Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.07.2019 [PERSON] уклав з АТ «КредоБанк» кредитний Договір № 4015.09.00.2426. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним Договором 16.07.2019 між Банком та [PERSON] було укладено Договір застави №1268. Згідно з кредитним Договором № 4015.09.00.2426 відповідачу було надано кредит у сумі 395 993,92 грн. Також, позивач звертає увагу суду, що 08.07.2020 між АТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено Додатковий договір до Кредитного договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 р., з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність позичальника в умовах карантину. Однак, навіть після підписання даного Додаткового договору [PERSON] порушував здійснення погашення заборгованості по Графіку платежів до кредитного договору, як наслідок грубо порушивши умови кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 р. станом на 09.03.2023 р. заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 99 830,89 грн., що складається із: - заборгованість за тілом кредиту - 99 696,90 грн.; заборгованість за відсотками - 133,99 грн. Також, відповідно до зазначеної інформаціїу кредитному договорі про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , тож позивач враховуючи практику ВС вбачає можливим застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: дружину [PERSON] - [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 99 830,89 грн., судовий збір у розмірі 2684,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 983,08 грн. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 10.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 17.10.2023 року ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено справу по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, відзив, або пояснення на позов не надавали. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 16.07.2019 між [PERSON] та АТ «КредоБанк» укладено кредитний Договір №4015.09.00.2426. Відповідно до п. 1.1. кредитного Договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019, Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, комісії та інші платежі, передбачені договором. Відповідно до п. п. 2.1. - 2.2 кредитного Договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 Банк видає позичальнику кредит в сумі 395 993,92 грн на строк до 15.07.2024, на наступні цілі: - для здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, модель PRIUS, дата випуску 2014, № кузову [NUMBER] , укладеного між позичальником та [PERSON] ; - для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 15 193,92 грн. Пунктом 2.4 кредитного Договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 кредит видається на умовах забезпечності, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Пунктами 3.2 - 3.3 кредитного Договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначеним цим розділом кредитного договору. На момент укладання цього Договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процента ставка в розмірі 11,99 % річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановлених для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. Пунктом 4.1. кредитного Договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 визначено, що позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором (п.2.1, 4.8) та/або додатками до нього. Згідно із п. 4.7 кредитного Договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 Банк у випадках передбачених п. 2.10 цього Договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає, у разі прострочення сплат процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини креди) щонайменше на один календарний місяць. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] 16.07.2019 було укладено Договір застави №1268. Відповідно до п.1.1 Договору застави, цей Договір забезпечує виконання зобов`язання Заставодавця та вимог ПАТ "Кредобанк", які виникають з Кредитного договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019, укладеного між Заставодавцем та Заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пені та інших видіав неустойки у повному обсязі. Відповідно до п.1.2 Договору застави майнових прав, предметом застави є рухоме майно: автомобіль TOYOTA, модель PRIUS, дата випуску 2014, № кузову [NUMBER] , об`єм двигуна1798 куб.см, колір - сірий, ДНЗ [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до п.1.3, 1.6. Договору застави, заставна вартість Предмету застави визначається Сторонами у сумі 476 000,00 грн. На строк дії цього Договору Предмет застави залишається у Заставодавця за адресою: [ADDRESS] . 24.06.2019 між АТ "Кредобанк" та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № фізичної особи на отримання автомобільного кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Відповідно до позиції ВС у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 р. згідно з ч.3 ст.61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас відповідно до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім`ї. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтерсах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Таким чином, позивачем застосовано до даного спору солідарним відповідачем іношого з подружжя: : дружину [PERSON] - [PERSON] . 08.07.2020 між АТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено Додатковий договір до Кредитного договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 р., з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність позичальника в умовах карантину. Відповідно до п.1 Додаткового договору, Сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів якого позичальник зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до п.2 Додаткового договору, з моменту підписання цього Договору Додаток №1 до Кредитного договору №4015.09.00.2426 від 16.07.2019 р. - втачає чинність. Поручитель своїм підписом на цьому Договорі підтверджує, що він ознайомився та зрозумів умови Кредитного договору, та не має зауважень чи заперечень щодо його змісту (п. 4.2. Договору поруки). 19.04.2023 представник АТ "Кредобанк" звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до [PERSON] та [PERSON] 12.05.2023 досудова вимога повернулась відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання. Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені, прийняли усі умови договору, зобов`язались їх виконувати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом установлено, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі 395 993,92 грн. Оскільки, відповідач [PERSON] , порушив зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені Договором кредиту № 4015.09.00.2426 від 16.07.2019 р. та станом на 09.03.2023р. заборгованість [PERSON] перед Банком становить у розмірі: 99 830,89 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 99 696,90 грн.; - заборгованість за відсотками - 133,99 грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. До того ж відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на викладені вище, положення ЦК України, та позиції ВС, [PERSON] відповідає перед позивачем як солідарний боржник за невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов`язань за кредитним договором з повернення Банку кредитних коштів та процентів за користування ними. Крім того, суд приходить до висновку, що при укладенні кредитного договору між сторонами, останні узгодили між собою всі істотні умови договору. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості у розмірі 99 830,89 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що позивачем у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: засвідчена копія договору про надання правничої допомоги від 11.02.2019 р. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 9 983,08 грн. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 684,00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на кожного окремо відповідача по 1 342,00 грн.

Outcome: approved