Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до\~\~ [PERSON] у якому просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] наступне майно: - квартиру [ADDRESS] ; - автомобіль марки "RENAL-LAGUNA", д.н.з. [NUMBER] , номер кузову: [NUMBER] , 2009 року випуску; - верстат токарний багатоцільовий металорізальний горизонтальний з числовим програмним керуванням, марка EMCO, модель EMCOTURN 140. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку наступного майна: - квартири [ADDRESS] ; - автомобіля марки "RENAL-LAGUNA", д.н.з. [NUMBER] , номер кузову: [NUMBER] , 2009 року випуску; - цифрового верстату токарного багатоцільового металорізального горизонтального з числовим програмним керуванням марки EMCO, моделі EMCOTURN 140. Поданий позов обґрунтовується тим, що 18.10.2013 року між сторонами було укладено шлюб. Під час перебування в даному шлюбі вони з відповідачем набули майно, що має бути спільною сумісною власністю подружжя. З огляду на неможливість у добровільному порядку поділити спільно нажите майно, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити; не заперечували щодо ухвалення заочного рішення; судові витрати просили залишити за позивачем. Відповідач у судове засідання не з`явився; про розгляд справи повідомлявся належним чином; однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими адресату з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 34-35, 42-43). Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.10.2013 року було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). У 2019 року [PERSON] придбано цифровий верстат токарного багатоцільового металорізального горизонтального з числовим програмним керуванням марки EMCO, моделі EMCOTURN 140 (а.с. 29). \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів № 348416450 від 28.09.2023 року (а.с. 45) [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 11.02.2020 року (а.с. 45). \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 28) власником автомобіля марки "RENAL-LAGUNA", д.н.з. [NUMBER] , номер кузову: [NUMBER] , 2009 року випуску, є [PERSON] ; дата реєстраці прав власності: 03.01.2023 року. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального та процесуального права. Відповідно до вимог\~ст. 55 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3\~ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, відповідно до ч. 3\~ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Отже, оформлення шлюбних відносин зумовлює виникнення в подружжя особистих майнових та немайнових прав і обов`язків, зокрема вводить спільну категорію стосовно режиму майна - сумісну власність. Норми\~Сімейного кодексу\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Але ця презумпція може бути спростована: один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Так, згідно ч. 1, 2 ст.\~372,\~369 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, судом встановлено, що спірне рухоме та нерухоме майно, набуті сторонами в період шлюбу, відтак є об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] . Оскільки, виходячи із положень ст.\~ст. 69-72 СК України\~та ст.\~ст. 370-372 ЦК України, виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Відповідач будь-яких доказів на спростування даного факту не надав. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, надані позивачем докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем за її клопотанням.

Outcome: approved