Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідачів про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» матеріальну шкоду в розмірі 130\~000 грн. та з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 37\~031 грн., моральну шкоду 50\~000 гривень, судові витрати в розмірі 43\~000 гривень та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. 16.06.2021 року приблизно о 16-38 год. [PERSON] керував транспортним засобом, рухався по правій смузі руху проїзної частини а/д М-03 «Київ Харків -Довжанський» зі швидкістю приблизно 90-110 км/год. та з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль Позивача скоїв наїзд на відбійник, який розташований ліворуч відносно його напрямку руху та отримав механічні пошкодження. Відносно водія [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення та провина її у ДТП підтверджується зібраними у справі доказами. Згідно до звіту № 59/21 від 21.09.2021 року, матеріальний збиток, нанесений власнику автомобілю Volkswagen Phaeton складає 177\~031 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «НАСК-Оранта» поліс № АР 7811450, згідно якого розмір відшкодування за шкоду, заподіяну майну складає 130\~000 гривень. У зв`язку з цим обов`язок по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної майну потерпілого, покладається на страховика в межах сум страхових виплат. Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України відповідач [PERSON] повинна відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 47\~031 грн. Також позивач зазначає, що сплатив 2500 грн. за послуги експерта та 11500 грн. на транспортування транспортного засобу евакуатором. Крім того, внаслідок пошкодження автомобіля позивачу була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 50\~000 грн. Зазначену суму матеріальної та моральної шкоди позивач просить стягнути з відповідачів у судовому порядку та покласти на відповідача [PERSON] судові витрати у розмірі 43\~000 гривень та судовий збір. Ухвалою судді від 21.10.2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України. 04.11.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшли квитанція про сплату судового збору та додатки до позову. Ухвалою судді від 08.11.2021 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позову. Ухвалою судді від 07.12.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до ПАТ «НАСК «Оранта», [PERSON] , відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 21.01.2022 року від відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Відповідач не визнає позов у повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими. Ухвалою суду від 15.09.2022 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог, заявлених до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди у сумі 130\~000 гривень та закрито провадження в цій частині, продовжено розгляд справи за позовними вимогами, заявленими до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 03.10.2022 року від відповідача [PERSON] в особі представника адвоката Момот Т.Г. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Вважає, що справа не підсудна суду, позивачем не доведена винуватість відповідача у скоєнні ДТП, наявність матеріальної і моральної шкоди та її розмір. Просить в задоволенні позову відмовити та стягнути на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10\~000 гривень. Ухвалою суду від 14.11.2022 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, від ПАТ «НАСК «Оранта» витребувано довідку про проведений розрахунок страхового відшкодування, від оцінювача [PERSON] протокол огляду пошкодженого транспортного засобу. 22.12.2022 від ПАТ «НАСК «Оранта» надійшли витребувані докази. Ухвалою суду від 01.02.2023 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу для визначення вартості матеріальних збитків, завданих власникові автомобіля Volkswagen Phaeton, провадження у справі зупинено. 12.04.2023 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта від 31.03.2023 року про неможливість проведення експертизи у зв`язку з тим, що автомобіль для дослідження не наданий, оплата витрат на проведення експертизи не надходила. Ухвалою суду від 14.04.2023 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 13.06.2023 року зупинено провадження у справі у зв`язку з повторним направленням на адресу експертної установи ухвали суду про призначення експертизи, для її виконання, оскільки з пояснень сторін встановлено, що клопотання експерта про здійснення оплати та надання автомобіля для дослідження ними не отримано. 18.07.2023 року на адресу суду найшло клопотання експерта про надання об`єкту дослідження, про оплату вартості проведення судової експертизи, копії якого були направлені на адресу сторін у справі. 21.08.2023 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи у зв`язку з тим, що не сплачена вартість проведення експертизи та не наданий автомобіль на дослідження та вихідні дані, необхідні для проведення експертизи. Ухвалою суду від 06.09.2023 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені до [PERSON] позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з недостатністю суми страхового відшкодування, яка виплачена страховою компанією, просить стягнути завдані позивачу дорожньо - транспортною пригодою збитки з [PERSON] , як особи, яка винувата у скоєнні ДТП, в розмірі, що становить різницю між розміром заподіяної шкоди та сумою страхового відшкодування, а також просить стягнути з неї судові витрати та моральну шкоду. Заперечував проти заяви відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу. Право вимоги позивача та розмір заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди вважає повністю доведеними належними та допустимими доказами Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов, просять у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача вважає звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля недопустимим доказом, вважає недоведеною винуватість відповідача у ДТП та завданні збитків позивачу, а також розмір заявленої до відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 16.06.2021 року близько 13:48 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21104, д.н.р. [NUMBER] , на 244 кілометрі автодороги Київ-Харків-Довжанський, в порушення вимог п.10.1 та 16.13. ПДР України, здійснюючи маневр розвороту в напрямку м.Києва у визначеному місці автодороги, не надала переваги у русі транспортному засобу марки Volkswagen Phaeton, під керуванням [PERSON] , в результаті чого створила небезпеку в русі для цього транспортного засобу, внаслідок чого водій [PERSON] вимушений був, уникаючи зіткнення маневрувати, виїхати на ліву смугу та допустити занос свого автомобіля з подальшим зіткненням із відбійником, що розділяє зустрічні смуги руху, в результаті чого керований ним автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 23.12.2021 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постановою судді Полтавського апеляційного суду від 22.02.2022 року постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 23.12.2021 року щодо [PERSON] змінено, виключено з постанови Хорольського районного суду Полтавської області від 23.12.2021 року посилання суду на порушення [PERSON] вимог п. 16.3 ПДР України. В іншій частині постанову залишено без змін. Судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що причиною ДТП, внаслідок якого пошкоджено транспортний засіб [PERSON] стало порушення Радько п.10.1 ПДР України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд не з`ясовує обставин справи, які підтверджують винуватість відповідача [PERSON] , у спричиненні механічних пошкоджень транспортному засобу Volkswagen Phaeton, під керуванням [PERSON] . Отже, суд вважає доведеними обставини щодо скоєння з вини [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль, Volkswagen Phaeton, під керуванням [PERSON] , у зв`язку з чим йому завдано матеріального збитку. Власником автомобіля Volkswagen Phaeton, під керуванням [PERSON] та який отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, є [PERSON] та фірма FLAGMAN GROUP Sp.z o.o, що підтверджується довідкою від 24.06.2022 року, та копією свідоцтва про реєстрацію автомобіля серія [NUMBER] , отже [PERSON] є належним позивачем у справі про стягнення шкоди, завданої пошкодженням автомобіля. У відповідності до вимог ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] застраховано у ПАТ НАСК «Оранта», згідно полісу № АР 7811450 щодо транспортного засобу «ВАЗ-21104», д.н. [NUMBER] , згідно якого розмір відшкодування за шкоду, заподіяну майну складає 130\~000 гривень. 29.07.2022 року ПАТ «НАСК «Оранта» сплачено позивачу [PERSON] в особі його представника [PERSON] за довіреністю суму страхового відшкодування у максимальному розмірі страхової виплати, передбаченої полісом обов`язкового страхування, у сумі 128\~500 гривень та в повному обсязі виконані зобов`язанні перед позивачем. Звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] , позивач посилається на ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Обґрунтовуючи розмір позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, позивач посилається на Звіт№ 59/21 від 21.09.2021 року, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , згідно якого матеріальний збиток, нанесений власнику автомобіля Volkswagen Phaeton, складає 177031 грн. Зі змісту поданого звіту № 59/21 від 21.09.2021 року вбачається, що він складений на підставі договору від 21.09.2021 року, калькуляція на ремонт складається на підставі протоколу огляду автомобіля від 21.09.2021 року. Разом з тим, відповідно до листа Державної митної служби України № 19/12-02-02/8.19/3156 від 01.08.2023 року, автомобіль Volkswagen Phaeton, д.н.з [NUMBER] перетнув митний кордон України у напрямку «Виїзд» 13.08.2021 року. Таким чином, докази, надані позивачем на підтвердження розміру завданого пошкодженням автомобіля збитку, а саме Звіт№ 59/21 від 21.09.2021 року, згідно якого матеріальний збиток, нанесений власнику автомобіля Volkswagen Phaeton, складає 177031 грн. є суперечливими та викликає сумніви у його достовірності. За клопотанням відповідача, яка заперечувала проти позову, зокрема і проти визначеного розміру заподіяної шкоди, ухвалою суду призначалась судова експертиза для визначення розміру заподіяного збитку власнику автомобіля Volkswagen Phaeton внаслідок ДТП. Однак, експертиза у справі не проведена, зокрема у зв`язку з ненаданням Позивачем автомобіля для проведення дослідження. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Положення ст. 109 ЦПК України сторонами роз`яснені. Інших допустимих доказів на підтвердження розміру заподіяної ДТП шкоди, позивачем не надано. Згідно зі ст. ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладені обставини, саме на позивача покладено обов`язок довести суду обставини заподіяння матеріальної шкоди, її розміру, розміру понесених витрат. Проте, Позивачем ці обставини жодним чином не підтверджені, документально не підтверджено суму матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, яку позивач просить стягнути з відповідача. Таким чином, доводи Позивача про завдання йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі, заявленому у позові, є не підтвердженими, а позовні вимоги про стягнення такої шкоди є необґрунтованими. Позивачем також до стягнення з відповідача заявлені витрати на проведення експертного дослідження та на транспортування автомобіля евакуатором. Враховуючи, що суд не бере до уваги висновок спеціаліста Звіт№ 59/21 від 21.09.2021 року, витрати за його складання у розмірі 2500 гривень не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено належними засобами доказування факт заподіяння йому матеріальної шкоди у розмірі, зазначеному у позові, який би перевищував суму страхового відшкодування, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити. З цих підстав суд відмовляє і у стягненні витрат, сплачених за послуги евакуатора. Також суд вважає за необхідне зазначити, що у позові йдеться про обов`язок відповідача відшкодувати 47\~031 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а в прохальній частині позову позивач просив стягнути 37\~031 грн. та в ході судового розгляду позовні вимоги не збільшував. Крім того, після виплати суми страхового відшкодування у розмірі 128\~500 грн. страховою компанією, з заявлених 130\~000 гривень, позивач відмовився від заявлених вимог на суму 130\~000 гривень, та вимог про стягнення суми франшизи до Відповідача [PERSON] не заявляв. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідност.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. На обґрунтування заподіяної моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок втрати автомобіля був порушений його звичайний спосіб життя, він не зміг виїхати за межі України по роботі, повинен був займатись транспортуванням автомобіля за межі України евакуатором, щоб не порушувати митне законодавство та оцінює завдану шкоду у розмірі 50\~000 гривень. У відповідності до ст.ст.13,81ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у заявленому розмірі, а також те, що позивач є співвласником пошкодженого автомобіля разом з юридичною особою, якій не передбачено відшкодування моральної шкоди, а також враховуючи виплату позивачу в повному обсязі страхового відшкодування страховою компанією, що суд вважає достатнім для відновлення порушеного права позивача, та виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, до складу яких позивачем включені витрати на правничу допомогу у розмірі 29\~000 грн., та витрати по сплаті судового збору, - покладаються на позивача. Вирішуючи заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження участі адвоката, який представляє інтереси відповідача у справі і факту надання правової допомоги надано копію ордера серія ПТ № 174901, копію договору № 100722 від 10.07.2022 року, відповідно до п.4.1. загальна сума вартості послуг за договором складає 10\~000 гривень, додаток № 1 до Договору, який містить перелік послуг та їх вартість з зазначенням часу на надання послуги, квитанція на оплату та товарний чек на суму 10\~000 гривень. Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт надання правничої допомоги відповідачу, її обсяг та оплату. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved