Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

04.05.2023р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2010р. шлюб між ними було розірвано. Також, рішенням цього ж суду з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 300грн. на місяць, починаючи з 15.11.2010р. і до повноліття дитини, тобто до [INFO] , про що було видано виконавчий лист №2-1571 від 10.12.2010р., але на даний час вказаний розмір аліментів є недостатнім для належного утримання сина, у зв`язку з чим позивачка просить збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження з твердій грошовій суми в розмірі 300грн. на 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше,\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку\~на утримання сина [PERSON] . Позивачка вказує, що син знаходиться на її повному утриманні та вихованні, а відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: не бере участь у вихованні та розвитку сина, не утримує його, матеріально не допомагає, аліменти на нього не сплачує, внаслідок чого станом на 15.02.2023р. за ним виникла заборгованість по їх сплаті в сумі 81343,50грн.; відповідач буд-якої уваги та допомоги для сина не надає, його здоров`ям і життям не цікавиться, що свідчить про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому також просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] . До початку першого судового засідання позивачка в порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України зменшила позовні вимоги і просила суд залишити без розгляду її позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, позовні вимоги в частині зміни способу присудження аліментів з твердій грошовій суми в розмірі 300грн. на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача підтримала, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути без її участі (а.с.23). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.24), про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. Враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги положення ч.1 ст.280 ЦПК України та згоду позивачки\~на ухвалення\~заочного рішення, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Оскільки позивачка до початку розгляду справи по суті подала заяву про залишення без розгляду її позовної вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав, тому в цій частині позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду. Щодо позовних вимог про зміну способу присудження аліментів з твердій грошовій суми в розмірі 300грн. на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, то суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також, згідно роз`яснень, що міститься у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області з відповідача на користь позивачки стягнуто щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300грн. на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, про що вказаним судом було видано виконавчий лист №2-1571 від 10.12.2010р. (а.с.9-зворот). Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивачка послалася на те, що з часу ухвалення рішення син став доросліше і витрати на його утримання збільшились, а тому утримувати його за раніше встановлені аліменти неможливо. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час ухвалення рішення прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р., встановлений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022р. №2710-IХ, складає 2833грн., тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 2833грн. х 50% = 1416,50грн., отже визначений вищевказаним рішенням суду розмір аліментів в сумі 300грн. майже у п`ять разів менший за мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, що встановлений ч.2 ст.182 СК України. З огляду на зазначене, суд вважає, що утримання дитини [PERSON] ,\~якому станом\~на день\~розгляду справи\~виповнилося 17\~років, у його теперішньому віці потребує від позивачки додаткових зусиль та матеріальних витрат, а визначений у 2010 році розмір аліментів на дитину 300грн. з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є сьогодні достатнім розміром для належного утримання дитини та задоволення його розумних потреб на рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку тощо. Суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 1073,60грн..

Outcome: approved