Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області,\~про визнання права власності на спадкове майно в якому просить суд: - визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право на спадкове майно: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 88,8 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., літ. «а» - прибудова, літ. «a1» - тераса, літ. «а2» - підвал, літ. «Б» - сарай, літ. «В» - вбиральня, N?1 - огорожа, №2 - ворота, №3 - цистерна - у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2021 року. Факт родинних зв`язків між [PERSON] та її померлим чоловіком [PERSON] , [INFO] підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 26.09.1964 року, актовий запис №49. Після його смерті [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина за законом на спадкове майно зокрема на: ??житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та ??на земельну ділянку, площею 0,0520 га в межах згідно з планом, в тому числі по угіддям: рілля - 0,0520 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 5120882000:02:001:0066, цільове призначення земельної ділянки - В.02.01 наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 369073, виданого Випасненською сільською радою 08 грудня 2009 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011051500008. Задля оформлення своїх спадкових прав на наявне спадкове майно позивачка звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2022 року (спадкова справа № 9/2022, зареєстровано в реєстрі за № 597), згідно якого позивачка успадкувала після свого чоловіка [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0520 га в межах згідно з планом, в тому числі по угіддям: рілля - 0,0520 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 5120882000:02:001:0066. На вказаній земельній ділянці побудований житловий будинок, який також належав спадкодавцю [PERSON] , однак нотаріусом повідомлено позивачці про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки право власності спадкодавця на казаний житловий будинок не було зареєстроване у встановленому законом порядку. Факт належності житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] спадкодавцю підтверджується довідкою Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 05.06.2023 року № 688 з якої вбачається, що згідно запису по господарської книги №21 по селу Випасне за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , значиться померлий [INFO] [PERSON] . Відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме на житловий будинок позбавляє позивача права оформити спадкове майно у нотаріальному порядку після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Разом з тим, вищезазначеною ухвалою було витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітової Т.С. належним чином завірені копії спадкових справ, які відкрились після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2023 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини які зазначені в позові та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник Мологівської сільсько їради Білгород-Дністровськогорайону Одеськоїобласті у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, ухвалити законне та обгрунтоване рішення. Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.3ст.12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями\~15,\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2021 року. Факт родинних зв`язків між [PERSON] та її померлим чоловіком [PERSON] , [INFO] підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 26.09.1964 року, актовий запис №49. Після його смерті [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, зокрема на: ??житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та ??на земельну ділянку, площею 0,0520 га в межах згідно з планом, в тому числі по угіддям: рілля - 0,0520 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 5120882000:02:001:0066, цільове призначення земельної ділянки - В.02.01 наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 369073, виданого Випасненською сільською радою 08 грудня 2009 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011051500008. Відповідно до положень статей 1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті [PERSON] оформлення своїх спадкових прав на наявне спадкове майно позивачка звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2022 року (спадкова справа № 9/2022, зареєстровано в реєстрі за № 597), згідно якого позивачка успадкувала після свого чоловіка [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0520 га в межах згідно з планом, в тому числі по угіддям: рілля - 0,0520 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 5120882000:02:001:0066. На вказаній земельній ділянці побудований житловий будинок, який також належав спадкодавцю [PERSON] , однак нотаріусом повідомлено позивачці про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки право власності спадкодавця на казаний житловий будинок не було зареєстроване у встановленому законом порядку. Відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме на житловий будинок позбавляє позивача права оформити спадкове майно у нотаріальному порядку після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Судом встановлено, що нотаріусом не видавалось свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують права власності спадкодавця на вказаний будинок. Згідно з п.4.15 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У пункті 23\~постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що факт належності житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] спадкодавцю підтверджується довідкою Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 05.06.2023 року № 688 з якої вбачається, що згідно запису по господарської книги №21 по селу Випасне за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] значиться померлий [INFO] [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту виготовленого КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 08.06.2023 року за реєстраційним номером ТІ01-4095-8196-9585-1411 інвентаризаційна справа № 4342, вбачається, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , складається в цілому з: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 88,8 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., літ. «а» - прибудова, літ. «a1» - тераса, літ. «а2» - підвал, літ. «Б» - сарай, літ. «В» - вбиральня, N?1 - огорожа, N?2 - ворота, N?3 цистерна, рік побудови вказано 1991 рік. Водночас право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті [PERSON] , останнім зареєстроване не було. Як вбачається з копії спадкової справи № 9/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] з заявою про прийняття спадщини до майна померлого у встановлений законом порядок звернулась лише його дружина [PERSON] . Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Згідно статі 25 Цивільного Кодексу України /далі також - ЦК/ цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Таким чином, після смерті особи, органи виконавчої влади не мають права оформляти право власності на об`єкт нерухомості. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до абз. 60 п.3.3 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 не належить до самовільного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки господарські /присадибні/ будинки і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року житлових будинків вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року). Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до роз`яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновки суду Отже, сукупність зазначених вище доказів, досліджених у судовому засіданні, вказує на належність [PERSON] , [INFO] на праві власності житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] . У 1991 році, тобто в період побудови вищезазначеного домоволодіння, яке належало [PERSON] , у сільській місцевості державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Тому, виникнення права власності на житловий будинок, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права. На даний час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Суд вважає, що Право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до позивача, котра є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане домоволодіння в нотаріальній конторі не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на та, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, яке приймається судом, суд вважає, що оскільки позовні вимоги позивачки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що іншим (крім судового) шляхом захистити право позивача неможливо, тому вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та на господарські будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS] по праву спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] . Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат не вирішувалось.

Outcome: approved