Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

25.04.2023 року вказана позовна заява надійшла до Дарницького районного суду м.Києва. 06.06.2023 року вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. В позовних вимогах позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача борг за нотаріально посвідченим договором позики грошових коштів від 06.01.2022 року у розмірі 34 000,00 доларів США, що станом на 15.04.2023 року за курсом НБУ становить 1 243 040,00 грн. та 266 955,00 грн. інфляційних втрат. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 06.01.2022 року між позивачем та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики за умовами якого [PERSON] отримала позику в розмірі 34 000,00 доларів США, що становило 928 118,40 грн. строком повернення до 19.01.2022 року. Як зазначає позивач, [PERSON] власні зобов`язання за договором позики в частині повернення грошових коштів не виконала та грошові кошти у встановлені строки не повернула. З посиланням на положення статей 60, 69, 70 СК України позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором позики солідарно. Крім того, на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України позивач вважає, що є підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційні нарахування за період з 01.02.2022 року по 31.03.2023 року нараховані на суму 928 118,00 грн., що становить 266 855,54 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не направили. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06.01.2022 року між [PERSON] (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений договір позики грошових коштів за умовами якого [PERSON] до підписання цього договору отримала грошові кошти в сумі 928 118,40 грн., що станом на дату укладення та підписання цього Договору за курсом НБУ еквівалентно 34 000,00 доларам США та зобов`язувалася їх повернути не пізніше 19.01.2022 року в порядку та строки, передбачені п.4 цього Договору. За домовленістю сторін, грошові кошти мають бути повернуті в національній валюті України та станом на дату повернення грошових коштів за курсом НБУ повинна бути еквівалентною 34 000,00 доларів США. Сторони домовились та визначили в п.4 Договору, що грошові кошти мають бути повернуті протягом 13 днів з моменту підписання цього договору. Договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з визначеними умовами. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кедою О.В. та зареєстрований в реєстрі за №61. Підписанням цього Договору Позичальник підтвердила факт одержання грошових коштів в сумі, визначеній договором. В судовому засіданні було оглянуто оригінал договору (примірник позивача), що у відповідності до положень пункту 6 Договору позики, свідчить про невиконання зобов`язань Позичальником в частині повернення грошових коштів. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, відповідач (Позичальник) не виконала власні зобов`язання щодо повернення грошових коштів в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не надали доказів виконання зобов`язань та повернення грошових коштів в повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Таким чином, оскільки [PERSON] надала відповідачу - [PERSON] грошові кошти, як передбачено договором позики, однак відповідач - [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання перед Позикодавцем за договором від 06.01.2022 року, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача (Позичальника) [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 34 000,00 доларів США, що станом на 15.04.2023 року становить 1 243 040,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат суд зазначає наступне. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Проте як вбачається із копії договору позики, Позичальник отримала в позику кошти та має повернути їх в еквіваленті до долара США, а тому суд приходить до висновку, що на вказану суму боргу не може бути нараховано інфляційні втрати. Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення заборгованості з обох відповідачів, оскільки Договір позики від 06.01.2022 року створює правові наслідки лише для Позичальника. Факт перебування [PERSON] в шлюбі з [PERSON] не створює законом передбачених підстав для стягнення з нього заборгованості за договором позики. Отже, як встановлено судом, [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти, про що свідчить відповідні договір, однак відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання перед Позикодавцем,що встановлено судом, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 06.01.2022 року в сумі 34 000,00 доларів США, що станом на 15.04.2023 року становить 1 243 040,00 грн. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial