Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визначити наступні способи його участі у вихованні сина [PERSON] : - систематичні побачення з сином щосуботи з 09:00 до неділі 18:00 два рази на місяць, враховуючи думку та стан здоров`я дитини без присутності матері з можливістю ночівлі за адресою: [ADDRESS] ; -забирати дитину після уроків в школі пару раз на тиждень та робити з ним уроки з попереднім повідомленням матері дитини, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; -п`ятнадцять днів влітку або восени для сумісного відпочинку вдвох з сином та оздоровлення дитини з попереднім повідомленням матері дитини; -п`ятнадцять днів взимку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини з попереднім повідомленням матері дитини; -в День народження дитини проводити з ним не меньше п`яти годин, враховуючи думку та стан здоров`я дитини. В позові посилається на те, що 21.05.2021 між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . В лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до нього про розірвання шлюбу. Розпорядженям Голосіївської районної в м.Києві державної адмінстрації №172 від 06.04.2021 визначено місце проживання [PERSON] , 2013 року народження, разом з матірю - [PERSON] . Зазначає, що останні декілька років він разом з відповідачем не проживав, однак приймав активну участь у вихованні дитини, допомагав матеріально, купував речі та возив на оздоровлення. Однак між ним та відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина. Намагання мирним шляхом врегулювати спір призводять до нових конфліктів, оскільки відповідач не бажає його присутності в житті сина та штучно створює перешкоди у спілкуванні з ним. Він весь час намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним. Бажає проводити час з дитиною, приймати участь у його вихованні, виконувати батьківські обов`язки, також безперешкодно спілкуватися з дитиною та мати можливість спільного відпочинку. Посилається, що відповідач без його відома перевела дитину до іншої школи та написала заяву, що він не може забирати дитину зі школи та спілкуватися з ним без відома та присутності відповідача. Вважає, що відповідач не мала права забороняти йому спілкуватися з сином, оскільки він не позбавлений батьківських прав, має всі права на спілкування з дитиною та примайти участь у його вихованні, так само як і мати дитини. Син [PERSON] вияляє прихильність до нього, сумує за ним, а тому спілкування дитини з батьком відповідатиме інтересам дитини та правам на особисте, регулярне спілкування з батьком. Зазначає, що офійно працевлаштований, за місцем його проживання створені всі умови для проживання та спілкування з сином, що підтверджується Актом обстеження умов проживання, затвердженого директором КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» Щевчук І. від 10.06.2021. Вважає, що відсутність спілкування та виховання дитини порушує його права як батька так і права дитини. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 16.07.2021 та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 20.07.2021 в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третій особі копію позовної заяви з додатками. 08.10.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову та визначити наступні способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитоною: систематично, щонеділі, у неділю з 09:00 до 16:00 в присутності матері за бажанням дитини та враховуючи її стан здоров`я; - забирати дитину один раз на тиждень зі школи та робити з дитиною уроки протягом 5-ти годин в присутності матері за адресою проживання дитини - [ADDRESS] , за бажанням дитини; - в день, наступним за Днем народження, проводити з дитиною до 5-ти годин в присутності матері, за бажанням дитини та враховуючи її стан здоров`я. Посилається, що з 31.05.2013 року по 13.07.2021 року перебували з позивачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м.Києва. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З вересня 2014 року позивач переїхав проживати до свого помешкання у с. Петропавлівська Борщагівка, а вона разом з дитиною та своєю матір`ю залишилася проживати за адресою її місця реєстрації - [ADDRESS] . Зазначає, що після народження сина, окремі труднощі щодо необхідності постійної опіки, лікування та оздоровлення стали непосильні для позивача, тому він вибрав режим періодичних побачень з нею та сином, які організовував на власний розсуд, мотивуючи це втомленістю та необхідністю власного відпочинку. Такі побачення спочатку відбувалися за її місцем проживання, а згодом позивач запрошував їх за своїм місцем проживання, два-три рази на рік. При цьому вона утримувала дитину за свої кошти, а позивач в окремих випадках надавав 500 грн на ліки. Протягом всього часу вона мала надію зберегти шлюб заради дитини, оскільки позивач періодично обіцяв, що згодом вони будуть жити разом. У 2020 році вона та позивач, з метою створення повноцінної сім`ї вирішили проживати разом за адресою позивача та погодили, що дитина піде до першого класу в с. Петропавлівська Борщагівка. Проте, спільне життя тривало два місяці і після чергового конфлікту, в жовтні 2020 року, позивач відвіз її разом з сином до місця їх проживання в м.Києві та питанням подальшого навчання сина не цікавився. Внаслідок чого, дитина не відвідувала навчальний заклад до лютого 2021 року. Зазначені обставини змусили її звернутися до суду з позом про розірвання шлюбу, після чого позивач почав погрожувати, що відбере дитину і вона вимушена була подати заяву до школи №260, в якій навчається син, щоб не віддавали дитину будь-кому без її відома. З лютого 2021 року дитина навчається у школі №260 м.Києва за індівідуальним графіком, з ним працює психолог, оскільки було поставлено діагноз «синдром дифіциту уваги та гіперактивність». Стверджує, що жодним чином не запечувала і не заперучує проти спілкування дитини з позивачем та прийнятті його участі у вихованні дитини, також не створювала будь-яких перешкод. Посилається, що дитина не звикла до щоденної присутності позивача в своєму житті, тому у сина існують психоемоційні перешкоди у спілкуванні з батьком, які виражаються у відмові зустрічатися та навіть розмовляти по телефону. Тому, вважає, що перебування дитини з батьком без її присутності, в тому числі з ночівлею або тривалий час відпочинку (двічі на рік), на даному етапі, створить для дитини незручності і позбавить її звичайного середовища, в якому вона звикла бути, та може спричинити дитині негативні наслідки та стресові емоції. Крім того, зазначає, що позивач маючи заробітну плату у розмірі 6500 грн на місяць не зможе забезпечити дитині гідний відпочинок та оздоровлення двічі на рік. Вимоги позивача щодо забирання дитини зі школи та подальшого виконання дамашнього завдання не конкретизовані, відсутня кількість днів, місце, тривалість, а також не погоджені з щоденним індивідуальним графіком навчання дитини. Також вимоги щодо святкування Дня народження дитини не конкретизовані, що позбавить дитину звичного святкування та може спричинити негативні емоції та психологічні травми. Зазначила, що всупереч обов`язку сплачувати аліменти, відповідно до судового наказу Голосіївського районного суду м.Києва від 05.05.2021, позивачем жодної суми на утримання дитини не сплачено. Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позову. 15.10.2021 до суду надійшла відповідь на відзив позивача, відповідно до якої заперечує проти позиції відповідача та вважає її такою, що невідповідає дійсності. Посилається, що забезпечував дитину, купував речі та перераховував відповідачу кошти на утримання дитини. Відповідач маніпулює дитиною позбавляючи її нормального спілкування з батьком, дідусем та бабусею. Забороняє спілкуванню батька і сина, що спричиняє негативні наслідки. Інші припущення відповідача щодо негативних наслідків для дитини під час спілкування батька з сином не містять належних доказів та не грунтуються на висновках спеціалістів. Зазначив, що готовий сплачувати аліменти, коли судовий наказ буде пред`явлено до виконання. 10.12.2021 до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації та клопотання про розгляд справи у відсутності представника Служби у справах дітей та сімї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 12.12.2022 в справі було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав наведених у ньому. Пояснив, що в зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, в березні 2022 року відповідач разом із сином виїхали та проживають у Польщі. Він іноді спілкується з дитиною телефоном, син ходить в школу та навчається в 4 класі. Зазначив, що має бажання приймати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною, просив суд розглянути справу та задовольнити позовні вимоги. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідача та іі представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного Відповідно до ч. ч. 7, 8 та 9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського управління юстиції у м.Києві /а.с.15 /. Судом також встановлено та не спростовується сторонами, що між ними існують конфліктні стосунки, які є перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини, а також участі позивача, як батька, який проживає окремо, в спілкуванні з нею. Позивач у судовому засіданні зазначив, що відсутність тривалого спілкування з сином може призвести до втрати відносин та емоційного контакту з дитиною, а також до порушення прав дитини та його прав на спілкування з дитиною. Розпорядженням Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації №172 від 06.04.2021 визначено місце проживання [PERSON] , 2013 року народження, разом з матір`ю - [PERSON] (а.с.16). З пояснень позивача та заяви представника відповідача вбачається, що відповідач з сином [PERSON] з березня 2022 року перебувають у Польщі. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації №100-18540 від 07.12.2021, вважає за доцільне встановити [PERSON] наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] : - щотижня неділя з 09:до 16:00 за місцем проживання дитини або в рекреаційних зонах чи зонах дитячого відпочинку та дозвілля; - щотижня вівторок, четвер з 15:00 до 20:00 за місцем проживання дитини. Батько забирає дитину зі школи та приводить за місцем проживання з матію; - День народження дитини: непарні роки організовує батько з можливістю матері бути присутньою і привітати дитину: парні роки організовує мати з можливістю батьку бути присутнім і привітати дитину. Всі зустрічі мають відбуватися за згоди дитини. Даним висновком детально з`ясовано обставини даної справи та встановлено, що малолітній [PERSON] , 2013 року народження, проживає разом з матір`ю- [PERSON] та бабусею - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де створені всі умови для необхідного повноцінного розвитку та виховання дитини. Зі спостережень фахівця, базові та психоемоційні потреби дитини в повній мірі задовольняє мати, яка є відповідальною та весь вільний час проводить з сином. Зі слів дитини в присутності матері, тата називає « [PERSON] », бачитись з батьком не хоче через погане відношення до нього та до мами. Зі змісту Висновку вбачається, що [PERSON] виховується матір`ю, яка постійно підтримує зв`язок зі школою, дитина систематично відвідує школу, мати активно цікавиться здоров`ям сина та відвідує амбулаторію. Відповідно до інформації Голосіївського районного в м.Києві центру соціальних служб від 19.11.2021 №100/09/10-1313 проведено роботу психолога з малолітнім [PERSON] , 2013 року народження та встановлено наступні висновки, а саме: щодо психологічного стану та його особистісних характеристик - розвиток дитини має специфічний перебіг та має бути на контролі медичних працівників, про що повідомлено матері. Активний, допитливий, цікавість поверхнева, швидке переключення. Вільно та самостійно висловлює думку, доброзичливий, комфортно почуває себе серед оточуючих та прагне до взаємодії. Готовий на прояву агресії у разі винекнення конфлікту ззовні. Потребує розвитку комінікативних навичок при взаємодії. Щодо особливості дитячо-батьківських відносин - малолітній [PERSON] має емоційний зв`язок з матірю - [PERSON] . Свого батька (називає на ім`я [PERSON] ) дитина знає та усвідомлює його взаємовідносини з ним. Взаємовідносини характеризуються відсутністю емоційного контакту та взаємодії. Щодо прихильності до батьків: малолітній [PERSON] має прихільнсть до матері - [PERSON] (а.с.126-129). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). За змістом статті 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Матеріали справи містять в собі копію заяви відповідача від 28.01.2021 складену директору спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури №260 м.Києва, яка була надана на виконання ухвали суду від 03.11.202, зі змісту якого вбачається, що відповідач просить не віддавати сина позивачу, без її присутності, у зв`язку з сімейними обставинами (а.с.124а). З вказаного вбачається, що відповідач чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно з ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно акту обстеження умов проживання від 10.06.2021, складеного провідними фахівцями з соціальної роботи [PERSON] , [PERSON] та затвердженого директором КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає в квартирі разом з матірю- [PERSON] та батьком - [PERSON] умови проживання добрі, зроблений сучасний ремон, чисто та затишно. Квартира облаштована меблями та технікою. Для дитини створені всі належні умови для повноцінного розвитку та виховання, передбачено окрему кімнату, в якій наявні окреме ліжко, шафа для речей, місце для ігор (а.с.18). З довідки ФОП- [PERSON] №25/06.21 від 25.06.2021 вбачається, що позивач дійсно працює у ФОП- [PERSON] на посаді менеджера зі збуту з 25.06.2021 та має середньомісячну заробітну плату у розмірі 6500,00 грн (а.с.17). У відзиві відповідач посилається, що позивачем не надано доказів щодо утримання сина, придбання речей. В той же час, матеріли справи містять в собі копію виписки по картковому рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої у період з 31.10.2017 по 20.01.2021 на рахунок [PERSON] перераховувалися грошові кошти. Також позивачем надано копії квитанцій про придбання речей та продуктів харчування дитині (а.с.75-104). З матеріалів справи та пояснень позивача під час судового розгляду вбачається, що між сторонами існує тривалий конфлікт щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. З позиції відповідача, яка висвітлена у відзиві вбачається, що вона не заперечує проти спілкування батька з сином та його участі у вихованні дитини, а також не створює будь-яких перешкод. При цьому надає своє бачення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, посилаючись на існування психоемоційних перешкод у спілкуванні та вважає, що всі зустрічі мають відбуватися в її присуності. Як зазначено в ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в п.54 рішення від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України» зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. В рішенні Європейського суду з прав люди в справі «Савіни проти України» зазначено, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Савіни проти України» наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В статті 18 Конвенції зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 4 Конвенції дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.4,5,6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В матеріалах справи міститься Висновок органу опіки та піклування піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації №100-18540 від 07.12.2021, яким було визначено способи участі позивача з малолітнім сином шляхом встановлення систематичних зустрічей з дитиною, зокрема, щотижня неділя з 09:до 16:00 за місцем проживання дитини або в рекреаційних зонах чи зонах дитячого відпочинку та дозвілля; - щотижня вівторок, четвер з 15:00 до 20:00 за місцем проживання дитини. Батько забирає дитину зі школи та приводить за місцем проживання з матію. Суд враховує, що малолітній [PERSON] має емоційний зв`язок з матір`ю - [PERSON] . Свого батька дитина знає та усвідомлює його взаємовідносини з ним. Взаємовідносини характеризуються відсутністю емоційного контакту та взаємодії. Також [PERSON] має прихільнсть до матері - [PERSON] , що відповідає Висновку органу опіки та піклування. Судом встановлено, що позивач, як батько дитини, проявляє турботу про сина та любить його, активно і стабільно проявляє бажання своєї участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, має постійне місце роботи та має належні житлові умови. Обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено. Доказів того, що таке спілкування негативно вплине на психологічний стан малолітнього сина сторін та зашкодить його інтересам матеріали справи не містять. Вирішуючи питання щодо порядку та місця спілкування позивача з малолітнім сином, суд приймає до уваги вік дитини, стосунки, які склалися між сторонами, а саме, що між ними не досягнуто згоди щодо участі батька у спілкуванні з сином та відсутність спільного бажання вирішення ситуації, яка склалася в родині, приходить до висновку про те, що спосіб спілкування позивача з сином не повинен перешкоджати йому разом з дитиною проводити свій час з урахуванням інтересів дитини та її розвитку. Що стосується встановлення місця зустрічей батька з дитиною, заявленого в позові та визначеного у Висновку органу опіки та піклування, суд виходить з наступного. Як зазначено вище, син сторін 2013 року народження, тобто на даний час досяг 10-річного віку. Як дитина такого віку він має певні навички та бажання, в тому числі в частині організації свого відпочинку, як фізичного, так і культурного, які здатний висловити. Батько з дитиною знають інтереси одне другого і, з точки зору суду, можуть організувати свої зустрічі на свій розсуд та з урахуванням інтересів одне другого. Виходячи з викладеного вище, віку дитини та її інтересів у цьому віці, суд не вважає за доцільне ставити організацію зустрічей дитини з батьком в залежність від певного місця. Разом з цим, суд вважає необхідним змінити визначений органом опіки та піклування спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні сина, враховуючи вік дитини, час в який мають відбуватися такі зустрічі з дитиною, та бере до уваги інтереси дитини, час відведений для відпочинку дитині у вихідні та дні навчання та приходить до висновку, що зустрічі батька з дитиною мають відбуватися кожної першої та третьої суботи місяця з 11:00 години до 17:00 години без присутності матері. За бажанням дитини, батько має право забирати дитину за місцем свого проживання до 12:00 години наступного дня. В той же час, суд враховує, що у дитини можливо відсутній емоційний контакт з батьком та не бажання з ним спілкуватися за відсутності матері, тому вважає, що такі зустрічі протягом перших двох місяців повинні відбуватися у присутності матері, щоб позивач мав можливість відновити психоемоційний зв`язок з сином та налагодити свої з ним стосунки. Враховуючи те, що відповідач не заперечує права батька забирати динину зі школи та виконувати з ним домашнє завдання, однак посилається, що позивачем не визначено конкретних днів, місця та часу, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування в цій частині та вважає за необхідне змінити години таких зустрічей, враховуючи вік, інтереси дитини та час на відпочинок, визначивши щотижня вівторок та четвер з 15:00 години до 18:00 години за місцем проживання дитини з матір`ю. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо святкування Дня народження дитини, зазначивши непарні роки організовує батько з можливістю матері бути присутньою і привітати дитину; парні роки організовує мати з можливістю батька бути присутнім і привітати дитину, що на думку суду забезпечить справедливу рівновагу між батьками та буде сприяти найважливішим інтересам дитини. Суд відхиляє посилання відповідача щодо неспроможності позивача забезпечити гідний відпочинок дитині маючи заробітну плату у розмірі 6500,00 грн на місяць, оскільки на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, а також право і обов`язок піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток та приходить до висновку, що в період літніх канікул - 15 днів без присутності матері для сумісного відпочинку батька з сином на оздоровлення за погодженням з матір`ю, а в період зимових канікул - 5 днів без присутності матері для сумісного відпочинку батька з сином на оздоровлення за погодженням з матір`ю. При цьому суд враховує, що сторони, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача та часткового задоволення позову.

Outcome: partial