Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

12.03.2021\~року представник\~позивача [PERSON] \~ адвокат\~Скирда Віталій\~Іванович звернувся\~до Юр`ївського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~з позовною\~заявою про\~розірвання договору\~оренди земельної\~ділянки.\~В позовній\~заяві зазначено,\~що [PERSON] \~є власником\~земельної ділянки\~площею 9,681\~га для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~з кадастровим\~номером 1225955100:04:002:0224,\~розташованої на\~території Юр`ївської\~селищної ради\~Дніпропетровської області,\~на підставі\~державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ІІ-ДП\~№ 120231,\~зареєстрованого в\~книзі записів\~державних актів\~на право\~приватної власності\~на землю\~за №\~4052\~від 12.04.2002\~року,\~номер запису\~про право\~власності в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності \~10.07.2014\~року.07.05.2014\~року \~між Позивачем,\~в особі\~ [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Агріколь-Самара було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, інше речове право за яким було зареєстровано Павлоградським міськрайонним управлінням юстиції Дніпропетровської області 10.07.2014 року, номер запису про інше речове право 6289001, що підтверджується Витягом з ДРРПНМ № 241429893 від 22.01.2021 року. У пункті 3.1 Договору передбачено, що орендна плата за один календарний рік складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у відповідності із чинним законодавством та сплачується в строк з вересня по грудень кожного календарного року користування за такий рік, за бажанням Орендодавця в грошовій або натуральній формі. Однак, як зазначено в позовній заяві, орендна плата за Договором не сплачувалася відповідачем за 2018, 2019 та 2020 роки, що є істотним порушенням умов Договору та вимог чинного законодавства України. Просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки площею 9,6810 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225955100:04:002:0224, укладений 07.05.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ Агріколь-Самара строком на 15 років, інше речове право за яким зареєстровано 10.07.2014 року, номер запису про інше речове право 6289001, а також стягнути з відповідача всі судові витрати. Не погодившись з позовом Відповідач надав до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області відзив на позовну заяву датований 28.05.2021 року. Просить прийняти відзив на позовну заяву до розгляду та відмовити [PERSON] у задоволенні позовної заяви до ТОВ АГРІКОЛЬ-САМАРА про розірвання договору оренди земельної ділянки. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню, адже ТОВ АГРІКОЛЬ-САМАРА фактично було позбавлено можливості виконати свій обов`язок зі сплати орендної сплати за Договором оренди у зв`язку з відсутністю будь якого зв`язку з Позивачем. Зазначив, що ТОВ АГРІКОЛЬ-САМАРА готове здійснити виплати, щодо оплати передбачені Договором за період 2018-2020 року за умови, якщо [PERSON] надасть актуальні реквізити для оплати або особистої присутності її або повноваженого представника. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Маренич Світлані Олександрівні. 16 березня 2021 року Ухвалою судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання 29.04.2021 року. 01 листопада 2021 року було повторно призначено автоматизований розподіл справ, у зв`язку зі звільненням головуючої судді [PERSON] з посади судді за загальними обставинами, а саме з поданням заяви про відставку (рішення ВРП №2134/0/15-21 від 28.10.2021 року). Відповідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинському Михайлу Володимировичу. 04 листопада 2021 року Ухвалою судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинського М.В. прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.11.2021 року. 14 лютого 2023 року Ухвалою судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті. 12 червня 2023 року до канцелярії Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява від представника позивача Скирди В.І. про відвід судді. Того ж дня Ухвалою судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинського М.В. заяву було задоволено та справу передено до канцелярії Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області для подальшого визначення судді в порядку, встановленому ст..33 ЦПК України. Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Жмуд Наталі Миколаївні. 16.06.2023 року суддею Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Жмуд Н.М. дану справу прийнято до провадження та продовжено розгляд справи. Засідання призначено на 06.07.2023 року. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, у судове засідання не з"явилася і не повідомила суд про причини своєї неявки. Інтереси позивача представляв адвокат Скирда В.І., який зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі на підставі тих обгрунтувань, які в ньому вказано і на підставі тих доказів, які було подано до суду та безпосередньо досліджено у судовому засіданні. В судові засідання 25.10.2023 та 14.11.2023 року, представник відповідача адвокат Чуміна К.Г., не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки. Раніше в судовому засіданні зазначила, що позов позивача не підлягає задоволенню, оскільки є необгрунтованим. З боку відповідача - орендаря - відсутнє порушення прав позивача у вигляді не виконання договірних зобов"язань. Свою незгоду з позовними вимогами, ними було викладено у відзивах на позов і подано відповідні докази в огрунтування підстав для відмови у задоволенні позову позивача. Адже, з 2018, 2019 та 2020 роках, відповідач не мав жодного зв`язку особисто з [PERSON] , яка за вказаний період жодного разу не зверталася до товариства з питань отримання орендної плати, а з 10.03.2015 - знята з реєстрації за адресою проживання, зазначеною в договорі оренди земельної ділянки, через її вибуття на проживання у Російську Федерацію. Сплата орендної плати за 2017 рік здійснювалась на картковий рахунок її чоловіка [PERSON] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що в подальшому був закритий, а строк дії картки закінчився. На думку представника відповідача, ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» вживало усіх залежних від нього заходів для недопущення прострочення сплати орендної плати, зокрема, представники товариства намагались перерахувати кошти на відому банківську карту позивача у 2022 році, звертались з листами власне до чоловіка позивача [PERSON] та до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області з проханням повідомити позивача про необхідність отримання коштів. Проте остання, навіть, після подання позову до суду у 2021 році і на на день розгляду справи не повідомила актуальних банківських реквізитів для здійснення розрахунків за оренду землі та не зверталася до товариства для отримання плати за оренду. Таким чином, ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» вважає, що [PERSON] фактично уникала отримання орендної плати за договором оренди від 05.07.2014 року та такими своїми діями (бездіяльністю) перешкоджала товариству у вчасному здійсненні орендарем свого обов`язку зі сплати орендної плати. Також прохала стязгнути з позивача витрати на праву допому в сумі 50\~000 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Скиди В.І., раніше дані пояснення представника відповідача адвоката Чуміної К. та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. [PERSON] відповідно до державного акта серії ІІ-ДП № 120231, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4052 від 12.04.2002 року, належить земельна ділянка, розташована на території Юр`ївської селищної ради, з кадастровим номером 1225955100:04:002:0224, площею 9,681 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 6288630 (Т. 1, а.с. 10). 07.05.2014 року між [PERSON] (власник земельної ділянки, орендодавець) в особі представника [PERSON] та ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» (орендар) укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передав в оренду відповідачу належну йому на праві власності земельну ділянку (т.1 а.с.№45-48). Цього ж дня сторони уклали додаткову угоду до договору оренди в частині визначення порядку сплати орендної плати (Т. 1, а.с.№50). 02 лютого 2015 року здійснено державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1225955100:04:002:0224 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 6288630 (Т. 1, а.с. 11). За змістом пунктів 3.1. та 5.2.3. договору від 11.12.2014 (з додатковою угодою) відповідач взяв на себе зобов`язання виплачувати орендну плату в строк до 31 жовтня відповідного року користування за такий рік за згодою сторін у грошовій або натуральній формі за умови, що вказана сума не є нижчою за 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Сторони усно погодили, що орендна плата буде перераховуватись на картковий рахунок [PERSON] , чоловіка [PERSON] , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (т.1 а.с.№195). В пункті 3.6. договору закріплено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, до орендаря застосовується відповідальність, встановлена п. 7.1. цього договору, який в свою чергу передбачає, що за невиконання або неналежне виконання цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторнами визнано і підтверджено матеріалами справи, що орендар по 2017 рік включно, своєчасно сплачував орендну плату за договором оренди, і останній платіж було здійснено на розрахунковий рахунок [PERSON] , відкритий у ПриватБанку - 25.11.2017 року в сумі 10\~000 грн. (т.1 а.с.№87). Заборгованість ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» зі сплати орендної плати за землю на момент звернення з позовом до суду становить розмір належної до отримання оренди за три роки - з 2018 по 2020 роки, яка за твердженням орендаря залишилась невиплаченою через ненадання [PERSON] актуальних банківських реквізитів для перерахування коштів. ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» надсилало 31.07.2018 року чоловікові власника землі - повідомлення, де проінформувало про нарахування орендної плати за 2018 рік та необхідність з`явитися за її отриманням або повідомити банківські реквізити, на які можливо перерахувати орендну плату, а в разі коли вони не мають особисто такої можливості направити свого представника з належно оформленою довіреністю (т. 1, а.с.№226,227,228). Також товариство протягом 2018-2020 років через депутата селищної ради Жиліна О.В. зверталось до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області з листами, в яких просило орган місцевого самоврядування повідомити [PERSON] про необхідність з`явитись до орендаря для отримання орендної плати та повідомити їм про актуальні банківські реквізити для перерахування орендної плати за 2018,2019, 2020 роки (Т. 1, а.с.№ 88,89,90). Представником відповідача, в обгрунтування заперечень на позовні вимоги у зв`язку з їх безпідьставністю і необгрунтованістю так як відсутня вина відповідача, надано і відповідіь з АТ «ПриватБанку» від 31.07.2022 року (т.2 а.с№79), в якій зазначено, що не має технічної можливості здійснювати переказ коштів на картку фізичної особи, оформлену в АТ «ПриватБанк», якщо строк дії платіжної картки закінчився в квітні 2018 року, а рахунок ІВАN одержувача платника не відомо, а відомо лише номер платіжної картки, так як самого номера картки недостатньо для платежу по Україні. Немає технічної можливості протягом травня 2018-2020 років здійснювати переказ коштів на картку фізичної особи, оформлену в АТ «ПриватБАнк», якщо строк дії такої платіжної картки закінчився в квітні 2018 року, а рахунок ІВАN одержувача платнику не відомо. Оскільки платіж повертається у тому випадку, коли картка на яку роблять платіє не активована (або закінчився строк її дії). В такому випадку, треба звернутися до власника карткового рахунку та отримати нові реквізити для оплати (т.2 а.с.№79). Отже, спірні правовідносини в цій справі зводяться до питань про те, чи порушено орендарем обов`язок зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, чи вжито ним всіх можливих заходів з недопущення прострочення виконання зобов`язання, а також чи є нормативні та фактичні підстави для розірвання договору оренди землі. Як відомо, одним з принципів виконання зобов`язання є принцип взаємного сприяння, який полягає в тому, що кожна зі сторін договору повинна всіляко сприяти другій стороні у виконанні нею своїх обов`язків. З урахуванням наведеного, суд звертає увагу на те, що при розгляді позовних вимог про розірвання договорів оренди землі у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати суду необхідно з`ясувати, чи орендар ухилявся від одержання орендної плати за відповідний період, чи намагався він у такий спосіб штучно створити підстави для розірвання оспорюваних договорів оренди землі. Такі висновки повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 24.02.2021 року у справі №551/542/20, про яку вже згадувалося у відзиві на позовну заяву. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин і доводи суду. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності. Статтею 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» визначає поняття договору оренди землі як договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Стаття 21 Закону України «Про оренду землі» визначає орендну плату за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про оренду землі», за згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Як вказано у ст.24 Закону України «Про оренду землі»,орендодавець має право вимагати від орендаря,поміж іншого,своєчасного внесення орендної плати. Ця стаття кореспондується із статтею 96 Земельного кодексу України щодо своєчасного внесення орендної плати на користь орендодавця. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлюються підстави припинення договору оренди землі. Передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Стаття 35 Закону України «Про оренду землі» вказує, що спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. За правилами частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договорів, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Стаття 93 Земельного кодексу України визначає право оренди земельної ділянки як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює поняття договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 Цивільного кодексу України законодавець встановлює в Україні свободу договору. Передбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов`язковість договору для виконання його сторонами. Стаття 651 Цивільного кодексу України передбачає підстави для зміни або розірвання договору. Зокрема, встановлює, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін,якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється відповідно до критеріїв, що встановлені наведеною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 551 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дає змоги потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе скористатися результатами договору. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 409 Цивільного кодексу України передбачає право власника земельної ділянки вимагати від землекористувача використання її за призначенням, встановленим у договорі. Власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до ст. 410 Цивільного кодексу України, землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Стаття 412 Цивільного кодексу України визнає за можливе припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. В пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання. Станом на час розгляду справи за укладеним 07.05.2014 року між позивачем та відповідачем договором оренди земельної ділянки існує заборгованість зі сплати коштів за користування землею за період з 2018 по 2020 роки, що не заперечується відповідачем. Разом з тим, на думку суду, ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» не доведено відсутності його вини у вказаному порушенні взятих на себе зобов`язань. Зокрема, щодо позиції відповідача про відсутність його вини через те, що [PERSON] , змінила місце свого проживання та виїхала до Російської Федерації на постійне місце проживання, не повідомивши адресу та актуальні банківські реквізити для сплати орендної плати, то суд відзначає таке. Договором оренди землі від 07.05.2014 року визначено грошову форму основної орендної плати без встановлення конкретного порядку її здійснення. Поряд з цим, положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на підтвердження вчинення дій з виконання обов`язку зі сплати орендної плати відповідачем надано лист, направлений тільки один раз в 2018 році на адресу відповідача, зазначену в договорі. Також надано копії листів до органу місцевого самоврядування, які не містять підтверджень реєстрації вхідної кореспонденції в канцелярії Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, тому вони не є джерелом даних, на підставі яких можна встановити наявність обставин (фактів), на які посилається відповідач. Окрім того, слід відзначити, що відповідно до положень ч. 2 ст. 310 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. При цьому, зміна стороною договору місця свого проживання не звільняє іншу сторону договору від виконання обов`язку, взятого на себе за укладеним між ними договором, і не може свідчити про недобросовісні дії. Так, [PERSON] знята з місця реєстрації проживання, зазначеної в договорі, з 2015 року, що не заважало орендарю щорічнодо 2018 року сплачувати орендну плату шляхом перерахування на банківську картку її чоловіка [PERSON] .. Посилання представника товариства про неможливість подальшої сплати оренди вказаним способом через закінчення строку дії картки не можуть бути прийняті судом, оскільки за інформацією банку банківський рахунок клієнта діявдо травня 2020 року. Неналежним доказом по справі суд визнає і подані представником відповідача, платіжні квитанції та скріншоти з квитанцій банку щодо спроб представника відповідача адвокатом Чуміною К. у червні , липні 2022 році, здійснити перерахунок коштів у сумі 10 грн.00 коп, 13 грн.00 коп., 15 грн.00 коп. 18 грн.00 коп ( т.2 а.с.№82,83,84,85,86, 87, 88,89,90,91) на розрахунковий рахунок чоловіка позивача [PERSON] , який з квітня 2022 року, закритий банком. Дані кошти були повернуті платнику [PERSON] , на її картковий рахунок, і вказано банком підставу для неможливості перерахування рахунок [PERSON] закритий, клієнту треба оновити реквізити платежу. Підставою для визнання судом даних документів неналежним доказом є те, що вони не містять інформації що підтверджує заперечення відповідача на позовні вимоги та не мають значення для розгляду справи і не підлагають встановленню при ухваленні судового рішення. А отже, не спрстовують відсутність вини відповідача щодо не виконання взятих на себе за договором зобов`язань, з своєчасної сплати орендної плати орендодавцю. Однак, матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач, ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА»:-взагалі намагався в 2018-2020 роках здійснити банківський платіж та отримав відмову банку в зарахуванні коштівна відомий відповідачу картковий рахунок орендодавця;- здійснив грошовий переказ за адресою місця проживання [PERSON] , який останнім не отримано;- відкрив банківський рахунок на вимогу;- намагався виконати в інший спосіб свої зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендної плати за договором в період 2018-2020 років, але позивач відмовився прийняти належне виконання;- сплатив податки та збори з нарахованої орендної плати. Згідно до п.7.3. Договору (а.с.№47 т.1) визначено, що сторони погодили, що спірні питання, які виникають з цього Договору, мають вирішуватися шляхом переговорів. Як було з"ясвано у судовому засіданні із пояснення преставника позивача, [PERSON] зверталася до відповідача щодо вирішення спірних питань по Договору шляхом переговорів в особі свого представника [PERSON] , яка діяла за довіренністю, даною [PERSON] №63 АА 4725934, видану в місті Самара Самарської області і була допита судом в якості свідка- (т.1 а.с.№201-202). Свідок [PERSON] , повідомила, що з приводу врегулювання питання щодо сплати боргу за арендну плату , котра повинна була бути перерахована [PERSON] , вона зверталася до колишнього керівника ТОВ «Агріколь-Самара»-М.М. Душки. Останній, обіцяв, що дане питання вирішить і заборгованість сплатить позивачу. Однак, у зв`язку з із звільненням [PERSON] з посади директора підприємства ( Т.1. а.с.№57-59), питання виплати заборгованості, так і залишилися не вирішенним. Свідчення свідка [PERSON] , були дані в судовому засіданні, у присутності представника відповідача адвоката Чуміної К.. Крім того, свідок попереджена про кримінальну відповідальність за дачу направдивих свідчень, принесла присягу свідка, і її свідченняі не були спростовані представником відповідача, навлежними і допустимими доказами. Тому у суду, не має підстав їм не довіряти та ставити їх під сумнів. Порушення відповідачем умов договору від 07.05.2014 року, щодо сплати орендної плати є істотним, оскільки значною мірою позбавило позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договору, зокрема, отримання гідної та економічно обґрунтованої плати за передачу в користування належної їй землі. Застосування такого\~правового наслідку\~як розірвання\~договору судом\~саме з\~підстави істотності\~допущеного порушення\~договору,\~визначеної через\~іншу оціночну\~категорію -\~значну міру\~позбавлення того,\~на що\~особа розраховувала\~при укладенні\~договору,\~-\~відповідає загальним\~засадам цивільного\~законодавства,\~до яких\~за змістом\~ст.\~3\~ЦК України\~належать,\~зокрема,\~справедливість,\~добросовісність та розумність. На думку суду істотне порушення орендарем такої умови договору оренди, як сплата орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди землі в судовому порядку. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, та не виплату орендарем орендодавцю орендної плати за 2018, 2019 та 2020 роки в суду є підстави вважати, що позивач значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а відтак, про наявність істотного порушення умов договору. Отже, позивачем в особі його представника і матеріалами справи, доведено систематичну несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою з вини відповідача, оскільки відповідачем, не вживато всіх дій для здійснення орендної оплати за критсутування земельними ділянками у вказані періоди. Тому заперечення представника відповідача, в цій частні є необгрунтованими і не спростованими у визначений законом спосіб. Відтак відсутні підстави для прийняття їх, як належних доказів. Частиною 1статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того,необхідно брати до уваги,між іншим,різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування,щовипливаєзістатті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). А відтак, інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки суду про достатність підстав для задоволення позову не впливають. Інші правові висновки Верховного Суду, на які посилається представник відповідача мають відмінності від тих правовідносин, які є предметом розгляду, а відтак, до уваги судом не беруться. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» систематично не виконувало свій обов`язок зі сплати орендної плати за землю за договором оренди земельної ділянки, тому суд доходить висновку, що вимоги позивача про розірвання договору оренди землі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь [PERSON] судовий збір, сплачений ним за подання позову до суду, у розмірі 908,00 грн. Керуючи ст. ст.7,10, 12, 13, 18, 76-82, 137, 141, 244, 258, 259, 260,263-268, 273, 354 ЦПК України

Outcome: approved