Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ГУНП в Чернігівській області, ГУ ДКС України у Чернігівській області про відшкодування 10000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників поліції, шляхом їх стягнення з державного бюджету. Позов обгрунтований тим, що позивач, керуючи 22 лютого 2023 року в м.Ніжині автомобілем, безпідставно був притягнутий поліцейським Ніжинського РВП Салієвим М.С. до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП з накладенням 1190 грн. штрафу, про що поліцейським була винесена відповідна постанова, яка оскаржена позивачем до суду. Рішенням суду від 18 квітня 2023 року вказану постанову поліцейського скасовано із закриттям провадження у справі. Поліцейським, як представником органу державної влади, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у тривалих моральних душевних стражданнях внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, перебування в статусі порушника, приниженням честі та гідності внаслідок внесення даних про позивача до обліків МВС, як порушника, розголосу даних відомостей за місцем проживання і навчання. Відшкодування моральної шкоди також необхідне для розуміння щодо правильного реформування правоохоронного органу. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що заперечення учасників судового розгляду відсутні. У відзиві від 27 червня 2023 року представник відповідача ГУНП в Чернігівській області Миткевич Ю. позов не визнає з посиланням на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до позивача не застосовано, а складення протоколу не є притягненням до адміністративної відповідальності. Сам факт закриття справи не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не є доказом спричинення моральної шкоди. Відновлення порушених прав позивача відбулося на протязі 2 місяців, що ніяк не можна назвати тривалим. Позивачем не надано доказів протиправності дій працівників поліції, протиправність дій рішенням суду не встановлена. Судове засідання просить проводити за відсутності. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року згідно клопотання позивача [PERSON] замінено первісного відповідача-Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області,-на\~належного відповідача Державну казначейську\~службу України. У відзиві від 02 жовтня 2023 року представник відповідача Державної казначейської служби України Мойсеєнко Я. позов не визнає, посилаючись на те, що казначейство не є учасником спірних правовідносин і жодних інтересів, прав позивача не порушувало. Позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, оскільки вина відповідачів не встановлена належним чином та не доведена незаконність їх дій. Факт закриття справи про адміністративне праовпорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру. Позивачем не надано доказів спрчинення моральної шкоди у розмірі 10000 грн.. Відповідно до заяви від 18 вересня 2023 року позивач [PERSON] підтримує позовні вимоги, судовий розгляд просить провести за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на 20 листопада 2023 року відсутні. В судовому засіданні представник відповідача Державної казначейської служби України Ковбаса О.Г. (в дистанційному режимі відеоконференції) позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Прокурор Коворотна С.В., яка діє в порядку ч.3 ст.56 ЦПК України, в судовому засіданні вказала про необгрунтованість позову. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 квітня 2023 року, яке набрало законної сили, задоволений адміністративний позов [PERSON] до ГУНП в Чернігівській області, третя особа-поліцейський Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Салієв М.С., про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-скасовано постанову від 22 лютого 2023 року, винесену поліцейським Ніжинського РВП Салієвим М.С., про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, із закриттям провадження у справі. Судом встановлено, що 22 лютого 2023 року інспектором Ніжинського РВП Салієвим М.С. прийнято вказану постанову, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.121-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190 грн.. Згідно постанови 22 лютого 2023 року в 18-26 год. у м.Ніжині по вул.Полковника Розумовського [PERSON] керував автомобілем Опель Вектра, р.н. [NUMBER] , задній номерний знак був не освітлений у темну пору доби та не давав чітко визначити державний номерний знак, чим порушив п.2.9 в ПДР України- керування водієм т/з з номерним знаком, повернутим чи неосвітленим. Зазначені в постанові про адміністративне правопорушення обставини не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, оскільки у постанові не зазначено жодних доказів; відсутні пояснення особи, яка притягається до відповідальності; у графі «до постанови додаються» не вказано жодних додатків, зокрема, відеозапису, на який посилається відповідач і третя особа у відзивах на позов, а тому цей доказ є неналежним. Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови поліцейський порушив порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності. Винесення поліцейським постанови по справі про адміністративне правопорушення порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~За приписами ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Положеннями ч.3 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підставою для відшкодування шкоди у даній справі згідно позову є встановлення чинним рішенням суду від 18 квітня 2023 року порушення порядку притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому були завдані душевні страждання. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)». Таким чином позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, в цьому випадку застосуванню підлягає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №532/1243/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №640/5211/17, від 05 лютого 2020 року у справі №640/16169/17, від 26 лютого 2020 року у справі №142/143/17, від 01 липня 2020 року у справі №347/1977/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18, від 26 січня 2022 року у справі №953/6561/20. За таких обставин позивачу, внаслідок порушення поліцейським порядку притягнення до адміністративної відповідальності, спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях та у хвилюванні через ухвалення незаконного рішення працівником поліції, порушенні нормальних життєвих стосунків позивача, а також позивач був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, оскільки, з матеріалів справи встановлено, що дійсно позивачу довелось прикладати зусиль для відновлення своїх порушених прав шляхом звернення до суду із адміністративним позовом, що в сукупності тягне за собою моральні страждання,-що із врахуванням вимог розумності та справедливості є підставою для визначенні компенсації моральної шкоди у розмірі 5000 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. При вирішенні справи судом також враховується, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову-обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі №242/4741/16-ц (провадження N 14-515цс19) зазначено, що Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Також присуджені судом 5000 грн. компенсації моральної шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані учасниками під час судового розгляду із врахуванням змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: partial