Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

22.05.2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 4/45 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , припинити право спільної часткової власності між ним та відповідачами на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння з надвірними спорудами по [ADDRESS] , виділити в єдиний окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під єдиним реєстровим номером та присвоєння самостійного юридичного адресного номеру належні йому 4/45 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: частину житлового будинку літ. «Б» з тамбуром літ. «б» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 3-І-тамбур площею 3,3 кв.м., 3-1-кухня площею 4,6 кв.м., 3-2-житлова кімната площею 10,2 кв.м. 3-3-житлова кімната площею 7,7 кв.м., загальною площею 25,8 кв.м., у тому числі житлової 17,9 кв.м., визнати за ним право власності на виділений в окремий об`єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ. «Б» - житловий будинок з тамбуром літ. «б» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 3-І-тамбур площею 3,3 кв.м., 3-1-кухня площею 4,6 кв.м., 3-2-житлова кімната площею 10,2 кв.м. 3-3-житлова кімната площею 7,7 кв.м., загальною площею 25,8 кв.м., у тому числі житлової 17,9 кв.м., який розташований на земельній ділянці орієнтованою площею 0,0080 га, при цьому конкретну площу земельної ділянки визначити при формуванні земельної ділянки в порядку ст. 79-1 Земельного кодексу України. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя залишила заповіт від 13.12.2011 року на користь позивача, спадщину позивач прийняв шляхом звернення у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Гнесько В.Г. з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. № 576/02-14 від 16.12.2022 року, йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , тому, що неможливо ідентифікувати об`єкт нерухомого майна, що є спадковою масою. Крім цього, зазначає, що навіть якщо судом буде визнано право власності на спадкове майно, то Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно не зможе технічно реалізувати прийняте рішення суду, оскільки розділ знаходиться в процесу поділу частки, тому для подальшого виконання рішення суду необхідно виділити в окремий об`єкт нерухомості спадкову частку, яку фактично прийняв позивач. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, просить прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належать 4/45 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № 413 , виданого 23.07.2003 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, зареєстрованого в реєстрову книгу Ізмаїльським МБТІ за № 1-103, що підтверджено відповіддю на запит № 433, наданою 12.06.2023 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.12.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 13.12.2011 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 5687, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті матиме право - [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56567857 від 19.06.2019 року, наданої приватним нотаріусом Гнесько В.Г., заповіт [PERSON] від 13.12.2011 року, зареєстрований за № 5687 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку, відсутні. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину, що підтверджено заявою від 19.06.2019 року (спадкова справа № 49/2019). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. № 576/02-14 від 16.12.2022 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , тому, що неможливо ідентифікувати об`єкт нерухомого майна, що є спадковою масою. Крім цього, приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. повідомляється, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на крамницю продовольчих товарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою за якою знаходиться спадкове майно зареєстроване інше нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №662 від 22.05.2023 року, іншими співвласниками зареєстровані: - [PERSON] (1/8 частка), на підставі договору купівлі - продажу від 29.10.1991 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 3826; - [PERSON] (1/5 частка), на підставі договору дарування від 04.06.2002 року, зареєстрованого за № 4084; - [PERSON] (1/8 частка), на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2005 року, зареєстрованого за № 5567; - [PERSON] (3/20 частки), на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.09.2005 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 3-2079. Крім цього, 71/360 часток об`єкта нерухомості, які належать [PERSON] виділені в окремий об`єкт нерухомості на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2007 року, 41/360 частки об`єкта нерухомого майна, які належать [PERSON] виділені в окремий об`єкт нерухомості на підставі свідоцтва про право власності № 342 , виданого Ізмаїльським виконкомом від 03.04.2008 року. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6,7,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змістуст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно дост. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядкуст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Таким чином, до компетенції суду відноситься вирішення питання про виділ частки житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до висновку експерта № 25/25-2023 за результатами судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи за зверненням адвоката Константинова В.І., складеного 01.05.2023 року судовим експертом Цуркан В.І., належні [PERSON] 4/45 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у складі частини житлового будинку літ. «Б» з тамбуром літ. «б» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 3-І-тамбур площею 3,3 кв.м., 3-1-кухня площею 4,6 кв.м., 3-2-житлова кімната площею 10,2 кв.м. 3-3-житлова кімната площею 7,7 кв.м., загальною площею 25,8 кв.м., у тому числі житлової 17,9 кв.м., технічно можливо виділити в окремий об`єкт нерухомого майна з виходом (виїздом) на [ADDRESS] через частину земельної ділянки площею 0,0105 га. Значення площі частини земельної ділянки може бути уточнене при формуванні земельної ділянки у порядку, передбаченому статтею 79-1 Земельного кодексу України. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомості належні [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 4/45 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на виділений об`єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ. «Б» - житловий будинок з тамбуром літ. «б» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 3-І-тамбур площею 3,3 кв.м., 3-1-кухня площею 4,6 кв.м., 3-2-житлова кімната площею 10,2 кв.м. 3-3-житлова кімната площею 7,7 кв.м., загальною площею 25,8 кв.м., у тому числі житлової 17,9 кв.м., який розташований на земельній ділянці орієнтованою площею 0,0080 га, при цьому конкретну площу земельної ділянки визначити при формуванні земельної ділянки в порядку ст. 79-1 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved