Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] , яка діяла від свого імені, а також як законний представник неповнолітніх позивачів [PERSON] та [PERSON] , звернулась з позовом до [PERSON] , вказуючи, що з 2013 року проживала без реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] у них народився [PERSON] . Після припинення стосунків між [PERSON] та [PERSON] у 2016 році, останній 02.07.2019 року уклав шлюб із [PERSON] . Після фактичного припинення стосунків між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поновили свої стосунки у грудні 2020 року та почали проживати разом. 11.09.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано за спільною заявою подружжя, яке не мало дітей. Водночас, на момент розірвання шлюбу [PERSON] була вагітна. У грудні 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] , але про її існування не знали ані [PERSON] , ані [PERSON] . Після початку повномасштабного вторгнення Російської федерації на територію України [PERSON] мобілізувався до лав ЗС України, а [INFO] загинув під час виконання бойового завдання. [INFO] позивач [PERSON] народила дитину [PERSON] . Вважаючи, що [PERSON] не був біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , позивач просила виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] як про батька дитини, а також зобов`язати відповідний орган РАЦС внести відповідні відомості до актового запису про народження. Ухвалою суду від 24.11.2022 року позовну заяву залишено без руху для уточнення позивачем процесуальних статусів учасників, а також зазначенням спадкоємців в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 24.11.2022 року залишено без задоволення заяву позивача про забезпечення позову. 28.11.2022 року подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 07.12.2022 року залишено без задоволення заяву позивача про забезпечення позову. 28.11.2022 року представником позивача подано уточнену позовну заяву Ухвалою суду від 14.12.2022 року провадження у справі відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із додатками відповідач [PERSON] отримала 24.12.2022 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення кореспонденції. 30.01.2023 року представником відповідача адвокатом Мар?єнко В.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] заперечувала проти позову, вказуючи, що біологічним батьком [PERSON] є саме [PERSON] , останній знав про її вагітність, своє батьківство щодо дитини та про народження [PERSON] , реєстрація дитини та внесення відомостей про батька відбулись в порядку ст 133 СК України на підставі свідоцтва про шлюб, а подання [PERSON] заяви про розірвання шлюбу сталось через психологічний тиск з боку [PERSON] . Одночасно представником відповідача подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство [PERSON] з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 02.02.2023 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду, відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом та повернуто зустрічну позовну заяву, призначено посмертну судову генетично-молекулярну експертизу, провадження по справі зупинено до отримання експертного висновку. В підготовче судове засідання відповідач та її представник адвокат Марєнко В.Ю. не з`явились, подавши заяву про відкладення розгляду справи через захворювання. Представник відповідача адвокат Александров О.О. подав заяву про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення його з матеріалами цивільної справи. Оскільки до заяви не було додано жодних документів на підтвердження хвороби як [PERSON] , так і її представника адвоката Марєнко В.Ю., відповідач отримала копії позову та доданих матеріалів ще у грудні 2022 року, а згідно наданого ордеру адвокат Александров О.О. уклав договір із [PERSON] 21.05.2022 року, тож очевидно мав змогу ознайомитись із матеріалами цивільної справи до проведення підготовчого судового засідання, а причин своєї неявки в судове засідання взагалі не повідомив, відповідачем було подано відзив на позов, судом відхилено клопотання про відкладення підготовчого судового засідання. 21.02.2023 року відповідачем [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 02.02.2023 року. Постановою Запорізького апеляційного суду від 21.03.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу суду від 02.02.2023 року залишено без задоволення. 30.03.2023 року цивільну справу повернуто до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 31.03.2023 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання представника позивача та питань, порушених у повідомленні експертної установи. Ухвалою суду від 31.03.2023 року доповнено ухвалу суду в частині призначення експертизи зобов`язанням експертній установі, в якій зберігаються біологічний матеріал від трупа [PERSON] , надати доступ експертам для відбору зразків. Ухвалою суду від 04.05.2023 року розглянуто заяву представника позивача про забезпечення позову, у забезпеченні позову відмовлено. 18.05.2023 року позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 04.05.2023 року про відмову у забезпеченні позову. Постановою Запорізького апеляційного суду від 27.06.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу суду від 04.05.2023 року залишено без задоволення. 05.07.2023 року цивільна справа повернута до суду першої інстанції. 28.07.2023 року представником відповідача адвокатом Мар?єнко В.Ю. подано клопотання про об`єднання в одне провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] . Ухвалою суду від 14.09.2023 року провадження у цивільній справі поновлено. Ухвалою суду від 14.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів по цивільній справі. Ухвалою суду від 14.09.2023 року визнано неповажними причини неявки в судове засідання представників відповідача [PERSON] адвокатів Мар?єнко В.Ю. та [PERSON] , відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання цивільних справ в одне провадження. 13.11.2023 року відповідачем [PERSON] заявлено відвід судді, що розглядає справу. Ухвалою суду від 14.11.2023 року у задоволенні заяви про відвід було відмовлено. Також судом вирішувались клопотання позивача про надання доказів, про витребування доказів, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, тощо. В судовому засіданні позивач [PERSON] , яка є також законним представником неповнолітніх позивачів [PERSON] та [PERSON] позов підтримала. По суті пояснила, що з 2013 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] , а у 2014 році у них народився син [PERSON] . У 2018 році [PERSON] та [PERSON] припинили свої стосунки, але продовжували спілкуватись з приводу виховання сина. Наприкінці грудня 2020 року [PERSON] та [PERSON] вирішили поновити свої стосунки, після чого почали жити разом у будинку, який належить матері [PERSON] третій особі у справі [PERSON] . [PERSON] формально продовжував перебувати у шлюбі із [PERSON] , але фактично вони не спілкувались, шлюб між ними не був розірваний одразу через нестачу часу. У вересні 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний за спільною заявою сторін, а у грудні 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. На початку лютого 2022 року [PERSON] поїхав до Республіки Польща на роботу, але після початку повномасштабного вторгнення Російської федерації в Україну 26.02.2022 року повернувся в Україну та був мобілізований до Збройних сил України, після чого одразу був направлений на підготовку. Станом на 29.03.2022 року, коли було зареєстровано народження [PERSON] , [PERSON] перебував поза межами м. Запоріжжя, тож запис про батька був внесений на підставі свідоцтва про укладення шлюбу із [PERSON] . Про народження [PERSON] [PERSON] дізнався лише у лютому 2022 року. [INFO] [PERSON] загинув в ході бойових дій, про було повідомлено [PERSON] . Після поховання [PERSON] [PERSON] поїхала до Республіки Польща, де [INFO] народила доньку [PERSON] . Після загибелі [PERSON] позивач від свого імені, а також в інтересах [PERSON] , подала заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. У червні 2022 року від представника військової частини позивачеві стало відомо про те, що [PERSON] також звернулась із заявою від імені [PERSON] про виплату одноразової грошової допомоги. Представник позивачів в судовому засіданні на позові наполягав, вказуючи, що у позивача наявні обґрунтовані сумніви у батьківстві [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON] . При цьому відповідач, яка фактично проживає у м. Запоріжжя, де її неодноразово бачили позивач та третя особа [PERSON] , а також факт перебування її у м. Запоріжжя підтверджений наданими 13.11.2023 року додатковими доказами, а саме актом обстеження умов проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 09.11.2023 року, тривалий час ухилялась від проведення призначеної судом експертизи, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність явки до експертної установи разом із [PERSON] до експерта так і не з`явилась, біологічні зразки надані не були, тож є підстави для визнання факту, для з`ясування якого експертизу було призначено, а відтак і для задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, вказавши, що є матір`ю [PERSON] [PERSON] та [PERSON] після укладення шлюбу проживали разом, але 06.12.2020 року між ними стався конфлікт через те, що [PERSON] не повернулась додому після роботи, не ночувала вдома, а [PERSON] повідомив матері, що при спілкуванні із [PERSON] остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки 07.12.1990 року [PERSON] виповнювалось 30 років, тож він образився на таке ставлення та вирішив припинити стосунки із [PERSON] та подальше спілкування із нею. В подальшому [PERSON] змінив номер телефону та відмовлявся спілкуватись із [PERSON] . Наприкінці грудня 2020 року [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що вони із [PERSON] вирішили відновити свої стосунки, та з того часу вони почали проживати разом. У вересні 2021 року [PERSON] та [PERSON] збирались виїжджати до Республіки Чехія з метою працевлаштування. В цей період часу [PERSON] зателефонувала [PERSON] та попросила останню поговорити із [PERSON] з приводу розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, вказуючи, що вона має намір створити іншу родину. [PERSON] на це погодився та вони розірвали шлюб, подавши відповідну заяву до органу РАЦС. У грудні 2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Про народження [PERSON] доньки [PERSON] син дізнався вже у лютому 2023 року, а через свою необізнаність у питаннях визначення походження дитини та реєстрації її народження він не знав про те, що його можуть вказати батьком дитини [PERSON] , оскільки остання народилась до спливу десяти місяців з дня розірвання шлюбу. На початку лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] поїхали до Республіки Польща з метою тимчасового працевлаштування. Однак, після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України [PERSON] вирішив повернутись в Україну та стати до лав ЗС України, що і зробив. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання. [PERSON] та [PERSON] подали документи до військової частини для вирішення питання про виплату одноразово грошової допомоги, після чого попрямували до Республіки Польща. [PERSON] вказувала, що повідомляла [PERSON] про необхідність явки до експертної установи, їздила за місцем проживання останньої у м. Запоріжжя, однак, [PERSON] умисно уникає проведення експертизи. Відповідач в судове засідання не з`являлась жодного разу, про місце та час розгляду справи повідомлялась шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання. Про її обізнаність про слухання справи та дати судових засідань свідчить системне подання нею та її представниками заяв про відкладення розгляду справи з причин, які судом визнані неповажними, подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 02.02.2023 року, подання заяви про відвід 13.11.2023 року, яка подана відповідачем особисто до канцелярії суду, тощо. Таким чином, оскільки надання пояснень по суті спору є правом позивача, суд вважає, що, не з`являючись в судові засідання, позивач самостійно в такий спосіб відмовилась від реалізації такого права, натомість її представником було подано відзив на позовну заяву. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя, представника в судове засідання не направив, до суду направлено заяву про розгляд справи без участі представника. Законний представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору неповнолітньої [PERSON] [PERSON] в судове засідання не прибула, письмових пояснень від імені [PERSON] не подано. За клопотанням сторін судом допитані досліджені письмові докази. [PERSON] та [PERSON] 02.07.2019 року уклали шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . 11.09.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за спільною заявою подружжя, яке не має дітей, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 23.12.2021 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , а батьком зазначено [PERSON] . Датою реєстрації народження дитини зазначено [INFO] . [PERSON] та [PERSON] є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Як вбачається з копії витягу з наказу командира ВЧ [NUMBER] № 41 від 18.04.2022 року [PERSON] 01.03.2022 року був призваний Центральним об`єднаним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Запоріжжя, а [INFO] загинув під час виконання обов`язків військової служби. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2022 року, призначено одноразову грошову допомогу матері, дружині, сину та дочці загиблого [INFO] старшого солдата [PERSON] в сумі 15\~000\~000 гривень у рівних частках кожному. Наказом начальника [INFO] № 512 від 27.08.2022 року прийнято рішення про виплату [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] згідно наказу) одноразової грошової допомоги, при цьому [PERSON] фактично виплачено 3\~750 000 гривень, а [PERSON] 11\~250\~000 гривень. Судом досліджені інші документи, надані позивачем, однак, за відсутності в них інформації, яка б відповідала вимогам належності доказів, оцінка їм не надається. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Як стверджувала позивач, та ця обставина визнана відповідачем у відзиві на позовну заяву, а також додатково підтверджена тим, що в березні 2022 року [PERSON] вже проходив військову службу, реєстрація народження [PERSON] відбулась без участі [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Походження дитини від подружжя визначено у відповідності до положень ст. 122 СК України, адже з моменту розірвання шлюбу та до народження [PERSON] минуло менше десяти місяців. Заяву про реєстрацію народження дитини батьки зобов`язані подати невідкладно, але не пізніше одного місяця з дня народження дитини. Причини неподання [PERSON] заяви про реєстрацію народження [PERSON] до 19.02.2022 року, як це передбачено чинним законодавством, відповідач у відзиві не вказувала. Посилання відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] до органу реєстрації актів цивільного стану після народження дитини та до моменту своєї смерті не подав заяву про невизнання себе батьком дитини, суд оцінює критично, адже в такому випадку у відповідності до положень чинного законодавства мала бути подана спільна заява [PERSON] та [PERSON] про невизнання колишнього чоловіка ( [PERSON] ) батьком дитини, а відповідна вимога могла бути задоволена виключно у разі подання [PERSON] та іншою особою заяви про визнання батьківства. Оцінюючи досліджені судом докази у сукупності із поясненнями учасників справи, суд виходить з того, що дитина [PERSON] народилась [INFO] , реєстрація народження дитини відбулась лише 29.03.2022 року, коли [PERSON] вже був мобілізований та виконував обов`язки військової служби, тож він очевидно міг не знати про те, що він записаний батьком [PERSON] в актовому записі про народження дитини. Доказів того, що [PERSON] був обізнаний про народження [PERSON] одразу після народження дитини у січні 2022 року відповідачем суду не надано. При цьому у самого [PERSON] право оспорювати своє батьківство щодо неповнолітньої [PERSON] в порядку ст. 136 ч. 1 СК України настало лише після реєстрації народження дитини та внесення його в якості батька в актовий запис про її народження, натомість як на момент реєстрації народження [PERSON] . [PERSON] вже проходив військову службу, а на третій день після реєстрації народження загинув. Отже фактична можливість [PERSON] оспорювати своє батьківство в судовому порядку була відсутня або принаймні вкрай обмежена. Положеннями ст.\~137\~ч.\~3\~СК України\~визначено,\~якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. Позивач [PERSON] , як дружина [PERSON] , та їх діти [PERSON] та [PERSON] , за таких обставин, набули право оспорювати батьківство [PERSON] щодо [PERSON] . Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивач [PERSON] в обґрунтування своєї позиції за позовом вказувала, що належним, допустимим та достатнім доказом того, що батьком [PERSON] не являється [PERSON] , можуть стати результати генетично-молекулярної експертизи біологічних зразків [PERSON] та [PERSON] . З метою проведення вказаного дослідження позивачем були надані докази можливості проведення такої експертизи, а саме з?ясовано місце перебування біологічних зразків [PERSON] , заявлено відповідне клопотання про призначення експертизи, яке було задоволено судом, а позивачем своєчасно проведено оплату такої експертизи. Так, ухвалою суду від 02.02.2023 року призначено посмертну судову генетично-молекулярну експертизу, зобов`язано відповідача [PERSON] разом із [PERSON] з`явитись до експертної установи для відбору зразків протягом встановленого експертами строку. 16.02.2023 року позивачем сплачено вартість експертизи, надано квитанцію на підтвердження здійснення оплати. Листом від 17.02.2023 року відповідача [PERSON] та її представників було повідомлено про необхідність явки [PERSON] разом із неповнолітньою [PERSON] до експертної установи для відбору біологічних зразків, роз`яснені наслідки невиконання зазначеного обов`язку. Одночасно [PERSON] та обом її представникам адвокатам Мар?єнко В.Ю. та Александрову О.О. направлено копію клопотання експерта, в якому зазначено час роботи експертної установи. Одночасно судом були роз`яснені відповідачеві та її представникам положення ст. 109 ЦПК України щодо наслідків ухилення від подання експертам необхідних матеріалів. 10.04.2023 року експертом повідомлено про неможливість проведення експертизи у зв?язку з неявкою [PERSON] та [PERSON] для відібрання зразків до експертної установи. 14.04.2023 року відповідача [PERSON] , а також її представників адвокатів Мар?єнко В.Ю. та [PERSON] повторно повідомлено про необхідність явки [PERSON] разом із неповнолітньою [PERSON] до експертної установи для відбору біологічних зразків (лист отримано 20.04.2023 року та 25.04.2023 року відповідно). 24.05.2023 року експертною установою на запит суду повідомлено, що [PERSON] разом із [PERSON] до експертної установи не з`являлись. Статтею 109 ЦПК України визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На переконання суду, дії відповідача [PERSON] свідчать про те, що вона системно, послідовно та тривалий час, а саме протягом майже дев`яти місяців, ухилялась від явки до експертної установи з метою відібрання біологічних зразків [PERSON] . При цьому [PERSON] та її представниками не надано суду жодного пояснення невиконання [PERSON] покладеного на неї судом обов?язку явки до експертної установи та не наведено жодної причини неможливості надання біологічних зразків [PERSON] , що свідчить про умисне ухилення відповідача від надання експертам необхідних матеріалів. Оскільки біологічна спорідненість або відсутність такої за зазначених обставин, а саме з урахуванням смерті [PERSON] , може бути доведена лише за допомогою відповідної генетичної експертизи, яка на цей час є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, натомість як відповідач ухилилась від надання експертам біологічних зразків [PERSON] , тож суд вбачає підстави для визнання факту того, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , а відтак і для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved