Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» (далі - ОСББ «Стародарницький», ОСББ), звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом про стягнення з відповідача заборгованості з внеску на виконання технічних умов ДТЕК в сумі 6 720 грн. - основного боргу, 823,39 грн. - інфляційної складової боргу, 91,69 грн. - 3% річних, суму судового збору у розмірі 2 481.00 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. та гонорар адвоката у сумі 763,50 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» з 17.12.2015. Функції з управління та обслуговування багатоквартирного будинку [ADDRESS] ОСББ розпочало з 31.10.2016. На [PERSON] як особу, що на відповідній правовій підставі володіє і користується приміщенням в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , утримання та обслуговування якого здійснюється ОСББ «Стародарницький», покладається обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати щомісячні внески на обслуговування будинку до ОСББ «Стародарницький». Станом на 27.08.2022 в результаті несплати [PERSON] , внеску на виконання технічних умов ДТЕК перед ОСББ «Стародарницький» за період з січня 2022 року по липень 2022 року включно за боржником обліковується заборгованість у розмірі - 6 720 грн. Інфляційна складова боргу в результаті несплати внеску на виконання технічних умов ДТЕК, відповідно до розрахунку заборгованості становить - 823,39 грн. Розмір 3 відсотків річних з простроченої суми, в результаті несплати внеску на виконання технічних умов ДТЕК, відповідно до розрахунку становить 91,69 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2022 відкрито провадження у цій справі, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 17.10.2022, що підтверджується його власноручною розпискою. 18.10.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає вказуючи, що позивач жодних доказів наявності в нього таких вимог та будь якого договору з ДЕТЕК не надав до суду, а також ніколи не надавав відповідачці та іншим співвласникам багатоквартирного будинку. Отримання та виконання технічних умов ДЕТЕК, не є обов`язком співвласника, так як такі умови зобов`язаний виконувати забудовник, ОСББ «Стародарницький», як він вказує в позовній заяві прийняв на себе обслуговування будинку, а це означає, що при прийнятті він підтвердив, що будинок придатний до експлуатації, також це підтверджує наявний сертифікат про введення в експлуатацію будинку. Тому у відповідача виникли сумніви, у добропорядності керівництва позивача та до з`ясування всіх обставин, призупинив сплату цих внесків. У 2018 році співвласники вже зібрали 3000000 грн, але за ці гроші нічого зроблено не було. Позивачем було надано копії протоколу загальних зборів ОСББ «Стародарницький» №15 від 22.01.2022, яким встановлено строк оплати внеску 14.03.2022 взагалі були прийняті, що є підставою для подання позову про стягнення. Але в позовній заяві вказується, що заборгованість відповідачки виникла в період з січня 2022 рокудо липня 2022 року, саме цей період жодним чином позивачем не обґрунтовується. Викликає сумніви і сам протокол №15 від 22.01.2022, в якому вказується, що більша частина співвласників проголосувала на зборах шляхом письмового опитування, відповідно до ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Ці листи письмового опитування є додатком до Протоколу, але позивач не надав суду ці підписні листи, на неодноразові звернення мешканців будинку він їх також не надає, що викликає сумнів у законності прийнятого зборами рішення та чи відбулися вказані збори взагалі. Не погоджується відповідачка і з нарахування штрафних санкцій, оскільки вважає, що не надано доказів того, шо рішення про строк оплати є законним та прийнято з урахуванням вимог чинного законодавства. Позовна заява не містить детального розрахунку нарахованих штрафних санкцій, не зрозуміло за який період і за яким ставками їх нараховано. Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2022 відмовлено відповідачу у задоволенні клопотань про розгляд справи у судовому засіданні та витребування доказів. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно із статтею 4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до статті 10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно із статтею 22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Частина 3 статті 23 цього Закону визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ), однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Судом встановлено, що 17.12.2015 проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький». Відповідно до протоколу загальних зборів № 4-3, від 31.10.2016, функції з управління та обслуговування багатоквартирного будинку [ADDRESS] ОСББ «Стародарницький» розпочало з 31.10.2016. