Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

03.07.2023 позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати в розмірі 63 790,21 грн., а також 3% річних в розмірі 11075,50 грн. Однак, відповідач не виконує рішення Київського районного суду м. Харкова в період з 07 серпня 2020 року по сьогоднішній день, тому позивач зазначає, що [PERSON] зобов`язаний сплатити їй суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в режимі відео конференції позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення. Зазначила, що оскільки відповідач не сплатив борг, відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова, тому він зобов`язаний сплатити їй суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи позивача дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, надані стороною позивача, в сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг, із відомостями про заборгованість, свідчить про порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно матеріалів справи, вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 у справі №953/1239/20 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів за договорами та стягнуто з [PERSON] на користь адвокатського об`єднання «Ястребова і партнери» заборгованість у розмірі 3 171 169 (три мільйони сто сімдесят одна тисяча сто шістдесят дев`ять) гривень 20 копійок згідно Договору №43 про надання парової допомоги від 27.11.2017. Також з [PERSON] стягнуто на користь адвоката Ястребової Євгенії Богданівни заборгованість у розмірі 130 500 (сто тридцять тисяч п`ятсот) гривень згідно Договору №7 про надання правничої допомоги від 04.05.2017, а також на користь держави судовий збір в розмірі 1305 (одна тисяча триста п`ять) гривень. Рішення набрало законної сили 14.06.2021. 01.07.2021 на примусове виконання рішення суду, позивачу [PERSON] . Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Виглазовою Наталією Сергіївною винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] від 08.07.2021 (а.с. 14). Оскільки, відповідач [PERSON] не виконав рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 та не сплатив заборгованість в розмірі 130 500 грн., позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 про стягнення з [PERSON] грошових коштів, в період з 07 серпня 2020 року по день розгляду справи не виконано, грошові кошти відповідачем на користь позивача не сплачені. Вказані обставини відповідачем не спростовані. У Постанові № 922/175/18 від 30 січня 2019 року Верховного Суду вказано, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Постановою Верховного Суду № 924/532/19 від 14 січня 2020 року, п. 22 зазначено, те що нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466. Пунктом 23 цієї Постанови, наголошено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. При визначенні інфляційних втрат, підлягають застосуванню Порядок проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 року та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін від 27 липня 2007року. Відповідно до абзацу .5 п. 4 Порядку, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Позивач в своєму позові навів розрахунок інфляційних нарахувань: У період з 01.08.2020 року по 30.04.2023 року індексація на суму 130 500,00 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 99,80% + 100,50% +101,00% + 101,30% +100,90% +101,30% + 101,00% + 101,70% + 100,70% + 101,30% + 100,20% + 100,10% + 99,80%+ 101,20% + 100,90% + 100,80% + 100,60% + 101,30% +101,60% + 104,50%+103,10% + 102,70% + 103,10% + 100,70% + 101,10% + 101,90% + 102,50% + 100,70% + 100,70% + 100,80% + 100,70% + 101,50% + 100,20% = 148,881% (за період Серпень 2020 - Квітень 2023) [Інфляційні нарахування] = 130 500,00 грн. (сума боргу) ? 148,881% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 130 500,00 грн. (сума боргу) = 63 790,21 грн. Місяць | Індекс інфляції | Джерело інформації Серпень 2020 - 99,80% - "УК" від 11.09.2020 р. № 176 Вересень 2020 - 100,50% - "УК" від 13.10.2020 р. № 199 Жовтень 2020 - 101,00% - "УК" від 11.11.2020 р. № 219 Листопад 2020 - 101,30% - "УК" від 11.12.2020 р. № 241 Грудень 2020 - 100,90% - "УК" від 13.01.2021 р. № 7 Січень 2021 - 101,30% - "УК" від 11.02.2021 р. № 28 Лютий 2021 - 101,00% - "УК" від 11.03.2021 р. № 47 Березень 2021 - 101,70% - "УК" від 13.04.2021 р. № 70 Квітень 2021 - 100,70% - "УК" від 12.05.2021 р. № 88 Травень 2021 - 101,30% - "УК" від 11.06.2021 р. № 111 Червень 2021 - 100,20% - "УК" від 13.07.2021 р. № 133 Липень 2021 - 100,10% - "УК" від 11.08.2021 р. № 154 Серпень 2021 - 99,80% - "УК" від 11.09.2021 р. № 175 Вересень 2021 - 101,20% - "УК" від 12.10.2021 р. № 197 Жовтень 2021 - 100,90% - "УК" від 11.11.2021 р. № 217 Листопад 2021 - 100,80% - "УК" від 11.12.2021 р. № 239 Грудень 2021 - 100,60% - "УК" від 12.01.2022 р. № 4 Січень 2022 - 101,30% - "УК" від 11.02.2022 р. № 28 Лютий 2022 - 101,60% - "УК" від 03.05.2022 р. № 100 Березень 2022 - 104,50% - "УК" від 03.05.2022 р. № 100 Квітень 2022 - 103,10% - "УК" від 12.05.2022 р. № 107 Травень 2022 - 102,70% - "УК" від 11.06.2022 р. № 129 Червень 2022 - 103,10% - "УК" від 12.07.2022 р. № 151 Липень 2022 - 100,70% - "УК" від 12.08.2022 р. № 175 Серпень 2022 - 101,10% - "УК" від 13.09.2022 р. № 197 Вересень 2022 - 101,90% - "УК" від 12.10.2022 р. № 219 Жовтень 2022 - 102,50% - "УК" від 12.11.2022 р. № 242 Листопад 2022 - 100,70% - "УК" від 13.12.2022 р. № 263 Грудень 2022 - 100,70% - "УК" від 12.01.2023 р. № 8 Січень 2023 - 100,80% - "УК" від 11.02.2023 р. № 30 Лютий 2023 - 100,70% - "УК" від 14.03.2023 р. № 51 Березень 2023 - 101,50% - "УК" від 15.04.2023 р. № 76 Квітень 2023 - 100,20% - "УК" від 12.05.2023 р. № 95. Також позивач навів в своїй позовній заяві розрахунок 3% річник: Розрахунок: Період розрахунку: з 01.08.2020 року по 31.12.2020 року - 153 дні [Проценти] = 130 500,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 153 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 1 636,60 грн. Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів [Проценти] = 130 500,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3 915,00 грн. Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 365 днів [Проценти] = 130 500,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3 915,00 грн. Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 30.05.2023 року - 150 днів [Проценти] = 130 500,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 150 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 608,90 грн. Загальна сума нарахованих процентів склала 11 075,50 грн. Суд погоджується з вказаним розрахунком позивача, оскільки він відповідає методиці розрахунку інфляційних збитків та не викликає сумнівів у суду. Отже, у зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з останнього інфляційних втрат та трьох процентів річних є законними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141ЦПКУкраїни з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 858,88 грн

Outcome: approved