Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . За життя спадкодавець [PERSON] отримала у приватну власність земельні ділянки площею 1,84 га на території Підгайцівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 26 жовтня 2000 року серії IV-ВЛ № 014509. На вказану земельну ділянку була виготовлена технічна документація. Тож після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно: земельну ділянку з кадастровим номером № 0722884800:08:000:0957 площею 0,3571 га, що розташована на території Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області; земельну ділянку з кадастровим номером № 0722884800:08:000:0958 площею 1,4823 га, що розташована на території Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері вона звернулась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гаврилюк М. В. 04 листопада 2021 року приватний нотаріус ухвалила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю від 26 жовтня 2000 року серії IV-ВЛ № 014509 прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». Розбіжності в написанні прізвища матері у правовстановлюючих документах як « [PERSON] » та « [PERSON] » зумовлюють необхідність звернення до суду та підтвердження факту належності спадкодавцю [PERSON] державного акту на землю. З врахуванням наведеного та на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, заявник просить встановити факт про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 014509, виданий Підгайцівською сільською радою народних депутатів Луцького району Волинської області на підставі рішення від 31 березня 2000 року за № 10-6 на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо подала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи наведене, суд вважає можливим розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Суд установив, що заявник [PERSON] народилась [INFO] в селі Підгайці Луцького району Волинської області, що підтверджується копією паспорта громадянки України серії [NUMBER] (а. с. 6-7). Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 27 липня 2021 року, підтверджується, що дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] (а. с. 10). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 квітня 1954 року, вбачається, що [INFO] в селі Підгайці Луцького району Волинської області народилась [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). З дослідженої судом копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Підгайцівською сільською радою Луцького району Волинської області, встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а. с. 13). З наданої заявником копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ № 014509, який виданий 26 жовтня 2000 року Підгайцівською сільською радою Луцького району Волинської області, встановлено, що цей державний акт видано на підставі рішення Підгайцівської сільської Ради народних депутатів № 10-6 від 31 березня 2000 року на ім`я [PERSON] . Державним актом на право приватної власності на землю підтверджується, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,84 га на території Підгайціської сільської ради (а. с. 18). З відповіді Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області на адвокатський запит встановлено, що відповідно до погосподарського обліку (2001 -2005 роки) земельні ділянки площею 1,48 та 0,36 га облікувалися за громадянкою « [PERSON] », однак згідно з погосподарським обліком (2006-2011 роки) вищезазначені земельні ділянки належали громадянці « [PERSON] » (а. с. 19). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на належність [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю від 26 жовтня 2000 року серії IV-ВЛ № 014509, який посвідчує право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,84 га. Невідповідність прізвища спадкодавця [PERSON] у вищевказаному правоустановлюючому документі, що виданий на ім`я « [PERSON] » зумовлює необхідність для заявника встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу для заявника має юридичне значення, оскільки надасть їй можливість реалізувати спадкові права. З наведених мотивів суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved