Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Український промисловий банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Платовська П.О., про припинення зобов`язання за договором іпотеки та припинення заборони відчуження нерухомого майна. Ухвалою судді\~Вознесенського міськрайонного\~суду Миколаївської\~області від\~13\~вересня 2023\~року вищевказана\~позовна заява\~була залишена\~без руху,\~як така,\~що не\~відповідала вимогам\~ст.\~175ЦПК України, а позивачці надано строк для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків. 22\~вересня 2023\~року представниця\~позивачки [PERSON] надіслала на поштову адресу суду заяву про усунення недоліків разом з уточненим позовом [PERSON] до ТОВ «Український промисловий банк» про визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою та зняття заборони відчуження нерухомого майна, в якому вказувала, що 19 серпня 2005 року ТОВ «Український промисловий банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №243П/2005, відповідно до якого надав останній кредит у розмірі 50 000 грн, а остання зобов`язалася щомісячно частинами повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 18 серпня 2008 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 18,5 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом, а у разі порушення умов договору сплатити неустойку. Також 19 серпня 2005 року ТОВ «Український промисловий банк» уклав з [PERSON] іпотечний договір, за яким позивачка з метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору передала банку в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] узгодженою вартістю у 100 758 грн. 19 серпня 2005 року іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О. та зареєстровано в реєстрі за №1618. Також у вказаному договорі нотаріусом накладено заборону на відчуження іпотечного майна до припинення договору іпотеки. [PERSON] виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 19 серпня 2005 року №243П/2005 у повному обсязі та у встановлений в договорі строк, що вказує на припинення дії кредитного та іпотечного договорів. У зв`язку з цим, з метою вирішення питання щодо зняття заборони відчуження іпотечного майна, представниця позивачки звернулася з відповідною вимогою до ТОВ «Український промисловий банк» (який перебуває в процесі припинення). Проте відповідач проігнорував вказану вимогу. Тому [PERSON] просила визнати іпотеку за іпотечним договором від 19 серпня 2005 року, реєстр. №1618 такою, що припинена, та зняти заборону на відчуження належного їй будинку, накладену 19 серпня 2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О., реєстр. №1619. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представниця [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Український промисловий банк» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка та її представниця не заперечували проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , її представниці [PERSON] , показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що 19 серпня 2005 року ТОВ «Український промисловий банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №243П/2005, відповідно до якого надав останній кредит у розмірі 50 000 грн, а остання зобов`язалася щомісячно частинами повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 18 серпня 2008 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 18,5 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом, а у разі порушення умов договору сплатити неустойку. Також 19 серпня 2005 року ТОВ «Український промисловий банк» уклав з [PERSON] іпотечний договір, за яким позивачка з метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору передала банку в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] узгодженою вартістю у 100 758 грн. 19 серпня 2005 року іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О. та зареєстровано в реєстрі за №1618. Також у вказаному договорі нотаріусом накладено заборону на відчуження іпотечного майна до припинення договору іпотеки. З відкритих джерел інформації також встановлено, що 21 січня 2010 року Правління Національного банку України винесло постанову №19 про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк», яка на час вирішення спору завершена, однак не внесено відповідний запис про припинення діяльності вказаної юридичної особи. Суд також вважає встановленою ту обставину, що [PERSON] виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 19 серпня 2005 року №243П/2005 у повному обсязі, що підтверджують наступні докази та дані з відкритих джерел інформації: - копія відповіді Національного банку України на звернення представниці позивачки [PERSON] від 21 липня 2023 року (а.с. 19), згідно якої відносно ТОВ «Укрпромбанк» дійсно було винесено рішення про ліквідацію, у зв`язку з чим банківські документи та архівні справи вказаного банку були передані на архівне зберігання Національного банку України. Проте кредитний договір від 19 серпня 2005 року №243П/2005, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , а також договір іпотеки від 19 серпня 2005 року, укладений між банком та [PERSON] , в описах архівних справ НБУ не зазначені та на архівне зберігання ліквідатором банку не передавалися. У ліквідаційному балансі банку з додатками та пояснювальними записками за 2013 рік інформація щодо заборгованості та відступлення /продажу /передачі кредитного договору від 19 серпня 2005 року №243П/2005, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , а також договору іпотеки від 19 серпня 2005 року, укладеного між банком та [PERSON] , відсутня. Непродані активи ТОВ «Укрпромбанк» були передані в управління ТОВ «ІК «ІФГ КАПІТАЛ», однак кредитний договір від 19 серпня 2005 року №243П/2005, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , відсутній у переліку активів, переданих в управління: - інформація з Єдиного реєстру боржників (Міністерства юстиції), згідно якої [PERSON] та [PERSON] не перебувають у переліку боржників; - інформація з Автоматизованої системи виконавчого провадження (Міністерства юстиції), згідно якої відносно [PERSON] та [PERSON] відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження. Проте суд (з урахуванням вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України) не приймає до уваги у якості доказів на підтвердження вказаної обставини показання свідка [PERSON] та нотаріально посвідчену заяву свідка [PERSON] від 28 серпня 2023 року, реєстр. №1401 (а.с. 15-16), оскільки показаннями свідків не може доводитись факт виконання зобов?язання за договором позики (постанови Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №143/280/17, від 02 вересня 2020 року у справі №№ 569/24347/18, від 12 січня 2022 року у справі №206/6401/18), правила щодо якої згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України також поширюються на кредитні відносини. З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2023 року, з метою вирішення питання щодо зняття заборони відчуження іпотечного майна, представниця позивачки звернулася з відповідною вимогою до ТОВ «Український промисловий банк». Проте відповідач проігнорував вказану вимогу. Згідно ст. 546 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Згідно ст. 572 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 574 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом (ч.ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст. 576 ЦК України). \~Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Моментом реєстрації застави рухомого майна є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 577 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)). Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)). Відповідно до п. 6.2 іпотечного договору він діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених цим договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України виконання зобов`язання належним чином це виконання відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то належне виконання зобов`язання це виконання у цей строк (термін). У своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті\~3, абзаци другий і сьомий частини першої статті\~17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини\~статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша\~статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору). Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга\~статті 593 ЦК України, частина третя\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Матеріально-правові вимоги позивача у цивільній справі мають бути спрямовані на захист його прав, свобод чи інтересів, порушених або оспорюваних відповідачем, а не третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. З огляду на це, враховуючи процесуальний статус учасників справи, а також наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки (пункт 44 цієї постанови), суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження земельної ділянки та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. У постанові від 18 вересня 2019 року у справі №695/3790/15-ц Верховний Суд зазначив, що право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Ефективним способом захисту порушених прав позивача має бути пред`явлення позову про\~визнання іпотеки такою, що припинена, а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про\~зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Вказані висновки Верховний Суд неодноразово підтверджував у інших своїх постановах, зокрема від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20, від 23 листопада 2022 року\~у справі № 133/468/19, від 08 лютого 2023 року у справі № 341/767/21 та багатьох інших. За встановленого, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів припинення основного зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «Український промисловий банк», а тому підлягає визнанню припиненим похідне зобов`язання, а саме іпотека за іпотечним договором, укладеним 19 серпня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі за №1618. За такого, також підлягає зняттю заборона відчуження нерухомого майна, накладена 19 серпня 2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О, реєстр. №1619. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Український промисловий банк» на користь [PERSON] також слід стягнути 1\~073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved