Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 20 липня 1991 року вона з відповідачем уклала шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Вказує, що спільне життя у них не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що призводить до частих непорозумінь та сварок. Протягом року їх шлюб існує лише формально, вони не ведуть спільного господарства та не піклуються один про одного, а тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ними, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище присвоєне при реєстрації шлюбу.\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить такі задовольнити. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, суд прийшов до такого висновку. Встановлено, що 20 липня 1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Порошківсько сільської ради Перечинського району, актовий запис № 24, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане вказаним виконкомом 20 липня 1991 року. Також встановлено, що в шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , який на даний час є повнолітнім.\~\~ Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved