Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У травні 2023 року АТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 60.07.000338 в розмірі 84\~561, 75 грн. та судові витрати. АТ «АКБ «КОНКОРД» обґрунтовуючи позов посилається на те, що 29.12.2020 року між банком та відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної карти/договір платіжної карти, відповідно до якої відповідач надав АТ «АКБ «КОНКОРД» свою згоду на відкриття поточного рахунку на умовах, викладених у цій заяві, а також повністю та безумовно прийняв пропозицію банку на умовах зазначених Публічному договорі. Крім того, відповідач підтвердив що ознайомився з Тарифами Банку та умовами Публічного договору, які знаходяться на офіційному сайті банку. Відповідно до укладеного договору № 60.07.000338 від 29.12.2020 року відповідачу було надано кредит у сумі 50 000 грн. на платіжну картку зі сплатою 35 % річних за користування кредитом. Кінцевий термін повернення - до 28.12.2022 року. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 23.02.2023 року заборгованість за кредитним договором склала 84 561, 75 грн. в т.ч.: 50 164,67 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 14\~557, 43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 4\~839, 65 грн. - за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, 15 000,00 грн. - розрахунково-касове обслуговування. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.12.2020 року відповідач та АТ «АКБ «КОНКОРД» уклали кредитний договір шляхом підписання заяви про надання кредиту/кредитний договір № 60.07.000338. Відповідно до вказаної заяви [PERSON] отримав кредит у сумі 50 000 грн. на платіжну картку із сплатою 35 % річних, строком повернення до 28.12.2022 року. Також договором передбачено плату за супроводження несанкціонованої та простроченої заборгованості (комісій) та у разі порушення взятих зобов`язань щодо повернення коштів, нарахування штрафу. (а.с. 36 - 42) Окрім, того у заяві про надання кредиту/кредитний договір № 60.07.000338 зазначено, що [PERSON] (позичальник) згоден з тим, що ця заява про надання кредиту/кредитний договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що розміщені на сайті банку), є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, пеня, штрафи нараховуються у розмірі 7, 0 % + 10 грн. на місяць від щоденних залишків простроченої заборгованості по кредиту. Також процентна ставка, яка використовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів встановлена на рівні 84% річних на прострочений платіж по кредиту/нарахованим процентам. На підтвердження перерахування коштів за договором, позивачем надано виписку за особовим рахунком. (а.с. 15-32) Отже позивачем умови договору виконані в повному обсязі, натомість відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 23.02.2023 року заборгованість за кредитним договором склала 84 561, 75 грн. в т.ч.: 50 164,67 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 14\~557, 43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 4\~839, 65 грн. - за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, 15 000,00 грн. - розрахунково-касове обслуговування. (а.с. 10-14) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до норми ч. 1 ст. 654 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Критерієм виділення з усіх цивільно-правових договорів договору приєднання є не природа зобов`язань, що виникли, як це має місце при диференціації договірних зобов`язань і не характер діяльності однієї із сторін (публічний договір), а спосіб укладення договору, а саме шляхом приєднання однієї зі сторін до умов договору, які визначені другою стороною в формулярах або інших стандартних формах, які мають конкретизований, сталий зміст, тобто не змінюються протягом тривалого часу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вказаним договором. Виходячи з того, що [PERSON] допустив неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за заявою про надання кредиту/кредитний договір № 60.07.000338, який є договором приєднання в розумінні приписів матеріального права, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за: кредитом - 50 164,67 грн., відсотками - 14 557, 43 грн. Що до вимог про стягнення плати за супроводження простроченої/ несанкціонованої заборгованості та розрахунково-касове обслуговування, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно з цим Законом послуга, це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі N 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі N 708/195/19. Як вбачається з наданих позивачем доказів, позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості та за розрахунково-касове обслуговування, яка, в розумінні вищезазначених приписів Закону, не залежить від потреби позичальника: тобто позичальник взагалі може не звертатися до Банку за отриманням такої дії, однак повинен платити за неї або така дія спрямована на користь банку. Відтак, оскільки банком була встановлена плата за ті дії, які не є послугою у розумінні приписів Закону і повинні надаватися безоплатно, заявлена до стягнення складова заборгованості - плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та за розрахунково-касове обслуговування, не підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial