Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з 01 серпня 1987 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Позивачу виповнилось 70 років, за станом здоров`я вона не може працювати. Її пенсія становить 2520 грн. Інших джерел доходів, окрім пенсії, немає. Останні роки позивач тяжко хворіє, у зв`язку з чим доводиться купувати багато ліків, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Відповідно до довідки ЛКК ЦПМСД № 302 від 19 липня 2023 року позивач потребує постійного стороннього догляду, який здійснює її син [PERSON] . Відповідач працює на тимчасових роботах на території Миколаївської області, має нерегулярні доходи, а частину доходу отримує у натурі, продуктами харчування, які витрачає на себе, сім`ї не має. Позивачу ніякої допомоги не надає. Відповідач ніяких утриманців не має, аліменти нікому не платить, в неї є можливість позивачу надавати матеріальну допомогу. Посилаючись на викладене, представник позивача прохав стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до її смерті. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вона позовні вимоги визнала, прохала розглянути справу у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд прийшов до наступного. Відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12 січня 1991 року виконкомом Новоселівської сільської ради Арбузинського району. Відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу 04 серпня 2012 року. [PERSON] є непрацездатною особою - пенсіонером за віком з 04 березня 2009 року, про що свідчить пенсійне посвідчення. Згідно з довідкою про доходи від 29 серпня 2023 року № 7292862943924215 [PERSON] станом на серпень 2023 року отримувала пенсію за віком у розмірі 2520 грн. З довідки про хвороби позивача випливає, що остання хворіє на ішемічну хворобу серця, стенокардію, гіпертонію, порушення функції опори і руху нижніх кінцівок важкого ступеня. Потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. За змістом статті 202 СК України необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків і потреба у матеріальній допомозі. Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18 дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Частиною 1статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України). Оскільки відповідач визнала позов, з урахуванням того, що обставини, викладені у позовній заяві не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також того, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved