Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в шлюбі, котрого зареєстрували 22 липня 2001 року у Добротівській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12. Під час спільного проживання у сторін народилась дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що одразу після одруження у 2001 році вони, сторони по справі, виїхали в республіку Португалія, відповідач не встигла поміняти свій закордонний паспорт на прізвище « [PERSON] », яке отримала після реєстрації шлюбу, і виїхала за кордон по закордонному паспорту на прізвище « [PERSON] ». Дочка народилась в республіці Португалія [INFO] і в її свідоцтві про народження в графі мати вказано: « [PERSON] ». Те, що відповідач перебувала в республіці Португалія на дівочому прізвищі підтверджується довідкою про несудимість, яка їй була видана вже після народження доньки- [INFO] . У 2013 р.позивач з відповідачем повернулись в Україну, і відповідач змінила прізвище « [PERSON] » на дівоче « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом такі погіршились, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Протягом останнього року сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім?ю, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім?ї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім?ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Між ними часто виникають різного роду непорозуміння, сварки, що негативно впливає на його, позивача, здоров?я. Вважає позивач, що з відповідачкою не можуть створити міцної сім?ї, оскільки втратили почуття любові одне до одного і протягом останніх 6 місяців фактично припинили шлюбні відносини і разом не проживають. Відповідач проживає з іншим чоловіком, а неповнолітня дочка проживає з ним, позивачем. За таких обставин вважає позивач, що сім?я розпалася, шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його часті, позовні вимоги підтримує та просит задоволити. Відповідачем [PERSON] подано клопотання, в якому не заперечила щодо даного позову, просила його задоволити та розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 2 липня 2001 року у Добротівській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12, що стверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с.5). У шлюбі\~народилася дитина:\~дочка [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що стверджується\~копією свідоцва\~про народження (а.с.5,6). 25 червня 2013 року відповідач змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 25 червня 2013 року (а.с.12). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи, судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, втрачено взаєморозуміння, сторони сімейних відносин не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбних відносин суперечить інтересам сторін. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей». В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved