Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Шевченківської районної у м. Полтаві ради, третя особа Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олена Миколаївна, про визначення частки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона 29 травня 2023 року звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. щодо посвідчення договору дарування на ім`я дочки [PERSON] , [INFO] , належних їй житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0879 га, кадастровий номер 5310137000:18:003:0126, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Для посвідчення, зокрема, нотаріусу було надано Державний Акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ № 188909, виданого управлінням Держкомзему у м. Полтаві 13.04.2009 року. Вказаний Державний Акт виданий на земельну ділянку площею 879 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ), посвідчує право спільної сумісної власності на ім`я трьох співвласників - [PERSON] , на померлих [PERSON] та [PERSON] . В рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 29.10.2021 року, справа № 554/6239/2021, в резолютивній частині визнано право власності на 13/27 часток вказаної земельної ділянки на ім`я [PERSON] в порядку спадкування після померлих: [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] . [PERSON] , яка є матір`ю позивачки подарувала належні їй 13/27 часток зазначеної земельної ділянки та 13/27 часток зазначеного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ) позивачу [PERSON] , підтвердженням чого є Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. 04.05.2023 року за реєстровим № 307. Згідно відомостей Державного земельного кадастру щодо зазначеної земельної ділянки зазначено право власності: розмір частки у праві спільної власності - 13/27, на ім`я [PERSON] ; розмір частки у праві спільної власності - 1, на ім`я [PERSON] . Фактично, на сьогодні вся земельна ділянка належить позивачу, але оскільки при винесенні рішення Октябрським райсудом від 29.10.2021 року, справа № 554/6239/2021, її частка 14/27 в спільному майні визначена не була, позивач станом на дату звернення до суду позбавлена можливості розпорядитись своїм майном. В зв`язку з тим, що нотаріус самостійно не може встановити розмір частки у праві власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), то нотаріус відмовила в посвідченні договору дарування, а відповідно до Глави 2 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчується за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється. Враховуючи викладене, нотаріус 29 травня 2023 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 93/02-31. Враховуючи викладене, позивач була змушена звернутись із даним позовом до суду, та просить суд визначити, що розмір частки [PERSON] , [INFO] , РНОКП [NUMBER] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 879 кв.м., кадастровий номер 5310137000:18:003:0126, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 188909, становить 14/27 частки земельної ділянки. Представник позивача адвокат Петько А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Представником відповідача - Шевченківської районної у м. Полтаві ради до суду направлено відзив, у якому зазначено про те, що позивачем визначено неналежного відповідача, з огляду на обсяг повноважень визначених рішенням сьомої сесії восьмого скликання Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 16 грудня 2021 року, на підставі чого представник відповідача просив у позові відмовити. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олена Миколаївна направила до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши представника позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані належні та допустимі докази, приходить до наступних висновків. 29 травня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. щодо посвідчення договору дарування на ім`я дочки [PERSON] , [INFO] , належного позивачу житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0879 га, кадастровий номер 5310137000:18:003:0126, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Нотаріус повідомила позивача, що посвідчити договір дарування вона не може в зв`язку з тим, що неможливо встановити розмір частки у праві власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), та 29 травня 2023 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 93/02-31, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 10). Вказана відмова мотивована тим, що Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.10.2021 року, справа 554/6239/2021, визнано право власності на 13/27 часток вказаної земельної ділянки на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування після померлих: [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , в той час як частка [PERSON] визначена не була, відтак нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії відповідно до Глави 2 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно 4.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із ст. 369 ЦК України здійснення права спільної сумісної власності проводиться за згодою всіх співвласників. Спірна земельна ділянка, згідно даних Державного земельного кадастру до даного часу рахується як об`єкт спільної сумісної власності. Відповідно до частини першої статті 86 3К України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 ст. 88 3К України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Частиною 4 ст. 89 ЗК України визначено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю, або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Судом встановлено, що право власності [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,0879 га, кадастровий номер 5310137000:18:003:0126, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.05.2021 року серія НРА № 689037, згідно якого [PERSON] успадкувала після смерті сестри [PERSON] , 13/27 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] , яку в подальшому на підставі договору дарування 13/27 часток земельної ділянки та 13/27 часток будинку, що посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. від 04.05.2023 року № 307, що підтверджується відомостями, вказаними в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 93/02-31 від 29.05.2023 року. Крім того, право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно у частці 14/27 підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.04.1995 року. Належність права власності на зазначене нерухоме майно спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , від яких [PERSON] отримала у спадок зазначене нерухоме майно у частці 14/27 підтверджується копією Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ № 188909, виданого управлінням Держкомзему у м. Полтаві 13.04.2009 року. Враховуючи, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.10.2021 року у справі № 554/6239/2021 частку позивача [PERSON] визначено не було, тоді як таке визначення необхідне позивачу для реалізації свого права власності, та відомості викладені у позовній заяві доведені позивачем належними та допустимими доказами окремо та їх сукупності, та вказане не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. В той же час, суд зазначає, що доводи відповідача відносно неналежно визначеного позивачем відповідача суд не приймає до уваги з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 5, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про засади місцевого самоврядування в Україні», система місцевого самоврядування включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Враховуючи, що м. Полтава є містом з районним поділом, в якому утворено районні в місті ради, до яких, зокрема, відноситься і Шевченківська районна у м. Полтаві рада, вказана рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, згідно норм Закону України «Про засади місцевого самоврядування в Україні», відтак оскільки належним відповідачем за даним позовом є територіальна громада, на території якої знаходиться предмет позову нерухоме майно, позивачем визначено належного відповідача. Посилання відповідача на норми ч. 2 та .ч 3 ст. 41 Закону України «Про засади місцевого самоврядування в Україні» є помилковими, так як обсяг повноважень визначених вказаною статтею та підзаконними актами, на які посилається відповідач, не суперечить нормам ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, а зазначає порядок визначення напрямків діяльності районних у місті рад, що визначається у тому числі, відповідно до норм вказаного Закону як нормативно-правового акту, що має вищу юридичну силу, ніж підзаконні акти, якими визначаються особливості повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів. Крім того, суд зазначає, що питання про визначення часток земельної ділянки вирішується відповідно позивача та двох осіб, що на момент розгляду справи є померлими - [PERSON] , що помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , тому позов пред`явлений до належного відповідача Шевченківської районної у м. Полтави ради. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведені обставини та обґрунтовані належними та допустимим доказами позовні вимоги, а відповідачем зазначене не спростовано, тому позов необхідне задовольнити у повному обсязі. На підставі ст.ст.370,372 ЦК України, ст.120 ЗК України,

Outcome: approved