Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2011. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що донька проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною та здоровою людиною, має стабільний заробіток, відповідно має можливість оплатити половину витрат на навчання дитини [PERSON] , однак відповідач відмовився добровільно приймати участь у забезпеченні фінансування та утримання доньки. Позивачка вказує, що з грудня 2020 року по квітень 2023 року відповідно до договорів про надання освітніх послуг Вінницьким кооперативним інститутом №259 від 06 серпня 2018 року та №239 від 01 серпня 2022 року нею було здійснено оплату за навчання їхньої доньки в розмірі 50850,00 грн. Враховуючи вимоги ст. 141, 198, 199 СК України позивачка запевняє, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути не меншою половини фактично понесених нею витрат, а тому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в сумі 25425,00 грн, а також судові витрати за надання правової допомоги в сумі 4000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. На офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення-повідомлення, однак відповідач відзив на позов не надав, будь-які інші клопотання від відповідача на адресу суду не надходили. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.01.2003 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 9). Позивачка [PERSON] проживає разом із двома доньками, зокрема з [PERSON] , [INFO] . Позивач перебуває на військові службі у військові частині [NUMBER] , що підтверджується довідками військової частини [NUMBER] №350/119/1/755/Д та №350/119/1/756/Д, а також довідкою квартального комітету «Тяжилів» №894 від 04.09.2023 (а.с. 27, 28). [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, перебуває на утриманні матері, навчається у Вінницькому кооперативному інституті, що підтверджується договорами про надання освітніх послуг Вінницьким кооперативним інститутом №259 від 06.08.2018 та №239 від 01.08.2022, а також додатковими угодами від 29.01.2019 року, 29.01.2020, 24.02.2021 та 21.02.2022 (а.с. 5-8). За період з грудня 2020 року по квітень 2023 року (період визначений позивачем в позовній заяві) за навчання повнолітньої доньки будо здійснено оплату на суму 41100 грн, про що свідчать копії квитанцій до прибуткового касового ордера Вінницького кооперативного інституту від 26.08.2021 №937 (9300,00 грн), від 09.12.2021 №1521 (9300,00 грн), від 02.06.2022 №415 (1800,00 грн), від 21.12.2022 №1286 (8500,00 грн), від 03.11.2022 №1068 (2000,00 грн), від 05.10.2022 №977 (3000,00 грн), від 22.11.2022 №1123 (3500,00 грн), від 06.04.2023 №319 (2200,00 грн), від 08.04.2021 №377 (1500,00 грн)(а.с. 11-14). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, посилаючись на положення ст.ст. 141, 198, 199 СК України, вказала, що половина фактично понесених нею витрат на навчання доньки підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. ст.180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (ст. ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст.ст. 198, 199). Суд звертає увагу, що з досягненням повноліття [PERSON] , [INFO] , втратила правовий статус дитини (ст. 6 СК України), отже, вказані позовні вимоги стосуються утримання повнолітньої дитини. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199-201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2020 року у справі №521/4397/17. При цьому положеннями статей 198, 199 СК України, якими керується позивач у позовній заяві, не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітню дочку, а передбачено лише наявність аліментного зобов`язання. Таким чином заявлені позивачем вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату навчання [PERSON] у Вінницькому кооперативному інституті задоволенню не підлягають, оскільки норми глави 16 СК України не передбачають обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, що навчається. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину слід відмовити. Розподіл судових\~витрат суд\~проводить відповідно\~до положень\~ст.\~141\~ЦПК України.\~Зважаючи,\~що в\~задоволенні позову\~відмовлено судові\~витрати,\~зокрема,\~витрати,\~пов`язані\~з наданням\~правничої допомоги,\~понесені позивачем, залишаються за нею.

Outcome: dismissed