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» діє на підставі Статуту, який затверджено Загальними зборами ОСББ «Стародарницький» (протокол №7 від 20.01.2018). Згідно Статуту ОСББ «Стародарницький» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: [ADDRESS] . Згідно пункту 2.1. Статуту ОСББ «Стародарницький», метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна Об`єднання, своєчасного надходження коштів від співвласників багатоквартирного будинку для сплати всіх платежів, передбачених законодавством, цим Статутом та правочинами, що укладені Об`єднанням. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Пунктом 2.2. Статуту визначено, що завданням Об`єднання є забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; реалізація прав власників приміщень та квартир будинку на володіння, користування та розпорядження спільним майном; сприяння співвласникам Об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; виконання власниками приміщень та квартир будинку своїх зобов`язань та обов`язків, пов`язаних з діяльністю Об`єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо внеску на виконання технічних умов по підключенню будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 6 720 грн., що відповідає загальній площі квартирі, яка становить 44,8 кв. м. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно норми частини 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник багатоквартирного будинку несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання (частина 2 ст. 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості та квитанцій про оплату заборгованості по внескам ОСББ «Стародарницький», суд з урахуванням положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за сплату внесків ОСББ «Стародарницький» в зазначеному позивачем розмірі, а також 3 % річних, інфляційні витрати та понесені витрати на правову допомогу. Так, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведених вище обставин, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача, інфляційної складової боргу у розмірі 823,39 грн. та 3% річних у розмірі 9169 грн., підлягають задоволенню. Щодо доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи. Відповідачем жодного доказу на противагу доказам сторони позивача не подав. Крім того, позивач просить про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., при задоволенні яких, суд виходив із наступного. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 143 ЦПК України). Факт надання адвокатом послуг позивачу підтверджується договором про надання правової допомоги № 102 від 26.08.2022, актом надання послуг № 202 від 30.08.2022 за Договором про надання правової допомоги № 102 від 26.08.2022, рахунком-фактурою № РФ-000202 від 26.08.2022, платіжним дорученням № 674 від 28.08.2022 на суму 3 000,00 грн. Витрати на правову допомогу адвоката згідно з актом надання послуг № 202 від 30.08.2022 за Договором про надання правової допомоги № 1029 від 26.08.2022 складають 3 000,00 грн., які були сплачені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням АТ КБ «ПриватБанк» № 674 від 28.08.2022 на суму 3 000,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З урахуванням наведеного, з огляду на долучений стороною обсяг доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про обґрунтованість таких вимог позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення гонорару успіху адвоката у сумі 763,50 грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині, виходячи з наступного. За змістом п.5.2. договору про надання правової допомоги № 102 від 26.08.2022, гонорар успіху - додаткова винагорода - форма винагороди адвоката за позитивне вирішення справи та досягнення мети, визначеної довірителем. Сторони за взаємною згодою вирішили встановити гонорар успіху адвоката за позитивне вирішення даної справи згідно договору в розмірі 10% від суми задоволених Дніпровським районним судом міста Києва позовних вимог. Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункти 5.43, 5.44). Таким чином, враховуючи встановлені обставини судом, складність справи, надані по справі докази, аналізуючи договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення гонорару успіху адвоката, оскільки вирішуючи позовні вимоги у межах даного спору, судом не було встановлено про відповідність такої складової гонорару адвоката критеріям розумності, співмірності та справедливості, тому у стягненні з відповідача витрат, пов`язаних з досягненням адвокатом успіху, тобто «гонорару успіху» слід відмовити. При цьому, суд дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягнути судові витрати, пов`язані із оплатою правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 102 від 26.08.2022, укладеного між позивачем та адвокатом Калашнюком С.А., про що судом зазначено вище. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial