Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) Висоцька Христина Олегівна звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, обґрунтовуючи вимоги тим, що 20.10.2020 [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи т.з. ВАЗ 2121, д.н.з. [NUMBER] , скоїв наїзд на припаркований т.з. ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] , після чого зніс ворота та пошкодив електроопору. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2021 провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо відповідача за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. Представник позивача вказує, що закриття справи із зазначеної підстави не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, яка виникла внаслідок такого правопорушення. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб під керуванням відповідача не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 01.07.2021 власник пошкодженого автомобіля ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] , з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Після звернення потерпілої особи МТСБУ було відкрито регресну справу № 71647. Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб відповідно до висновків Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків № 20-288 від 17.11.2020 становить 6442,17 грн. Витрати МТСБУ на встановлення вартості відновлювального ремонту та розміру збитків склали 2281,00 грн. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. 04.10.2021 МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 6433,51 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини правомірного володільця (водія) т.з., який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, позивач набув право зворотної вимоги до відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки. МТСБУ надсилало відповідачу листи-претензії, щодо компенсації витрат в добровільному порядку, які залишилися без виконання, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивача просить стягнути з відповідача 6433,51 грн регламентних виплат МТСБУ, 2281,00 грн витрат пов`язаних з встановленням вартості відновлювального ремонту, та судовий збір. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 31.07.2023 на\~адресу суду,\~через канцелярію\~суду,\~від відповідача\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~який обґрунтований\~наступним.\~ [PERSON] \~зазначає,\~що позовні вимоги МТСБУ щодо нього є безпідставними. Стверджує, що з 2014 року і по даний час, як доброволець, захищає цілісність і суверенітет України. Неодноразово приймав участь у бойових діях і з 2018 року є учасником бойових дій. Так, у позовній заяві зазначено, що 20.10.2020 щодо нього складено адміністративні протоколи за ст. 124 та ч.\~1 ст. 130 КУпАП. Однак позивач не звернув увагу на те, що відносно нього не було складено протокол за ч. 1 ст. 126 КУпАП, так як він, як учасник бойових\~дій,\~мав право\~керувати автомобілем\~без полісу\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів. Зазначає, що у постанові Козятинського міськрайонного суду від 04.02.2021 не зазначено, що він вчинив правопорушення, передбачені ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його не визнано винним у вчинені правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрито. Вимоги щодо відшкодування будь-кому заподіяної шкоди під час розгляду провадження у справі про зазначені вище адміністративні правопорушення до суду не надходили. Потерпілих від цих правопорушень судом не встановлено. Відповідач вказує, що Закон України «Про страхування», чинний до 01.01.2024, не передбачає відшкодування регламентних виплат або інших витрат страховика у порядку регресу. [PERSON] зазначає, що стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Однак незаперечних доказів того, що майнову шкоду страхувальнику заподіяв саме він, а також доказів того що страхувальник мав, чи має на даний час до нього вимоги майнового характеру, позивач суду не надав. Крім того копія платіжного доручення, на його думку, не є незаперечним доказом виплати страхового відшкодування. За таких умов, вважає, заявлення МТСБУ до нього позову про відшкодування регламентних виплат й інших витрат в порядку регресу є безпідставним і не підлягає задоволенню. 11.08.2023 на адресу суду, через канцелярію суду, від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яка обґрунтована наступним. Представник позивача вказує, що відзив поданий відповідачем з порушенням 15-денного строку, встановленого законом для подання відзиву з моменту отримання ухвали про відкриття провадження, а тому не може прийматися судом до уваги, заяви про поновлення пропущеного процесуального строку від відповідача не надходило. Також вказує, що відповідач стверджує, що на момент ДТП мав статус учасника бойових дій, однак жодних доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надає. МТСБУ неодноразово зверталося до відповідача з листами, в яких інформувало про необхідність надання документів, щодо обставин ДТП, яка мала місце 20.10.2020. В тому числі МТСБУ просило, що у разі, якщо відповідач є учасником бойових дій або інвалідом війни, або інвалідом І групи, надати належним чином завірену копію відповідного посвідчення, копію свідоцтва про реєстрацію керованого відповідачем т.з. та копію паспорту. Однак усі листи МТСБУ були проігноровані відповідачем, жодних документів на адресу позивача надано не було. 30.10.2023 на адресу суду надійшли документи, що посвідчують право [PERSON] представляти інтереси [PERSON] . Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України,\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. «а» п. 41.1.\~ст.41 Закону України\~\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», \~МТСБУ\~\~ за\~\~рахунок\~\~коштів\~\~фонду\~\~захисту\~\~потерпілих відшкодовує шкоду на умовах,\~\~визначених цим Законом,\~\~у\~\~разі\~\~її заподіяння\~\~ транспортним\~\~засобом,\~\~власник якого не застрахував свою цивільно-правову\~\~\~\~відповідальність,\~\~ крім\~\~ шкоди,\~\~ заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1\~\~цього\~\~Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В матеріалах справи міститься відповідь від НПУ, яка містить інформацію про обставини ДТП - наїзд на транспортний засіб, що стоїть по ходу руху; про транспортні засоби-учасники ДТП; наявність/відсутність діючого полісу ОСЦПВ на такі автомобілі (у графі щодо [PERSON] немає відомостей щодо страхового полісу) власників та водіїв т.з., відомості про складені протоколи. Також вказано, що [PERSON] відмовився від перевірки на стан сп`яніння. Згідно вищевказаної довідки ДТП сталася за участю т.з. ВАЗ 2121, д.н.з. [NUMBER] , власник [PERSON] , водій [PERSON] , індивідуальний власник, який має право керування т.з., та т.з. ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] , власник та водій т.з. [PERSON] . Відповідно до постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2021 провадження у справі за адміністративні правопорушення щодо відповідача за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КупАП (оригінал постанови міститься у витебуваній для огляду справі про адміністративне правопорушення). Відповідно до параметрів пошуку «Перевірка чинності полісу внутрішнього страхування» поліс на т.з. [NUMBER] станом на 20.10.2020 не знайдено. Згідно повідомлення про ДТП від 20.10.2020, час ДТП 13:00 год, місце: м. Козятин, вул. Шевченка, 46, обставини: п`яний водій скоїв наїзд на припаркований автомобіль, здав назад та зніс ворота, пошкодив опору електропередач. Учасники ДТП: т.з. ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] , власник [PERSON] , поліс ОСЦПВВНТЗ № 131030753, термін дії 17.01.2020 до 16.01.2021, та т.з. ВАЗ 2121, д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] , поліс відсутній. Власник пошкодженого транспортного засобу в даній дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою від 01.07.2020 про здійснення регламентної виплати із відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про реєстрацію т.з. серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] є власником ГАЗ 33021. Відповідно до Звіту №20-288 від 17.11.2020 про оцінку вартості збитку, заподіяного пошкодженням т.з., вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням т.з. ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] , становить 6442,17 грн без ПДВ. До матеріалів справи також додано ремонтну калькуляцію № 20-288 від 17.11.2020 на трьох аркушах, фото копії т.з. з механічними пошкодженнями, оцінка вартості т.з. ГАЗ 33021. Згідно платіжного доручення № 2546375 від 24.12.2020 МТСБУ сплатило послуги за експертне дослідження та врегулювання страхового ви падку на користь ФОП [PERSON] в сумі 2281,00 гр. Згідно наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийнято рішення сплатити на рахунок [PERSON] 6433,51 грн за шкоду заподіяну в результаті ДТП. Відповідно до Довідки № 1 МТСБУ від 03.09.2021 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, особа яка має право на відшкодування [PERSON] , т.з. ГАЗ, д.н.з. [NUMBER] , поліс ОСЦПВВНТЗ № 131030753, термін дії 17.01.2020 до 16.01.2021, винуватець [PERSON] , т.з. ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , незастрахований, сума до сплати 6433,51 грн. Відповідно до платіжного доручення №1105349 від 04.10.2021 [PERSON] виплачено 6433,51 грн регламентної виплати. Також в матеріалах справи містяться листи МТСБУ (номер справи 71647) до [PERSON] з проханням компенсації витрат в добровільному порядку, які надсилалися рекомендованим листом на адресу останнього згідно чеку Укрпошти. Згідно довідки № 362 від 27.02.2023 Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] , капітана, командира військової частини [NUMBER] [PERSON] , виданої солдату [PERSON] що він дійсно перебуває на військовій службі під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] сил територіальної оборони відповідно до УПУ «Про оголошення військового стану» № 68 від 24.02.2022 та УПУ «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022. Наказ про зарахування до списків військової частини [NUMBER] сил територіальної оборони № 52 від 01.04.2022 по теперішній час. Представником позивача разом з поданням 11.08.2023 відповіді на відзив, надано до суду лист МТСБУ, в якому [PERSON] проінформовано про необхідність надання документів, щодо обставин ДТП, яка мала місце 20.10.2020. В тому числі МТСБУ просило, що у разі, якщо відповідач є учасником бойових дій або інвалідом війни, або інвалідом І групи, надати належним чином завірену копію відповідного посвідчення, копію свідоцтва про реєстрацію керованого відповідачем т.з. та копію паспорту. Також судом оглянуто витребувані матеріали адміністративної справи № 133/3040/20 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] . У ст.1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за завдану шкоду та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Такими є, зокрема завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Судом також враховано, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки відрізняється від загальних підстав відповідальності тим, що передбачає її настання незалежно від вини заподіювача шкоди. Так, відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Керування автомобілем є діяльністю, пов`язаною з використанням джерела підвищеної небезпеки, а відповідач, як особа, яка здійснює керування, відповідає за шкоду, задану іншому транспортному засобу незалежно від наявності або відсутності його вини. Згідно із ч.2. ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 5 ст.1187 ЦК України містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування шкоди. Так, зокрема, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За змістом ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до матеріалів справи, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача ухвалено постанову про закриття провадження. У той же час, судом враховано, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається з матеріалів справи та наданих сторонами доказів, при вчиненні ДТП відповідач не знаходився під впливом непереборної сили, як і не встановлено умислу водія іншого автомобіля на завдання шкоди своєму транспортному засобу. За таких обставин суд приходить до висновку, що невстановлення судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення у діях відповідача вини у вчиненні ДТП не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст.1187 ЦК України. Відповідно до ст. 27.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті13.1 статті 13 цього Закону. Отже позивач довів розмір збитків, які були завдані [PERSON] іншому учаснику ДТП, у розмірі 6433,51 грн, та виплату таких коштів постраждалій особі, що в сукупності підтверджує правомірність вимог позивача в цій частині. Відповідач стверджує, що він є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових, а тому відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на час вчинення ДТП, він був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України і тому МТСБУ не має права подавати регрес ний позов до нього. Проте, на підтвердження вказаних обставин жодних доказів суду не надає, тому вказана обставина не може прийматися судом до уваги. Наявна в матеріалах справи довідка № 362 від 27.02.2023 Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] , не може бути належним доказом на підтвердження вказаної обставини, оскільки наказ про зарахування солдата [PERSON] до списків військової частини [NUMBER] сил територіальної оборони № 52 датовано 01.04.2022 і по теперішній час. Що ж стосується заявлених Моторним (транспортним) страховим бюро України позовних вимог до відповідача про стягнення витрат на встановлення вартості відновлюваного ремонту, то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З матеріалів справи не вбачається, що МТСБУ було залучено аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та у зв`язку з чим були понесені витрати в розмірі 2684,00 грн. Так, Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків від 17.11.2020 № 20-288 був виконаний ФОП [PERSON] .. Крім того, ці витрати не є збитками, заподіяними у зв`язку із знищенням або пошкодженням майна, а випливають із правовідносин з приводу виконання позивачем покладених на нього Законом зобов`язань щодо страхування цивільно-правової відповідальності, а тому належать до його звичайної господарської діяльності і не підлягають стягненню в порядку регресу з особи, відповідальної за спричинену шкоду, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial