Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики звернувся адвокат Лисевич Сергій Вікторович. В обґрунтування позову адвокат зазначив, що 02.11.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. Представник зазначає, що відповідач порушив умови договору, не повернув позичальнику грошові кошти у визначені терміни та строки, на вимогу щодо виконання умов позики не відреагував. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість що виникла за договором позики у загальному розмірі: 403\~474 грн., яка складається із суми не повернутої позики 203\~059 грн. 20 коп., та суми пені за прострочу виконання зобов`язання у розмірі: 200\~414 грн. 80 коп., та всі судові витрати пов`язані з розглядом справи. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, сторонам надіслано ухвалу суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.12.2022 року задоволено клопотання представника позивача про прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог. Прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики, яка виникла за договором позики від 02.11.2020 року у загальному розмірі: 561\~715, 20 гривень, яка складається з суми неповернутої позики у розмірі: 280\~857, 60 гривень та пені за прострочку виконання в розмірі: 280\~857, 60 гривень (а.с.52). В подальшому, ухвалою суду від 15 червня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Чергове судове засідання у справі призначено на 24 листопада 2023 року, сторони до суду не з`явились. Представник позивача [PERSON] адвокат Іщенко Олександр Валерійович звернувся із заявою про можливість проведення судового засідання у відсутність сторони позивача, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги, згідно заяви про збільшення позову, підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, зазначив, що не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.79). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. Представник відповідача адвокат Шиєнков Ярослав Євгенович про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.78), до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи за його відсутності, представник відповідача повідомлений про слухання справи, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Судом також зауважується та приймається до уваги те, що представник відповідача адвокат Шиєнков Я.Є. неодноразово звертався на адресу суду з заявами/клопотаннями про відкладення слухання справи з тих чи інших підстав, станом на час розгляду справи відзиву або обґрунтованих заперечень з приводу позову не надав, не висловив думки щодо заявлених позовних вимог. Судом враховується положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача зазначив, що 02.11.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. За умовами договору відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в сумі 222\~720 гривень, позичальник зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 02.11.2022 року, однак, відповідач в односторонньому порядку порушив умови договору. Судом досліджується копія договору позики грошей від 22.11.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. Згідно п. 1 Договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у приватну власність грошову суму в розмірі: 222\~720 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 7\~680 доларів США. Згідно п. 2 позика передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами Договору готівкою. Підписанням цього Договору Позичальником підтверджується факт одержання ним від Позикодавця грошових коштів в сумі, визначені в п.1 цього Договору. Підписаний Позикодавцем Договір є доказом передачі позики від Позикодавця та Позичальника. Згідно п.3 Договору сторони домовились, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначені в п.1 цього Договору, в повному обсязі до 02.11.2022 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення до цього Договору повинні бути викладені в письмові формі та нотаріально посвідченими. Всі додаткові угоди щодо внесення змін та доповнень до цього Договору складають його невід`ємну частину. Судом встановлено, що даний договір позики містить в собі інші пункти, зокрема щодо повернення грошових коштів частинами, відповідальність сторін щодо не виконання умов договору тощо (а.с.11-13). Судом встановлено, що позикодавець [PERSON] звертався до приватного нотаріуса з письмовою заявою з приводу порушення позичальником п.3.2 Договору позики грошей, та відповідно приватним нотаріусом було направлено позичальнику вимогу про усунення порушень (а.с.14,15). Згідно копії поштового повідомлення (а.с.16) [PERSON] вимогу про усунення порушень отримав 12.04.2021 року. Таким чином судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого відповідач, як позичальник підтвердив факт отримання коштів та зобов`язався повернути їх у визначений договором строк, крім іншого, судом встановлено, що відповідач проігнорував вимогу про усунення порушень. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що Договором позики сторони погодили штрафні санкції у разі його не виконання п. 7 Договору. Згідно положення ст. 627 ЦК України - відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Судом встановлено, що відповідно до п.20 Договору позики грошей цей Договір вважається укладеним з моменту фактичної передачі грошей та нотаріального посвідчення цього Договору та діє до повного виконання зобов`язань за цим Договором. Доказів щодо повернення суми боргу або частково виконання зобов`язання суду надано не було. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, згідно п. 8 Договору передбачено: якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики у встановлений строк, Позичальник зобов`язаний сплати на вимогу Позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 100% річних від простроченої суми. Крім того, Позичальник сплачує пеню у розмірі 1.5% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, за кожен день прострочення та за кожне відповідне неналежне виконання умов цього Договору. Судом встановлено, доказів протилежного суду не надано, що відповідач суму боргу не повернув в цілому, відтак, вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язання відповідають умовам договору. Судом досліджується розрахунок заборгованості, викладений представником позивача у заяві про збільшення позовних вимог. Станом на 21.07.2021 року курс долара становить 36, 57 грн. за 1 долар США, а відтак станом на 21.07.2021 рік невиконане грошове зобов`язання відповідача щодо повернення повного розміру позики, еквівалентного 7\~680 ларів США з урахування курсу становить 280\~857, 60 гривень. Щодо пені, представник зазначив, що розраховане станом на 12.04.2021 року (дати отримання відповідачем вимоги) невиконане зобов`язання щодо сплати передбаченої п 8 Договору пені (1,5% за кожен день прострочення) не змініються, залишаються в розмірі: 46\~922, 40 гривень. Відповідно до п. 8 Договору за прострочення виконання з 13.05.2021 року (зобов`язання відповідача щодо повернення повного розміру позики) в сумі 212\~198, 40 гривень, з розрахунку 7\~680 доларів США за курсом НБУ на 13.05.2021 р. 27,63 грн за 1 долар по 24.02.2022 року 287 днів становить 212\~198, 40*287 =913\~514, 11 грн. Разом з цим, представник зазначає, що виходячи з принципу розумності та справедливості позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі основного зобов`язання, а саме: 280\~857, 60 гривень. Розрахунок пені, який здійснений представником позивача, не суперечить вимогам закону, а тому може бути покладений в основу судового рішення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, ч. 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пені, в розмірі, що встановлюється за згоду сторін (ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»). Разом з цим, відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується. При цьому, судом враховується що в аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 року № 543/96-ВР з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням ст.1,3 цього закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці). Як встановлено матеріалами справи за виконання зобов`язання сторони погодили штрафні санкції, зокрема пеню. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, позичальником не виконано зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику позикодавцю у строк визначений розпискою не повернуті, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі: 5\~617, 15 грн., сплачені ним і документально підтвердженні при подачі позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved