Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

04.10.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з 07.05.2003 перебувають з відповідачем у шлюбі, мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого давно припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. В кожного помінялись життєві цінності та погляди на подальше життя. Вважає, що шлюб має лише формальний характер, подальше збереження сім`ї неможливе. Просить суд шлюб розірвати та стягнути судові витрати у сумі 1000 грн, які понесла на оплату правової допомоги. 19.10.2023, в порядку п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження з участю сторін. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду не прибула, 17.11.2023 подала заяву про розгляд справи без її участі, також вказала, що позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.05.2003 у Кустовецькій сільській раді Полонського району Хмельницької області за актовим записом № 1, що підтверджено даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на\~стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"\~в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб \~це сімейний\~союз,\~при цьому\~слово "сімейний"\~засвідчує,\~що шлюб\~створює сім`ю,\~а слово\~"союз"\~підкреслює договірну\~природу шлюбу,\~яка зумовлює\~його добровільний\~характер. \~Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право\~особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст.24 СК України, шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. \~Відповідно до ч. 3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.\~Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З урахуванням того, що жоден з подружжя не\~бажає\~примирення, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу\~відповідає дійсній\~волі\~чоловіка\~та дружини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2\~ст. 114 СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України,\~документом,\~що засвідчує\~факт розірвання\~шлюбу судом,\~є рішення\~суду про\~розірвання шлюбу,\~яке набрало\~законної сили. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн, суд зазначає таке. Цивільне процесуальне законодавство окреслило критерії, які слід застосовувати при визнанні витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. ч . 3, 4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу мж сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (ст. ст. 12, 46, 56). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги, 2) довіреність, 3) ордер. Як вбачається з матеріалів справи, докази, які позивач надала до суду щодо понесених витрат на правову допомогу: договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2023, підписаний позивачем та адвокатом Кушніруком В.М. (а.с. 8), ордер про надання правничої (правової) допомоги, серія ВХ № 1028719 (а.с. 9), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 289, виданого на підставі рішення Хмельницької кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26.12.2002 № 45 [PERSON] (а.с.10), не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони за розгляд справи, адже цей розмір не доведений документально. В договорі про надання правової допомоги від 01.10.2023, підписаному позивачем та адвокатом Кушніруком В.М., вказано, що розрахунок з повіреним за виконану роботу засвідчується квитанцією. Проте судом не встановлено доказу (квитанції), яка б свідчила про здійснення такої оплати. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн задоволенню не підлягає. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» \~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, що підтверджується даними пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серія [NUMBER] (а.с. 3), а тому при поданні позовної заяви судовий збір нею не сплачувався. Отже, в силу положень ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved