Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

19.10.2023р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. Просить суд ухвалити рішення, яким: 1. Стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини; 2. стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 3500 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи з дня звернення до суду. Свої вимоги мотивує тим, що з 17.11.2018р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народився син . Спільне життя у сторін не склалося через протилежність характерів, поглядів на життя, фізичної та психологічної несумісності. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2023року, спільне господарство не ведеться. Малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні та виховані. Батько добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. На даний час позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому, крім аліментів на дитину, просить стягувати такі і на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку. Ухвалою судді від 25.10.2023р. заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги. Просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн. щомісячно на її утримання та 3500 грн. на утримання дитини. В решті вимог підтримала позов. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. Пояснив що згідний сплачувати аліменти в розмірі, уточненому позивачкою в судовому засіданні . Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2018 р. (а.с. 7). За час подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою № 77483 Шевченківської райадміністарції (а.с. 9) та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, тривалий час вони проживають окремо не ведуть спільного господарства. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дітей, а отже не тільки позивачка, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.4 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Окрім того судом встановлено, що позивачка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. А згідно ч. 2, ч.4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову, а саме про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання малолітнього сина, щомісячно у розмірі 3500 грн. починаючи з 19.10.2013р. , до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання, щомісячно у розмірі 3000 грн. починаючи з 19.10.2013р. до досягнення дитиною 3-річного віку. Крім того суд зазначає, що відповідач позов визнав, а відтак, вказані обставини в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Статтею 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно дост.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved