказаним позовом. 09.03.2023 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Крім того, роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст.178 ЦПК України). 09.03.2023 ухвалою суду заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про забезпечення позову у цивільній справі задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 31,41 кв.м., право власності на яку за життя належало [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] . 20.06.2023 ухвалою суду, задоволено клопотання прокурора та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» оригінал або засвідченні належним чином копії інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] та інформацію щодо державної реєстрації договору купівлі-продажу №643/347 від 28.11.2005, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 18.07.2023 ухвалою суду задоволено клопотання прокурора щодо витребування належним чином завірених копій інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] у СУ ГУНП в Запорізькій області, яке здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020080000000296 від 04.08.2020. 18.08.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Відзиву на позов, зустрічного позову та інших заяв по суті справи відповідачем подано не було. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено. Прокурор Дмитренко О.А. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник ЗМР Кіпа О.В., в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просили задовольнити позов повністю. Відповідач в судові засідання не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу. Відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не подано; клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно з п.1 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Отже, доступ до суду є правом особи, що гарантоване, зокрема, ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.55 Конституції України. Доступ до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини - це здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Крім того, ЄСПЛ дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню. Проте, суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту першого статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою, (рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 42527/98, пункт 44). У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За змістом ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відзиву на позов не надано, заяв та клопотань до матеріалів справи стороною відповідача не надано, про причини своєї неявки у підготовчі та судові засідання [PERSON] не повідомляла, а тому суд зі згоди представників позивача вважає необхідним ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представників позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали, якими обґрунтований позов та матеріали витребувані судом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що спірна квартира, розташована за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] , виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 24.12.2004 року. Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.11.2022 виявлено актовий запис про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] : актовий запис про смерть №85 від 14.01.2020 року складений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дата смерті: [INFO] . Відповідно до листа КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 29.12.2022 № 02.2-05/6943 на підставі постанови слідчого відділення Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Сафронова А.М. 17.12.2019 комунальною установою проводилась експертиза трупа [PERSON] , [INFO] , яка була доставлена з адреси: [ADDRESS] (Висновок експерта №4589). Труп довгий час рідними не затребуваний, смерть зареєстрована комунальною установою в Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (актовий запис №85 від 14.01.2020). Труп похований СКП «Запорізька ритуальна служба» 05.03.2020. Також за даними Управління соціального захисту населення по Дніпровському району Запорізької міської ради від 05.01.2023 № 05-07/54 [PERSON] перебувала на обліку в управлінні та користувалась житловою субсидією за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей, що містяться у декларації від 09.07.2018 про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, будь-які інші особи, крім самої [PERSON] , у квартирі не зареєстровані (не проживають). Інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.11.2022 № 04-45/3/1149 підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована: [PERSON] , [INFO] , з 09.10.1997 по 11.02.2020 (знята з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю). Отже, на момент смерті, [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] , виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 24.12.2004 року була єдиним власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] в якій була зареєстрована та проживала. Наведене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.12.2022 № 319143184. Судом встановлено, що відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.11.2022 актові записи про шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, народження дітей відносно померлої [PERSON] , [INFO] не виявлено. Відповідно до інформації Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 15.11.2022 № 1035/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Також за інформацією Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 20.12.2022 № 1182/01-09 заповіти (спадкові договори) від імені [PERSON] не посвідчувалися. Таким чином, до теперішнього часу жодною особою (спадкоємцем) не подано заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті останньої. Вказані дані свідчать про відсутність спадкоємців після смерті [PERSON] , як за заповітом, так і за законом. Вказане підтверджено і показаннями свідка [PERSON] , який є головою ОСББ «Відродження, 6А» та в судовому засідання пояснив, що у будинку по [ADDRESS] він проживає з 1974 року, проте з померлою він проживав в різних під`їздах. [PERSON] проживала одна, про те, що вона померла він дізнався від сусідів. На теперішній час квартира стоїть порожня, витрати на ОСББ за вказану квартиру не сплачуються. Після обстрілів м. Запоріжжя 09.10.2022 у квартирі були вибиті вікна, які були забиті з вулиці силами ОСББ (квартира розташована на 2 поверсі). До нього як до голови ОСББ з приводу спірної квартири ніхто не звертався. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] , відповідачем у справі, після смерті [PERSON] вживалися заходи до визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що у провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 334/3669/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору-купівлі продажу та визнання права власності. У ході судового розгляду зазначеної цивільної справи встановлено, що відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відповідач - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що складено актовий запис про смерть № 85 від 14.01.2020. У подальшому, 01.03.2021 на адресу суду надійшла заява [PERSON] про залишення позову без розгляду у зв`язку із смертю відповідача. Враховуючи викладене, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2021 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності\~у вищевказаній справі залишено без розгляду. Будучи обізнаною про смерть [PERSON] , [INFO] [PERSON] повторно зверталась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з аналогічною позовною заявою до [PERSON] про визнання дійсним договору-купівлі продажу та визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.10.2021 у справі № 334/7503/21 [PERSON] відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом, оскільки відповідач померла, її цивільна правоздатність та дієздатність припиналася. Судом встановлено, що на підтвердження своїх доводів щодо права власності на спірну квартиру, [PERSON] у судових справ № 334/3669/20 та № 334/7503/21 надано копію договору купівлі-продажу, укладеного 28.11.2005 з [PERSON] та зареєстрованого 28.11.2005 Запорізькою товарною біржою «Строй-Інвест». Згідно з положеннями ст. 657 цього кодексу Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до положень вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 4 вищевказаного закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, у тому числі, право власності на нерухоме майно. Долучена до позовної заяви копія договору купівлі-продажу від 28.11.2005 будь-яких відміток про його нотаріальне посвідчення чи державну реєстрацію не містить. Крім того, судом досліджено матеріали інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, а саме, квартиру [ADDRESS] та встановлено, що вказаний договір купівлі-продажу від 28.11.2005 у матеріалах інвентаризаційної справи відсутній, записи про його реєстрацію також відсутні. У свою чергу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі 916/3156/17, постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 07.11.2018 року у справі № 357/3394/16-ц визначено, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням відсутності на договорі купівлі-продажу від 28.11.2005 на який, як на правовстановлюючий документ посилалася [PERSON] , будь-яких відміток про його нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію, у силу вимог ст.ст. 220, 640 ЦК України, вказаний договір купівлі-продажу є нікчемним, не тягне жодних правових наслідків та не потребує додаткового визнання його недійсним судом. Предметом спору, у даній справі є визнання спадщини відумерлою й передача майна до комунальної власності територіальної громади Запорізької міської ради. За змістом ч.1 ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Проте, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, у зв`язку з наявністю спору про право на спадкування після померлої [PERSON] , окружною прокуратурою обгрунтовано скеровано саме позовну заяву для її розгляду за правилами позовного, а не окремого провадження. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, в основному регулюються главою 86 ЦК України про спадщину. За правилами ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За вимогами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, до теперішнього часу спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] жодною особою не прийнято, наявності спадкоємців за законом та заповітом судом не встановлено. Норми статті 1277 ЦК України регламентують, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Запорізька міська рада як орган, уповноважений здійснювати як захист порушених інтересів держави, так і захист порушених інтересів Запорізької міської територіальної громади, повинна була вжити заходи до визнання спадщини відумерлою, зокрема шляхом пред`явлення відповідної позовної заяви. Разом з тим, листом департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради № 02-07/1908 від 20.12.2022 прокуратуру поінформовано, що оскільки до Запорізької міської ради та районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району не надходило жодної інформації, яка давала б підстави вважати, що квартира [ADDRESS] має ознаки відумерлого майна, Запорізька міська рада з приводу визнання відумерлою спадщиною квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , до суду не зверталася. Враховуючи відсутність відомостей про поновлення інтересів територіальної громади міста у правовідносинах, що виникли, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, окружною прокуратурою з метою вжиття органом місцевого самоврядування заходів, спрямованих на відновлення порушених інтересів держави повторно направлено до Запорізької міської ради лист від 18.01.2023 за вих. № 52-103-565 вих-23з обґрунтуванням виявлених порушень. Листом департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради 02-07/0362 від 09.02.2023 прокуратуру поінформовано, що станом на 09.02.2023 Запорізька міська рада не зверталася до суду з приводу визнання квартири [ADDRESS] відумерлою спадщиною. Проти вжиття органами прокуратури заходів судово-претензійного характеру в інтересах територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради не заперечують. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для представництва, передбачених ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Так, згідно зі ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. За матеріалами справи встановлено, що 16.02.2023 Вознесенівською окружною прокуратурою м.Запоріжжя Запорізької області на адресу Запорізької міської ради за №52-1031724 вих-23 надіслано повідомлення про вжиття заходів представницького характеру шляхом пред`явлення позову про визнання спадщини відумерлою. З метою захисту цього законного інтересу законодавець передбачив положеннями ч.5 ст.1277 та ст.1283 ЦК України, що спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою. Охорона спадкового майна здійснюється в інтересах територіальної громади з метою його збереження. Після відкриття провадження у справі за заявою сторони позивача судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Суд вважає за необхідне наголосити, що цивільні права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором, чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором, або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, суд дійшов висновку, що у межах даної справи звернення до суду здійснено із дотриманням визначеного чинним цивільним законодавством порядку для визнання спадщини відумерлою та її передання територіальній громаді, відповідно, обраний спосіб захисту є ефективним й не суперечить закону. В даному випадку інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. Такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Наведене свідчить про те, що спадщина набуває статусу відумерлої саме після набрання чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається територіальною громадою з моменту реєстрації цього права (п.71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 461/12525/15-ц). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №461/12525/15-ц. пр.№14-190цс20 вказано, що орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовом в порядку позовного провадження на захист свого інтересу. Тому, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність та обгрунтованість позовних вимог. Фактичні обставини у справі, встановлені судом, підтверджені належними письмовими доказами, які узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності. Оцінивши наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з критеріїв, встановлених ч.3,9 ст.141 ЦПК України, оскільки поданий спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, що зумовило розгляд справи в загальному позовному провадженні, вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що судові витрати, сплачені при зверненні до суду (2684,00 гривні), за розгляд заяви про забезпечення позову (1 342,00 гривень), підлягають стягненню з [PERSON] на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя, тобто, у загальній сумі 4\~026,00 гривень. Слід роз`яснити стороні позивача положення ч.7,8 ст.158 ЦПК України у зв`язку із вжитими заходами забезпечення.

Outcome: approved