Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

11 жовтня 2023 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якому просила розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 червня 1995 року Пологівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, про що зроблено запис за № 5. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Також, у прохальній частині позовної заяви позивач просила не стягувати судові витрати з відповідача на її користь. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 15). В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з березня 2017 року із відповідачем вони припинили сімейно-шлюбні відносини. Вказала, що їх спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Зазначила, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Вважала, що за необхідне розірвати шлюб між нею та відповідачем. Вказала, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 28-31). 30 жовтня 2023 року [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 16-27). 02 листопада 2023 року від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він не заперечував проти позову та просив справу розглядати без його участі (а.с. 33). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 22 червня 1995 року Пологівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено запис за № 5 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 17 листопада 2005 року серії [NUMBER] (а.с. 4). Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідач проти задоволення позовних вимог заперечень не надав, є підстави для розірвання шлюбу. Позивачка скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного кодексу України, та просила залишити їй прізвище - « [PERSON] », із огляду на що, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подачу вказаного позову сплачено судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. Враховуючи, що позивачка просила суд не стягувати з відповідача судові витрати, суд вважає за можливе не стягувати судові витрати у вигляді судового збору з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved