Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач, ФОП [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просила стягнути з відповідача 9 400 грн. шкоди, заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 01.03.2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.») та [PERSON] (страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/0339776, яким забезпечено транспортний засіб Mitsubishi Galant, державний номерний знак [NUMBER] . 24.04.2019 року о 19:05 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки Mitsubishi Galant, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортним засобом марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду Київської області від 19.06.2019 року у справі № 758/6678/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Відповідно до страхового акту від 11.09.2019 року № 19.59.0339776-3645 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] , становила 9 400,00 грн. Дана сума сплачена ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» власнику транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням від 02.10.2019 року № 9427. З огляду на те, що визнаний винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» набуло право подати регресний позов до [PERSON] на суму 9 400,00 грн. У подальшому, 01.12.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», як первісним кредитором, та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як новим кредитором, укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого до нового кредитора перейшли права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та понесеними судовими витратами. Згідно з Додатком № 1 до Договору до нового кредитора перейшли права вимоги, зокрема, до [PERSON] на суму 9 400,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 12, 22, п. "в" ст. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у вищевказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.04.2023 року. У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці судове засідання, призначене на 20.04.2023 року, знято з розгляду та призначено на 02.08.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року відкладено розгляд справи на 03.10.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2023 року відкладено розгляд справи на 13.11.2023 року. Позивач або представник позивача у судове засідання не з`явилися; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав відзив на позов; також подав заяву про розгляд справи без його участі. У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що погодився на виплату суми завданої шкоди в розмірі 9 400 грн., однак не мав можливості погасити борг одразу в повному обсязі. За цей час відповідачем перераховано на користь ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» грошові кошти по регресній справі № 3645/АК на суму 2 500 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 01.03.2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.») та [PERSON] (страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/0339776, яким забезпечено транспортний засіб Mitsubishi Galant, державний номерний знак [NUMBER] . 24.04.2019 року о 19:05 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки Mitsubishi Galant, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортним засобом марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду Київської області від 19.06.2019 року у справі № 758/6678/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до страхового акту від 11.09.2019 року № 19.59.0339776-3645 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] , становила 9 400,00 грн. Дана сума сплачена ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» власнику транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням від 02.10.2019 року № 9427. З огляду на те, що визнаний винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» набуло право подати регресний позов до [PERSON] на суму 9 400,00 грн. Із матеріалів справи слідує, що 01.12.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», як первісним кредитором, та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як новим кредитором, укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого до нового кредитора перейшли права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та понесеними судовими витратами. Згідно з Додатком № 1 до Договору до нового кредитора перейшли права вимоги, зокрема, до [PERSON] на суму 9 400,00 грн. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Матеріали справи не містять доказів визнання недійсним в установленому законом порядку Договору про відступлення права вимоги 01.12.2021 року, укладеного між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», як первісним кредитором, та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як новим кредитором. Таким чином, до Фізичної особи-підприємця [PERSON] перейшло право регресної вимоги до [PERSON] щодо отримання виплаченого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» страхового відшкодування на користь власника транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок спричиненої 24.04.2019 року з вини [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 Цивільного кодексу України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтями 3, 4, 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно із пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Відповідно до п. "в" ст. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Як слідує з постанови Подільського районного суду Київської області від 19.06.2019 року у справі № 758/6678/19, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідач самовільно залишив місце пригоди. Ураховуючи факт порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, що стало підставою дорожньо-транспортної пригоди 24.04.2019 року, та самовільне залишення [PERSON] місця пригоди, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явлення до відповідача даного регресного позову. У свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву наголосив, що погодився на виплату суми завданої шкоди в розмірі 9 400 грн., однак не мав можливості погасити борг одразу в повному обсязі. Так, до відзиву долучено копії квитанцій на суму 2 500 грн. щодо перерахування відповідачем на користь ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» грошових коштів по регресній справі № 3645/АК, а саме: від 10.10.2020 № 68897470 на суму 500 грн., від 23.04.2020 № 53932647 на суму 500 грн., від 20.06.2020 № 58487187 на суму 500 грн., від 22.07.2020 № 61337755 на суму 500 грн., від 27.08.2020 № 64602821 на суму 500 грн. Судом установлено, що заява про страхове відшкодування від потерпілої особи - власника пошкодженого внаслідок ДТП 24.04.2019 року транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за № 3645. Доказів на спростування факту сплати відповідачем грошових коштів у сумі 2 500 грн. на користь первісного кредитора - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», матеріали справи не містять. Як визначено у ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що залишок невідшкодованої відповідачем суми шкоди, заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, наразі складає 6 900 грн. За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 400 грн. шкоди, заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають задоволенню частково, на суму 6 900 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. У постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 199/1848/16, від 27 грудня 2018 року у справі № 373/2348/16-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 200/13392/13-ц звернуто увагу, що для регресу строк позовної давності обчислюється з моменту виплати страхового відшкодування. Із матеріалів справи вбачається, що виплата страхового відшкодування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» власнику пошкодженого транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER] , здійснена 02.10.2019 року відповідно до платіжного доручення № 9427. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, виплата відповідачем страхового відшкодування в порядку регресу на користь первісного кредитора ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» протягом квітня-жовтня 2020 року на суму 2 500 грн. свідчить про переривання строку позовної давності з дати останнього платежу - 10.10.2020 року. Відтак, із цього часу строк позовної давності розпочався заново та станом на дату пред`явлення позову до суду - 03.01.2023 року, не є пропущеним. За наведених обставин, заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 114 від 28.11.2022 року. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 728,46 грн. у відшкодування судових витрат. Крім того, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 3 000 грн. на професійну правничу допомогу. У статті 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу: копію договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 року № 2, у п. 5.1 якого визначено вартість написання та подання позовної заяви до суду в сумі 3 000 грн.; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 22.11.2022 року на суму 3 000 грн.; квитанцію від 22.11.2022 року на суму 3 000 грн. За змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги в разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена. За таких обставин, оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково в розмірі 6 900 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 202,13 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: partial