Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє - адвокат Гримут Тетяна Василівна, звернулася в суд з позовом [PERSON] , де третя особа, Орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради в особі виконавчого комітету Солотвинської селищної ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог представник позивачки зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2010 року., який було розірвано рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 26.12.2012 року. Від шлюбу мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки вказує, що сторони проживають окремо, та не перебувають у фактичних сімейних відносинах близько 11 років, дитина проживає з матір`ю, спорів стосовно місця проживання дитини не виникало. Весь час з моменту розлучення та за довго до самого розлучення відповідач життям дитини не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні, навіть не вітав з днем народження починаючи з її п`яти річного віку. Дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в 7 класі Солотвинського ліцею з угорською мовою навчання імені Яноша Бойоі Солотвинської селищної ради. Позивачка з дитиною проживає у власному будинку, батько дитини з ними не проживає з 2012 року, відповідач не бачив дитину з її п`яти річного віку. З матеріалів позовної заяви вбачається, що при розмові з психологом було виявлено, що соціально-підтримуюче оточення для [PERSON] , [INFO] , утворює її мати [PERSON] , [INFO] , яка виховує свою доньку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. Позивачка створює всі умови для розвитку своєї доньки, про це свідчить і фізичне, психічне, моральне та інтелектуальне здоров?я. Зі слів дитини при розмові з психологом, батько не бере участь у вихованні дочки. Дитина в розмові з психологом розповідає, що навіть не пам?ятає свого батька, так як не бачила його з 5 річного віку. Дитині вчасно проводились регулярні амбулаторні огляди. Вона знаходиться на „Д" обліку і постійно відвідує лікаря з мамою. Нагляд за станом здоров?я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює також позивачка, батько дитини станом та здоров?ям дитини не цікавиться. За рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 17.10.2017 року по справі № 307/1851/17 з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1300 грн., щомісячно до повноліття дитини. [PERSON] , [INFO] має значну заборгованість з несплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] для утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач на жодний контакт з позивачкою, та з своєю дитиною не йде, тому 09.03.2023 року та 09.04.2023 року, [PERSON] на особисту адресу проживання відповідача було направлено лист-попередження та повторний лист-попередження про зміну ставлення відповідача до виховання та утримання дитини. Проте відповідач проігнорував дані попередження та жодним чином не змінив своє відношення до виконання батьківських обов?язків, тобто він фактично самоусунувся від виховання та утримання дитини повністю. Враховуючи наведене, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.10.2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник, адвокат Гримут Т.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами №№0600042439433, 0600052990162 в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник третьої особи Сєрова О.В. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 січня 2011 року виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, сторони являються батьками [PERSON] . (а.с.14). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 26.12.2012 року у цивільній справі №711/10187/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами, розірвано. (а.с.15). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 17.10.2017 року у цивільній справі №307/1851/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] збільшено розмір аліментів стягнутих рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2013 року і стягнуто з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1300 гривень щомісячно до її повноліття, з моменту набрання рішення законної сили (а.с.16). Актом обстеження матеріально-побутових умов Солотвинської селищної ради підтверджено, що [PERSON] проживає з позивачкою та її матір`ю у власному будинку. Батько дитини з ними не проживає з 2012 року, участі у її вихованні та утриманні не приймає. (а.с.17). З довідки №75 від 15.06.2023 року виданою директором Солотвинського ліцею з угорською мовою навчання імені Яноша Бойоі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Марина І., вбачається, що [PERSON] , навчається у 7 класі. (а.с.18). Згідно психолого - педагогічної характеристики виданої практичним психологом [PERSON] вбачається, що соціально-підтримуюче оточення для [PERSON] , утворює її мати [PERSON] , яка виховує свою доньку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. Позивачка створює всі умови для розвитку своєї доньки, про це свідчить і фізичне, психічне, моральне та інтелектуальне здоров?я. Зі слів дитини при розмові з психологом, батько не бере участь в її вихованні. Дитина зазначила, що навіть не пам?ятає свого батька, так як не бачила його з 5 річного віку. (а.с.19). Згідно довідки №146 від 16.06.2023 року виданої сімейним лікарем [PERSON] , вбачається, що дитина знаходиться на «Д» обліку і постійно відвідує лікаря з мамою, яка піклується про дитину, всі рекомендації виконує. Батько дитини станом здоров`я дитини у лікаря не цікавиться. (а.с.20). Згідно розрахунків заборгованості по аліментам [PERSON] станом на 27.05.2021 має заборгованість у сумі 47 900,00 грн., що також стверджується довідкою виданою Тячівським РВ ДВС Південно західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №18591/199-38 від 27.05.2021 (а.с.21-30). Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 10.02.2023 року №7934 вбачається, що [PERSON] , не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року згідно з виконавчим листом №307/1851/17, який видано 20.11.2017 року. (а.с.31). Згідно письмових свідчень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, батько дитину не відвідує та не виконує свої батьківські обов`язки. (а.с.40-48). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що в останнє бачила відповідача близько чотирьох або п`яти років тому назад. Ще за час життя матері відповідача, він час від часу до дитини приходив, оскільки вона як бабуся бажала, щоб він допомагав дочці. Одна після її смерті перестав дитину підтримувати та аліменти не сплачував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з сім`єю позивачки близько восьми років. Їй відомо, що на протязі цього періоду відповідач приходив до дитини лише одного разу на день народження, коли дочці виповнилося п`ять років. З того часу вона небачила відповідача жодного разу. Їй також відомо, що відповідач має в своєму розпорядженні номер мобільного телефону дочки, однак дитині жодного разу , не телефонував. Дитина відвідуючи садочок, питала про батька, однак останній нею не цікавився, хоч мати не прешкоджала відповідачу у вихованні їх спільної дитини. Згідно (ст. 171 ч.ч.2, 3 СК України) дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав, хоча й не зобов`язаний врахувати думку дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В забезпечення присутній під час розгляду справи неповнолітній [PERSON] прав, суд відповідно до положень ст. 45 ЦПК України, в присутності представника органу опіки та піклування Солотвинської селищної ради в особі виконавчого комітету Солотвинської селищної ради Закарпатської області Сєрова О.В., заслухав [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні зазначила, що вона навчається у школі у восьмому класі та з садочка батька вона не бачила. Він проходив повз дому та до будинку жодного разу, не заходив. До школи також він не приходить та навчанням не цікавиться. Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дитини. Відтак віднесення на користь відповідача визначених ст. 151 ч.1 СК України батькам гарантій на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, у даній справі не відповідали б інтересам неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солотвинської селищної ради в особі виконавчого комітету Солотвинської селищної ради Закарпатської області від 04.10.2023 року №477/05-27, орган опіки та піклування прийшов до висновку про надання згоди на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Зі змісту вказаного висновку випливає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] . На засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Солотвинської селищної ради Горват Ф.І., не з`явився, про що свідчить безвідповідальність та байдужість до долі своєї дитини, а відтак позбавлення відповідача батьківських прав, відповідає інтересам дитини (а.с.73-76). Повною мірою вищезгаданий висновок органу опіки та піклування цим висновкам суду відповідає, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин батька та дитини, яких по суті не існує, на що вказує бездіяльність поведінки батька, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачкою доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між батьком і дитиною та доведено наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення від його участі у виконанні покладеного на нього Законом батьківського обов`язку, щодо утримання та виховання дитини. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] підлягає стягнення сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три гривні) 60 копійок.

Outcome: approved