Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог. 15 травня 2023 року [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Тоботу Юлію Сергіївну, звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд», з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. У позовній заяві зазначає, що з 01 квітня 2019 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу з організації медичної реабілітації та соціальних послуг Петропавлівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.\~\~ Розділом VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105 (в редакції\~Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"\~№ 2620) передбачено припинення Фонду соціального страхування України (надалі - Фонд) та управлінь виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступником Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. 19 січня 2023 року позивач отримала попередження від 17.01.2023 про скорочення чисельності та штату працівників Управління на підставі наказу голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД. Наказом від 07.04.2023 № 278-к позивача звільнено із займаної посади 18.04.2023 по п. 1 ч.1\~ст. 40 КЗпП України. Головою комісії з реорганізації Управління не забезпечено дотримання процедури вивільнення та працевлаштування позивача у зв`язку з реорганізацією Управління. [PERSON] було звільнено з роботи з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст.ст.\~40,\~49-2 КЗпП України, оскільки не було запропоновано іншої посади на підприємстві-правонаступнику одночасно з попередженням про звільнення та голова комісії з реорганізації Управління діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та Законами України. Наказом голови комісії з реорганізації виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД скорочено увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві з 18.04.2023. Отже, підставою звільнення позивача визначено скорочення займаної нею посади, тобто скорочення штату та чисельності працівників Управління, про що зазначено у попередженні про звільнення. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де зберіглося його попереднє місце роботи. У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду. З наведеного очевидним є висновок про те, що можливість поновлення незаконно звільненого працівника до проведення реорганізації, напряму пов`язана з збереженням його посади у новоутвореному внаслідок реорганізації підприємстві. Враховуючи, що реорганізація (припинення) Управління відбулася шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до якого перейшли всі права й обов`язки припиненої установи, голова комісії з реорганізації Управління повинна була запропонувати позивачу рівнозначну посаду або іншу роботу в установі - правонаступника. Отже, голова комісії з реорганізації Управління не виконала вимоги частини другої статті\~40, частини третьої статті\~49-2 КЗпП України\~щодо працевлаштування позивача, оскільки не запропонувала їй наявні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вакантні посади, які вона могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації.\~\~ При виданні оскаржуваного наказу голова комісії з реорганізації Управління діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України, позивача було звільнено з роботи з порушенням вимог чинного законодавства, а тому наказ від 07.04.2023 № 278-к «Про звільнення [PERSON] » по п.1\~ст.40 КЗпП України\~є незаконним та підлягає скасуванню, а [PERSON] має бути поновлено на попередній посаді в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, або на рівнозначній посаді. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Дніпропетровської області №278-к від 07.04.2023 року про звільнення позивача, поновити позивача в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на посаді аналогічній або рівнозначній тій з якої її було звільнено, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19.04.2023. Короткий зміст відзиву. Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості. Зазначено, що при звільненні [PERSON] чітко дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема\~відповідно до ст. 49-2 К3пП [PERSON] попереджена про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці до передбачуваної дати звільнення (попереджена 19.01.2023, звільнення 18.04.2023). Відповідно до п.1 ч. 1. ст. 40 та ч.6 ст.36 КЗпП [PERSON] у зв`язку із скороченням чисельності та штату роботодавця з 18.04.2023, відсутня можливість запропонувати іншу роботу за вакантною посадою в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області після 18.04.2023.\~ Також вказала, що прийнявши рішення про припинення Фонду соціального страхування України, законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників Фонду соціального страхування України, посада яких скорочується та, на яких поширюється законодавство про працю, - на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях, в новоутвореному державному органі. Отже, переведення працівників Фонду соціального страхування України на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях суперечить Закону і не є можливим. Законодавством не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в новоутвореному державному органі. Відповідно до частини п`ятої\~статті 10 Закону України № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015\~у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена\~законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші поса ди державної служби або посади в органах місцевого самоврядування. Отже, державний орган самостійно визначає у який спосіб він планує організувати призначення на такі вакансії. Залежно від обраного способу, державний орган може розмістити інформацію на офіційному вебсайті та сторінках в соціальних мережах державного органу, зробити розсилку серед кандидатів, які успішно пройшли усі етапи оцінювання під час останніх конкурсів у державному органі, повідомити про вакансію працівникам державного органу за допомогою внутрішніх каналів комунікації державного органу тощо. Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області неодноразово надсилалися листи щодо вакантних посад, які доводилися до всіх працівників та зазначено, що особи, які бажають взяти участь в доборі на посади державної служби, подають резюме. Так, для інформування працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про наявність вакантних посад державної служби та можливість подальшого працевлаштування, Головним управлінням надіслано лист керівнику управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 14.12.2022 №0400-010802-6/127183 та листи Голові комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 03.02.2023 №0400-010802-6/15376, від 23.03.2023 №0400-010801-8/38040 та від 04.04.2023 №0400-010801-8/43682. До Дніпропетровської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості Головним управлінням направлено лист від 23.03.2023 №0400-010801-6/37944 про добір кадрів. У соціальній мережі Facebоок на сторінці Головного управління 01.02.2023, 23.03.2023, 24.03.2023 та 03.04.2023 були розміщені оголошення про добір персоналу на вакантні посади державної служби. Також, розміщені оголошення про добір персоналу 04 квітня 2023 року у телеграм- каналі, газеті Днепр вечерний та на дошці оголошень телеканалу 11 канал. Позивач не подавала до Головного управління резюме або заяву, що свідчили б про її бажання працювати в Головному управлінні. До того, ж відмінність між посадами державної служби та посадами, які не є державною службою, полягає не лише у способі вступу на державну службу та призначення на посаду, яка не є державною службою, а і зокрема, у порядку проходження державної служби, видах заохочень і відповідальності державних службовців, обмеженнях, пов`язаних із прийняттям і проходженням державної служби, підставах припинення державної служби. В позовній заяві зазначені судові витрати в сумі 40 000 грн. Проте, до позовної заяви не додано документи на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. З огляду на вищевказане, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Рух справи. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2023 року справа № 186/653/23 розподілена судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Демиденко С.М. (а.с. 38). Ухвалою суду від 19 травня 2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 39). В судовому засіданні 27 вересня 2023 року ухвалою суду в задоволені клопотання представника Головного управління Пенсійного Фонду в Дніпропетровській області про закриття провадження у справі - відмовлено (а.с. 96). Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У\~\~судовому засіданні представник позивача\~підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Додатково вказала, що у\~зв`язку з реорганізацією\~Фонду соціального страхування України\~в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області утворилися нові посади, функціональні (посадові) обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, передбачених Законом України від 21 вересня 2022 року № 2620- IX «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», на які був оголошений добір. Не всі посади, які існують в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зокрема, які були вільні на момент попередження позивача про звільнення, є посадами державної служби.\~Оскільки в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв`язку з приєднанням Управління виконавчої дирекції\~Фонду соціального страхування України\~в Дніпропетровській області було створено нові робочі місця, посади, обов`язки за якими пов`язані з реалізацією функцій соціального страхування та, на додачу до цього, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не відбулося скорочення чисельності або штату працівників, то роботодавець зобов`язаний був запропонувати позивачу всі вакансії, що відповідають, які існують в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Жодним доказом не підтверджується те, що позивачу було запропоновано вільні вакансії, які існували з моменту попередження про звільнення до дати незаконного звільнення. Зазначає, що\~позивач не відмовлялася від зайняття вакантних посад в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. При цьому, неподання резюме не свідчить про відмову від переведення на вакантні посади, оскільки процедура переведення працівника внаслідок реорганізації підприємства не передбачає обов`язку працівника подавати резюме. Той факт, що керівником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлялись певні листи керівнику управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області щодо вакантних посад, добору кадрів тощо, не доводить правомірність дій відповідача щодо виконання ним обов`язку вжиття заходів по працевлаштуванню позивача, оскільки безпосередньо працівнику - позивачу такі пропозиції відповідачем, в тому числі з часу вручення попередження про наступне звільнення і до часу звільнення, не направлялися і не повідомлялися.\~Відсутні докази про те, що такі листи - інформація були доведені керівником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області до відому працівнику. В самих текстах листів про наявність вільних вакансій, йдеться мова не про пропонування зайняття вакантної посади за процедурою переведення, а про можливість участі в доборі шляхом подання свого резюме. Згідно довідки № 242 від 19.06.2023 року середньоденна заробітна плата позивача, яка має використовуватися для розрахунку суми, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу складає 451, 26 грн. Представник відповідача в судовому засіданні\~просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Вважає, що винесений наказ про звільнення є правомірним, позивача повідомлено про звільнення за 2 місяці. Позивач була ознайомлена із попередженням про наступне звільнення та тим, що скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та його управлінь, інша робота у виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України позивачу не пропонується. Згідно норм діючого законодавства України та роз`яснення Міністерства економіки України № 4706-05/1622-03 від 13.01.2023 позивачу повідомлено, що ні законодавством про працю, ні законодавством, що регулює порядок призначення на посади державної служби, не передбачено можливості переведення працівника, який працює за трудовим договором, на посаду державної служби до органу, приєднання до якого здійснюється внаслідок реорганізації. Позивачу не запропоновано вакантні посади, які були наявні у виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровської області, оскільки всі посади виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області підлягали скороченню так само, як і посада позивача. Вказала, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області неодноразово надсилалися листи щодо вакантних посад, які доводилися до всіх працівників та зазначено, що особи, які бажають взяти участь в доборі на посади державної служби, подають резюме. Позивач не подавала до Головного управління резюме або заяву, що свідчили б про її бажання працювати в Головному управлінні. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до наданої копії трудової книжки серії [NUMBER] та копії наказу № 28-ОД від 21.03.2019 року вбачається, що [PERSON] перебувала на посаді головного спеціаліста відділу з організації медичної реабілітації та соціальних послуг Петропавлівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до 18.04.2023 (а.с. 18-20,60).\~\~ 19 січня 2023 року позивач отримала попередження від 17.01.2023 про наступне звільнення за підписом голови комісії з реорганізації Управління [PERSON] із посиланням на скорочення чисельності та штату працівників Управління на підставі наказу голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД та наказу голови комісії з реорганізації Управління від 16.01.2023 № 8-ОД, та про наступне звільнення за пунктом 1\~статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 18 квітня 2023 року (а.с. 23). У попередженні про наступне звільнення від 17.01.2023 зазначено, зокрема, що посаду, яку займає [PERSON] буде скорочено, враховуючи п.2 розд. VІІ\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»,\~постанову КМУ від 27.12.2022 №1442, наказ комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України №9-ОД від 16.01.2023, накази управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області №8-ОД від 16.01.2023. Крім того, [PERSON] у попередженні повідомлена, що скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та його управлінь, а тому інша робота у виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України їй не пропонується. Також наявне посилання на те, що згідно норм діючого законодавства та роз`яснень Міністерства економіки України від 13.01.2023 №4706-05/1622-03, ні законодавством про працю, ні законодавством, що регулює порядок призначення на посади державної служби, не передбачено можливості переведення працівника, який працює за трудовим договором на посаду державної служби до органу, приєднання до якого здійснюється внаслідок реорганізації. Наказом від 07.04.2023 № 278-к позивача звільнено із займаної посади 18.04.2023 по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 24). Згідно довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 242 від 19.06.2023 року на момент звільнення [PERSON] , мала середньоденну заробітну плату в розмірі 451,26 грн (а.с.161). Підставою звільнення позивачки згідно наказу № 278-к від 07.04.2023 зазначено реорганізація та скороченням штату. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~«Про внесення\~змін у\~додаток 1\~до постанови\~Кабінету Міністрів\~України від\~5\~квітня 2014\~р.\~№ 85»\~від 30.12.2022\~№1471 було збільшено штатну чисельність працівників органів Пенсійного фонду України на 1350 штатних одиниць, у тому числі апарат Пенсійного фонду України на 50 штатних одиниць. Наказом начальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 15.03.2023 затверджено штатний розпис у кількості 2015 штатних посад в порівняні з 1915 посад на початок 2023 року (а.с.105-112). Згідно інформації про вакантні посади в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та дати їх закриття наданої відповідачем, в період з дня отримання позивачем попередження про наступне звільнення (19.01.2023) датованого 17.01.2023 до дня звільнення (18.04.2023) в ГУ ПФУ були наявні вакантні посади в тому числі не державної служби. Наприклад провідний інспектор загального відділу управління адміністративного забезпечення (а.с.212-216). Також під час розгляду справи судом досліджені листи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлені: керівнику управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 14.12.2022 №0400-010802-6/127183; Голові комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 03.02.2023 №0400-010802-6/15376, від 23.03.2023 №0400-010801-8/38040 та від 04.04.2023 №0400-010801-8/43682; Дніпропетровській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 23.03.2023 №0400-010801-6/37944 про добір кадрів. Також у соціальній мережі Facebоок на сторінці Головного управління 01.02.2023, 23.03.2023, 24.03.2023 та 03.04.2023 були розміщені оголошення про добір персоналу на вакантні посади. Також, розміщені оголошення про добір персоналу 04 квітня 2023 року у телеграм- каналі, газеті Днепр вечерний та на дошці оголошень телеканалу 11 канал (а.с.59,61,64-66). Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування. Верховною Радою України прийнято\~Закон України від 21.09.2022 №2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~(надалі - Закон №2620), яким\~Закон України від 23.09.1999 №1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~викладено у новій редакції (надалі - Закон №1105). Указаний нормативний акт набрав чинності з 01.01.2023. Розділом VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105 (в редакції\~Закону №2620) передбачено припинення Фонду соціального страхування України (надалі - Фонд) та управлінь виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступником Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. На виконання Закону №1105\~(в редакції\~Закону №2620) Кабінетом Міністрів України прийнято\~постанову від 27.12.2022 №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», якою передбачено припинити з 01 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області. 19 січня 2023 року позивач отримала попередження від 17.01.2023 про наступне звільнення за підписом голови комісії з реорганізації Управління [PERSON] із посиланням на скорочення чисельності та штату працівників Управління на підставі наказу голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД та наказу голови комісії з реорганізації Управління від 16.01.2023 № 8-ОД, та про наступне звільнення за пунктом 1\~статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 18 квітня 2023 року (а.с. 23). У попередженні про наступне звільнення від 17.01.2023 зазначено, зокрема, що посаду, яку займає [PERSON] буде скорочено, враховуючи п.2 розд. VІІ\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»,\~постанову КМУ від 27.12.2022 №1442, наказ комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України №9-ОД від 16.01.2023, накази управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області №8-ОД від 16.01.2023. Наказом від 07.04.2023 № 278-к позивача звільнено із займаної посади 18.04.2023 по п. 1 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України. (а.с. 24). Підставою звільнення позивачки згідно наказу № 278-к від 07.04.2023 зазначено реорганізація та скороченням штату. У п. 1 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності роботодавець може розірвати, зокрема, у разі "змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників". Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. Як вказувалось вище, 01.01.2023 набув чинності Закон України № 2620-IX «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого передбачається припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Частиною 2\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"\~(в редакції\~Закону №2620-ІХ) передбачено, що Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Так, підставою звільнення позивача стала реорганізація управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Положеннями статті 36 КЗпП України встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Зі змісту пункту 1 статті 40 КЗпП України вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи роботодавця трудового договору з працівником: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. Правовим наслідком реорганізації підприємства є перехід всіх прав та обов`язків в порядку правонаступництва до нової (іншої) юридичної особи не тільки в частині майна і майнових прав та обов`язків, а й у трудових відносинах. Розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (статті 49-2 КЗпП України). При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Указаний правовий висновок щодо застосування положень статті 49-2 КЗпП України висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (П/9901/310/18). Судом встановлено, що згідно інформації про вакантні посади в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та дати їх закриття наданої відповідачем, в період з дня отримання позивачем попередження про наступне звільнення (19.01.2023) датованого 17.01.2023 до дня звільнення (18.04.2023) в ГУ ПФУ були наявні вакантні посади в тому числі не державної служби. Наприклад провідний інспектор загального відділу управління адміністративного забезпечення (а.с.212-216). В матеріалах справи відсутні докази того, що з моменту вручення 19.01.2023 попередження про скорочення штату та до моменту звільнення 18.04.2023, позивачу було запропоновано наявні вакансії. Верховний Суд у справі № 291/1352/20 /Постанова від 15 листопада 2023 року/ виснував правову позицію згідно якої, приписи трудового законодавства у справах, в яких заявлено про незаконність звільнення працівника, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства. Крім того, [PERSON] у попередженні повідомлена, що скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та його управлінь, а тому інша робота у виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України їй не пропонується. Зазначене підтвердили сторони в судовому засіданні. Отже, позивача не було працевлаштовано та не запропоновано іншої рівнозначної посади або іншого місця роботи. Проте, можливість щодо переведення працівників, зокрема, позивача, існувала, оскільки під час реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відбулося збільшення штату працівників. В даному випадку, суд вважає, що від управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області його права та обов`язки в порядку правонаступництва перейшли до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ч.2\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"), в тому числі і обов`язок щодо працевлаштування позивача [PERSON] , а тому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві (установі), незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом відсутність індивідуальної, письмової пропозиції вказує на те, що відповідачем не була дотримана процедура, передбачена статті 49-2 КЗпП України (п.68 Постанови ВС від 28.07.2020 року у справі № 591/3054/16-а). У своєму відзиві відповідач посилається, як на одну з підстав неможливості переведення позивача до Головного управління, на те, що посади працівників Фонду соціального страхування України, на відміну від посад працівників Пенсійного фонду, не належать до посад державної служби та відповідно до встановленого порядку не вступили на державну службу. Суд вважає дане необґрунтованим, оскільки були наявні вакантні посади не державної служби. Отже, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, її вимоги про визнання протиправним та скасування наказу щодо звільнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно, слід і поновити [PERSON] на рівнозначній посаді у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Суд вважає, що у разі скорочення посади (штату), на якій працювала незаконно звільнена [PERSON] , для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа, організація реорганізовані - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником. Також, слід зазначити, що у разі виробничої необхідності, роботодавцем можуть бути введені додаткові посади до штатного розпису і вноситися зміни до штатного розпису щодо виведення/введення певних посад. Отже, враховуючи, що відповідач є правонаступником, до якого перейшли обов`язки в частині трудових відносин, а тому поновлення на рівнозначній посаді, яку займала [PERSON] в органах Фонду соціального страхування (головного спеціаліста відділу з організації медичної реабілітації та соціальних послуг Петропавлівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області), можливе. Що стосується вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Вимушеним прогулом за висновками Верховного Суду про застосування 235КЗпП, що викладені 26 серпня 2020 року у справі № 501/2316/15-ц згідно постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 61-37956св18, визнається період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. За даними довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 242 від 19.06.2023 року на момент звільнення [PERSON] , мала середньоденну заробітну плату в розмірі 451,26 грн (а.с.161). Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача, становить 70\~396,56 грн (451,26грн. х 156 робочі дні), з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України. Даний розмір коштів, який підлягає до стягнення, нарахований з 19.04.2023 по день винесення рішення по справі. Суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, за висновками Верховного Суду у постанові Великої Палати від 08 грудня 2021 року, викладеними у справі № 9901/407/19, слідуючи усталеній судовій практиці, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цими висновками підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню з цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту168.1.1\~пункту\~168.1 статті 168 ПК України\~податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в\~статті 167 цього Кодексу(за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених\~ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2023 по 22.11.2023 в сумі 70\~396,56 грн. з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про: - присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; - поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Враховуючи зазначене, слід допустити рішення суду до негайного виконання в частині поновлення [PERSON] , на роботі та стягнення заробітної плати за 1 місяць. Судові витрати. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Також у вказаній заяві зазначила, що докази понесення витрат на правову допомогу адвоката будуть надані суду пізніше, оскільки між адвокатом та позивачем обумовлено підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) після ухвалення рішення по суті справи. Частиною 1\~ст.\~246\~ЦПК України\~передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Також, ч.2 ст. 246 ЦПК України передбачено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Враховуючи викладене\~суд вважає\~причини неподання\~доказів,\~що підтверджують\~розмір понесених\~судових витрат,\~поважними.\~У зв`язку\~з чим\~суд не\~вирішує питання\~щодо стягнення\~з відповідача\~витрат на\~правову допомогу під час ухвалення рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в дохід держави судовий збір у розмірі\~2147 грн 20 коп.

Outcome: approved