Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 09 вересня 2022 року по справі № 154/3879/21 було задоволено позов [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказав, що аліменти на дитину він сплачував весь цей час, заборгованість по їх сплаті станом на 25.04.2023 року відсутня, існує переплата в сумі 8730,96 грн. За 2022 рік ним було сплачено аліменти в розмірі 39980,29 грн, за період січень-березень 2023 року з його грошового утримання стягнуто аліменти в розмірі 37579,81 грн. Визначена судом частка від заробітку позивача, яка підлягає стягненню на користь відповідача, є значною та призводить до фактичного збагачення [PERSON] . Стягнутий розмір аліментів значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому [PERSON] вважає, що на нього фактично покладено повне утримання дитини, не співставлено визначений розмір аліментів із прожитковим мінімумом, встановленим державою для дитини відповідного віку. [PERSON] з 01.09.2022 року і по даний час перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ за мобілізацією у ВЧ [NUMBER] , його життєві обставини змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) з наступних підстав: По-перше, положеннями ст. 51 ч.2 Конституції України закріплений конституційний обов`язок обох батьків утримувати дітей. Згідно ст. 141 ч.1 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі по її утриманню та рівного розподілу понесених та доведених у встановленому порядку витрат на її утримання. Відповідач на неодноразові звернення позивача жодного разу не надала обґрунтуванням цільового витрачання нею отриманих аліментів а також обов`язку, як матері дитини, щодо утримання дитини в частині витрачання особистих коштів, в розмірі не меншому, ніж вона стягує з [PERSON] . В середньому, на утримання доньки позивачем сплачуються аліменти в розмірі 12926 грн на місяць, що в 5,7 разів перевищує соціально-обґрунтований законом прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років. Доказом нецільового використання відповідачем аліментів є її неодноразова відмова надати докази їх цільового використання, [PERSON] жодного разу не було надано квитанції та чеків про витрату аліментів саме на доньку. По-друге, батьки позивача, досягнувши пенсійного віку, стали непрацездатними. Як повнолітній син, позивач зобов`язаний добровільно утримувати обох своїх непрацездатних батьків, надавати їм постійну та регулярну посильну матеріальну допомогу. Так, з початку повномасштабного вторгнення позивач постійно перебуває у лавах ЗСУ, пенсії батьків менші мінімальної заробітної плати, їм не вистачає коштів, тож [PERSON] надає їм матеріальну допомогу для того, щоб найняти людей для заготівлі дров, виконання іншої важкої фізичної роботи, в тому числі польові роботи на присадибній ділянці. Крім того, [PERSON] відомо, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області у справі № 165/1786-14-ц, яке набрало законної сили 22.08.2014 року, на користь [PERSON] з позивача стрягнуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Ця обставина, відповідно до ст. 182 СК України, належить до основних обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до довідки ВЧ [NUMBER] , за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року нараховане грошове забезпечення [PERSON] становило 99272,63 грн, стягнуто аліментів за даний період 55386,58 грн, нараховано без аліментів 43886,05 грн. При тому, що було припинено нарахування та виплата військовослужбовцям премії в розмірі 30 000 грн, в грудні 2022 року йому фактично виплачено грошове забезпечення 4598,34 грн, в січні 2023 року - 4316,85 грн, в лютому 6392,04 грн, в березні 2023 року - 6395 грн. Таким чином, позивачем фактично сплачено аліменти на рівні 55,8 % від його грошового забезпечення, а відтак, його грошове забезпечення стало меншим від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на рівні 6700 грн. Тож матеріальний стан позивача погіршився, що є третьою підставою для зменшення розміру аліментів. 3 огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого в Україні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 вересня 2022 року у справі № 154/3879/21 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/8 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але, не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні: Позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник позивача адвокат Петрук Ю.М. заявлені вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні позову. Представник відповідача адвокат Жук Ю.Б. позов не визнав, вказав, що вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в даному конкретному випадку підстав для зменшення розміру аліментів немає. Представник відповідача наголосив, що з доданих до справи доказів вбачається, що матеріальне становище позивача покращилось, він перебуває в лавах ЗСУ, отримує постійне грошове забезпечення. Всі обставини, які б могли слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, наведені позивачем та його представником не заслуговують на увагу. Відповідач позов не визнала, підтримала свого представника. Процесуальні дії суду по справі. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 травня 2023 року по вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 вересня 2022 року по справі № 154/3879/21 було, яке набрало законної сили 11.10.2022 року, було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. При розгляді вказаної справи відповідач подав заяву, якою позовні вимоги визнав повністю та не надав жодних доказів, які б спростовували обґрунтування позивача, тому суд прийшов до висновку, що вимоги є законними, доведеними і підлягають до задоволення. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану або погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з розрахунку заборгованості Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області зі сплати аліментів боржником [PERSON] , станом на 25.04.2023 року, в період часу з жовтня 2021 року по вересень 2022 року боржником аліменти не сплачувалися. В жовтні 2022 року сума аліментів, яка підлягає стягненню - 3531,35 грн, сплачено - 7062,70 грн, заборгованість - 23863,72 грн; в листопаді 2022 року сума аліментів, яка підлягає стягненню - 3600,35 грн, сплачено - 18258,97 грн, заборгованість - 9205,10 грн; в грудні 2022 року сума аліментів, яка підлягає стягненню - 7387,50 грн, сплачено - 14658,62 грн, заборгованість - 1933,98 грн; в січні 2023 року сума аліментів, яка підлягає стягненню - 11034,40 грн, сплачено - 15448,76 грн, переплата - 2479,78 грн; в лютому 2023 року сума аліментів, яка підлягає стягненню - 10811,09 грн, сплачено - 15034,52 грн, переплата - 6703,21 грн; в березні 2023 року сума аліментів, яка підлягає стягненню - 50693,38 грн, сплачено - 7097,13 грн, переплата складає 8730,96 грн. Таким чином, в період часу з жовтня 2021 року по вересень 2022 року аліменти на утримання доньки [PERSON] не сплачувалися. До січня 2023 року існувала заборгованість зі сплати аліментів. Станом на березень 2023 року заборгованості зі сплати аліментів немає, сукупний розмір переплати склав 8730,96 грн. З військового квитка серії [NUMBER] , виданого 09.05.2002 року, довідок ВЧ [NUMBER] № 350/486430/1/418ПС від 26.10.2022 року, б\\н від 13.04.2023 року вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] . В період часу з жовтня 2022 року по березень 2023 року [PERSON] отримав 99 272,63 грн нарахованого грошового забезпечення, сплачені аліменти - 55386,58 грн, всього нараховано без аліментів 43886,05 грн. Суд бере до уваги, що сума відрахованих аліментів включає в себе заборгованість по аліментам, яка існувала до січня 2023 року та переплату в розмірі 8730,96 грн. Таким чином, судом встановлено, що матеріальний стан позивача покращився і його щомісячний дохід зріс. При цьому, суд бере до уваги, що дохід позивача зріс після його вступу до лав ЗСУ в період введення в Україні військово стану, оскільки відповідно до п.2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого. Таким чином, матеріальний стан позивача змінився, додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану та яка входить до доходів, що враховуються при визначенні розміру аліментів, не має систематичний щомісячний характер та встановлюється на період воєнного стану, розмір якої залежить від завдань покладених на військовослужбовця, а тому посилання сторони позивача на ту обставину, що з останнього постійно будуть утримуватися аліменти у завищених розмірах не відповідає наведеним нормам законодавства. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що характер доходу [PERSON] є мінливим та залежить від безпосередньої його участі у бойових діях, а відтак зменшення розміру аліментів з визначеної судовим рішення 1/4 частки на 1/8 частку на підставі мінливої винагороди не буде відповідати інтересам дитини сторін. При цьому, суд не приймає позицію [PERSON] про те, що ним фактично сплачено аліменти на рівні 55,8 % від його грошового забезпечення, а відтак, його дохід став меншим від мінімальної заробітної плати, встановленої законом, оскільки сума відрахованих аліментів включала в себе заборгованість по аліментам, яка існувала до січня 2023 року та переплату в розмірі 8730,96 грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, статтю 183 СК України доповнено частиною 5 такого змісту: «Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину». Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України в 2023 році» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Таким чином, загальний розмір аліментів, які сплатив позивач за період часу з жовтня 2022 року по березень 2023 року на утримання доньки склав 55386,58 грн. При цьому, заборгованість по аліментам станом на жовтень 2023 року складала 23863,72 грн, а сума в розмірі 8730,96 грн є переплатою і буде врахована при подальшій сплаті аліментів. Тож, середньомісячний розмір сплачених у період часу аліментів з жовтня 2022 року по березень 2023 року за відрахуванням боргу та переплати становить 3798,65 грн, а відтак, середній розмір аліментів, які [PERSON] сплачує на утримання доньки, не перевищує граничний розмір аліментів в розмірі 28330 грн. Оцінюючи твердження позивача про зміну його сімейного стану, як на підставу зменшення розміру аліментів, суд керується наступним. Згідно довідки про склад сім`ї № 1584 від 25.04.2023 року, пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 19.01.2021 року та серії [NUMBER] від 10.09.2019 року, довідок про доходи № 8131 8540 8211 0108 від 29.03.2023 року та № 3425 4242 8108 1434 від 29.03.2023 року, батьки позивача є пенсіонерами та отримують пенсії за віком: [PERSON] - 2100 грн, [PERSON] - 3610,91 грн. З виконавчого листа № 165/1786/14-ц, виданого Нововолинським міським судом Волинської області 03.09.2014 року, вбачається, що з позивач на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 25.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Частина 3 ст.61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, на час ухвалення судом рішення № 154/3879/21 від 09.09.2022 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , 01.06.2017 року, рішення суду № 165/1786/14-ц від 11.08.2014 року про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] вже набрало законної сили, батьки позивача вже були пенсіонерами, тож вказані обставини були відомі позивачу та були враховані при винесенні рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, сам [PERSON] позов [PERSON] по справі № 154/3879/21 визнав, а відтак твердження позивача про зміну його сімейного стану матеріалами справи не доведено, а судом не встановлено. Однією з підстав для зменшення розміру аліментів позивач вказав відсутність будь-яких належних та допустимих доказів про цільове використання відповідачкою отриманих аліментів. Як визначено положеннями ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Будь-яких даних про те, що [PERSON] , як платник аліментів, в порядку ст. 186 СК України, до подачі позову звертався до органів опіки та піклування з приводу здійснення ними контролю за цільовим витрачанням аліментів та проведення інспекційний відвідувань одержувача аліментів, матеріали справи не містять. Таким чином, встановленого у визначеному законодавством порядку факту витрачання [PERSON] аліментів не за їх цільовим призначення зафіксовано не було, а відтак вимога позивача про зменшення розміру аліментів за цією підставою суперечить вимогам ст. 186 СК України. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на позицію сторін, дослідивши надані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що зміна матеріального становища [PERSON] впливає на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, при цьому матеріалами справи не підтверджуються дані про погіршення стану здоров`я позивача або покращення матеріального становища, сімейного стану чи стан здоров`я одержувача аліментів, при цьому розмір аліментів, які сплачує позивач не перевищують граничний розмір аліментів, визначений на дитину відповідного віку, а відтак у суду відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду № 154/3879/21 від 09.09.2022 року, що є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed