Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач в особі представника адвоката Тарасенко В.Ю. звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 08 червня 2018 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу подружжя має дитину: [PERSON] , [INFO] .\~Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з несумісністю характерів, з цього приводу почали виникати сварки, що призвело до погіршення відносин між ними. Шлюбні відносини фактично припинено між сторонами близько кількох років тому, з того часу сторони не підтримують стосунків та проживають окремо. Сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить законним інтересам позивача. Позивач просив суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 червня 2018 року у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 987. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 14.09.2023 справа надійшла в провадження судді Тимченка А.М. Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та роз`яснено їм права, передбачені ст.\~178-180,\~191,\~193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини не явки до суду не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлені законом строки не скористалася. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 20 листопада 2023 року провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 червня 2018 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 987, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Дарницьким районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 08.06.2018 року. Сторони по справі мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.07.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідачем не зазначено та не надано доказів на заперечення обставин, викладених позивачем в позовній заяві, суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Зважаючи на викладене, а також враховуючи положення ст. 24 СК України, згідно яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved