Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 06.12.2008 перебуває в шлюбі з відповідачем. В шлюбі народилися сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У березні 2022 року у зв`язку зі збройною агресією відповідач з дітьми змушена була виїхати за межі України з метою збереження життя та здоров`я дітей. У серпні 2022 року вона повідомила про те, що має намір розірвати шлюб, оскільки має почуття кохання до іншого чоловіка. Між ними зникло взаєморозуміння, вони не здатні врегульовувати виниклі проблеми та підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї. Відповідач живе з іншим чоловіком. В листопаді 2022 року діти повернулись до Києва та проживають разом з ним. спільне господарство та подружгі відносини припинені в квітні 2022 року. Примирення між ними неможливо та недоцільно. Спір щодо поділу спільного майна відсутній. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. 14.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 21.09.2023 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій вона позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповіджач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 06.12.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , актовий запис №2051, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.2010 та серії [NUMBER] від 19.12.2012. Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету 50% судового збору у сумі 536,80 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 536,80 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved