Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), третя особа: Первинна професійна спілка виробництва та транспорту «ЩИТ» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив суд: - визнати незаконним та скасувати наказ Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27квітня 2023 року № 253/к про звільнення [PERSON] , з підприємства за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи за професією машиніста тепловоза (металургійного виробництва) залізничного цеху №2 транспортного департаменту, з 27 квітня 2023 року; поновити [PERSON] , на роботі у Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг на посаді машиніста тепловоза (металургійного виробництва) залізничного цеху №2 транспортного департаменту; стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по момент ухвалення рішення по справі (із розрахунку 39,39 грн за год. або із середньомісячного розмір заробітку 14 180,00 грн). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що[PERSON] , з 29 липня 1996 року працював у Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг», остання посада - з 11 вересня 2014 року машиніст тепловозу. 27 квітня 2023 року представниками відповідача позивачу було повідомлено про те, що його звільнено з підприємства, і вручено копію наказу №253/к «Про звільнення з підприємства [PERSON] ». В трудовій книжці у записі про звільнення вказано посилання на те, що мене звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи за професією машиніста тепловоза за п. 2 ст. 40 КЗпП України, а також міститься посилання на наказ № 253/к від 27квітня 2023 року. Зі своїм звільненням і відповідно із зазначеним наказом №253/к від 27 квітня 2023 року позивач не погоджується, вважає їх незаконними, у зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на роботі судом. 29 квітня 2005 року відповідачем було видане позивачу посвідчення, яке надає право самостійно керувати тепловозом, посвідчення № [NUMBER] . Саме на підставі вище вказаного посвідчення позивач спершу залучався до виконання робіт машиніста тепловозу, а потім з вересня 2014 року займав посаду машиніста тепловозу. Дане посвідчення є діючим та не скасовувалось та не анульовувалося відповідачем, отже тривалий стаж роботи за вище вказаною посадою фактично підтверджує наявність кваліфікаційних знань, умінь, навичок у мене як у працівника. Проте, відповідач вважає підставою для звільнення [PERSON] події ще від 10 липня 2021 року, а саме, що в зміні з 7.00 години до 19.00 години при виконанні маневрової роботи тепловозом ТЕМ-2 №374, машиніст тепловоза (металургійного виробництва) залізничного цеху №2 транспортного департаменту [PERSON] , допустив проїзд на заборонений сигнал світлофора. 11 серпня 2021 року було проведено засідання Кваліфікаційної комісії з проведення випробувань і видачі свідоцтв на право керування локомотивом в залізничному цеху №2. Згідно п. 2 прийнятих рішень (протокол від 11.08.2021 р.) машиніста тепловозу залізничного цеху №2 транспортного департаменту [PERSON] , позбавлено права керування локомотивом (тепловозом). Розпорядженням від 11.08.2021 р. №2866 машиніста тепловозу (металургійного виробництва) залізничного цеху №2 транспортного департаменту [PERSON] з 11.08.2021 р. відсторонено від роботи. Зрештою саме, обставини вказаних подій з огляду на зміст оскаржуваного Наказу стали підставою для звільнення та обґрунтуванням невідповідності займаній посаді, однак за вказані відповідачем обставини у липні 2021 року, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права керувати тепловозом (відповідно до Розпорядження №2865 від 11.08.2021 року) та відсторонено від роботи (відповідно до Розпорядження №2866 від 11.08.2021 року). Оскільки протягом одного року позивач більше не притягувався до відповідальності, тому фактично з 12 серпня 2022 року строк дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права керувати тепловозом закінчився, а тому з того часу [PERSON] вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення та керівництво ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» мало забезпечити його роботою у відповідності до навичок, знань та кваліфікації. Крім того, в розпорядженні про притягнення позивача як працівника до дисциплінарної відповідальності відсутні обставини щодо вилучення посвідчення. Вбачається в діях ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» порушення порядку про підтвердження професійного рівня позивача щодо відповідності кваліфікаційним вимогам та посадовим обов`язкам. Позивач вважає, що має право на отримання від відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Приймаючи до уваги, що позивача було звільнено 27 квітня 2023 року (у його денну зміну), тому приблизний розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу станом на подання позовної заяви (25.05.2023 року) буде становити 39,39 * 180 (кількість робочих годин при графіку роботи «день-ніч-48»)) = 7 090,20 грн, отже сума середнього заробітку має визначатись судом на момент прийняття рішення по справі з розрахунку мого середнього динного заробітку у розмірі 39,39 грн/год, та враховуючи розмір середньомісячного заробітку 14 180, 00 грн. Рух по справі Ухвалою суду від 29 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 27). Розгляд справи відкладався за клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Морозової О.С. Аргументи учасників справи Представник відповідача адвокат Ботвінко О.А. надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що [PERSON] з 11.09.2014 року було переведено на посаду машиніста тепловоза дільниці експлуатації рухомого складу залізничного цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Відповідно до п.1.1. Робочої інструкції машиніста тепловозу дільниці експлуатації рухомого складу залізничного цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» РІ 172.8311.005, затвердженої 24.02.2021 року, кваліфікаційні вимоги до посади «машиніст тепловозу» - машиністом тепловозу дільниці експлуатації рухомого складу залізничного цеху №2 може бути особа не молодше 18 років, яка має професійно-технічну освіту та пройшла медичний огляд, інструктаж з охорони праці та пожежної безпеки, яка має свідоцтво на право керування локомотивом і стаж роботи помічником машиніста тепловоза не менше двох років. Також зазначив, що обставини на які посилається [PERSON] у своєму позові щодо питання нібито незаконності позбавлення його права керування тепловозом, вилучення у нього свідоцтва на право керування локомотивом у 2021 році вже були предметом судового розгляду у справі №210/5888/21 за позовом [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання недійсним та скасувати розпорядження ПАТ «АМКР» №2865 «Про позбавлення права керувати тепловозом на підставі протоколу №2 комісії від 11.08.2021 р». та Розпорядження №2866 «Про відсторонення від роботи на підставі розпорядження №2865». Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 27.01.2022 року у справі №210/5888/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.09.2022 року у задоволені позову [PERSON] відмовлено повністю. Ухвалою Верховного Суду від 16.01.2023 року у справі №210/5888/21 касаційну скаргу [PERSON] ухвалено вважати не поданою та повернуто заявникові. Таким чином, судовими рішеннями у справі №210/5888/21 у повній мірі підтверджено факт законності позбавлення [PERSON] з 11.08.2021 року права керування локомотивом (тепловозом), засвідченого посвідченням на право керування локомотивом (тепловозом) КР-384514, виданого 29.04.2005 року на підставі акту №1004 від 28.04.2005 року комісією при ВАТ «Криворіжсталь». З 16.08.2020 року на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» введено в дію (мовою оригіналу) «Порядок проведения испытаний, выдачи и хранения свидетельств на право управления локомотивом» П 172-02:2020, затверджений директором ТД 06.08.2020. З вказаним локальним актом [PERSON] був ознайомлений 17.08.2020 року, що підтверджується копією Листа ознайомлення, де під номером 51 міститься відповідний підпис Позивача. В п. 4.6. Порядку П 172-02:2020 чітко зазначено, що машиніст тепловозу, позбавлений права керування локомотивом, може знову отримати свідоцтво (посвідчення) на право керування локомотивом тільки після повторного навчання, здачі тестів і випробувань у порядку, встановленому цим Порядку. Зазначені особи допускаються до навчання і здачі випробувань по закінченню 1 року з моменту позбавлення права керування локомотивом. При цьому, відповідно до п.3.3.-3.5. Порядку П 172-02:2020 попереднє тестування для подальшого навчання проводиться лише на підставі письмової заяви працівника. [PERSON] був позбавлений права керування локомотивом (тепловозом) 11.08.2021 року, тобто вже з 12.08.2022 року (через 1 рік) відповідно до п.п. 3.3., 4.3. Порядку П 172-02:2020 [PERSON] за його бажанням, шляхом подання письмової заяви, міг здати попереднє тестування та почати навчання на керування локомотивом (тепловозом), а в подальшому складати тести і випробування та отримати посвідчення (свідоцтво) на право керування локомотивом. Однак, починаючи з 12.08.2022 року і по 01.11.2022 року [PERSON] у порядку визначеному п.3.3.-3.5. Порядку П 172-02:2020 так і не звертався до ПАТ «АМКР» з письмовою заявою про проходження попереднього тестування на отримання свідоцтва (посвідчення) на право керування локомотивом. 01.11.2022 року ПАТ «АМКР» письмово нагадало [PERSON] про наявність у нього права на подання письмової заяви про проходження попереднього тестування на отримання свідоцтва (посвідчення) на право керування локомотивом. Даний лист [PERSON] отримав особисто, про що розписався на цьому листі. 29.11.2022 року у відповідь на лист ПАТ «АМКР» від 01.11.2022 року [PERSON] звернувся не з відповідною письмовою заявою про проходження попереднього тестування на отримання свідоцтва (посвідчення) на право керування локомотивом, а із запитом, в якому вкотре обґрунтовував свою позицію (вже відхилену судами у своїх рішеннях у справі №210/5888/21) тим, що у нього є «діюче» посвідчення на право керування локомотивом (тепловозом) від 2005 року, а тому має право працювати машиністом тепловозу. Листом від 28.12.2022 року ПАТ «АМКР» надало відповідь на запит [PERSON] , в якій вкотре роз`яснило порядок отримання свідоцтва (посвідчення) на право керування локомотивом (тепловозом) у відповідності до п.п. 3.3., 4.3. Порядку П 172-02:2020, з зазначенням місця проведення попереднього тестування. Проте, станом на дату звільнення наказом №253/к від 27.04.2023 року (тобто з 12.08.2022 року по 27.04.2023 року) [PERSON] так і не подав письмової заяви про проходження попереднього тестування на отримання свідоцтва (посвідчення) на право керування локомотивом у відповідності до п.п. 3.3., 4.3. Порядку П 172-02:2020. При цьому у [PERSON] відсутнє діюче посвідчення (свідоцтво) на право керування локомотивом (тепловозом), у зв`язку з чим, [PERSON] у відповідності доп.1.1. Робочої інструкції машиніста тепловозу дільниці експлуатації рухомого складу залізничного цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» РІ 172.8311.005, п.2 ст.40 КЗпП України є таким, що не відповідає займаній посаді та виконуваній роботі на посаді «машиніст тепловозу» внаслідок недостатньої кваліфікації. 14.03.2023 року Позивачу було надано перелік вакантних місць на підприємстві, які пропонуються [PERSON] для вирішення питання про його подальше працевлаштування на іншу роботу, яку він може виконувати станом на 14.03.2023 року. Від пропозицій переведення на зазначені в переліку вакантні посади [PERSON] відмовився, що підтверджено актом від 14.03.2023 року про відмову від переведення, від підписання якого Позивач також відмовився. 27.04.2023 року вдруге було надано Позивачу інформацію про наявність вакантних на підприємстві місць, які пропонуються [PERSON] для вирішення питання про його подальше працевлаштування на іншу роботу, яку він може виконувати. Однак Позивач, ознайомившись з переліком вакантних посад, відмовився від пропозицій переведення на зазначені в переліку вакантні посади, що підтверджено Актами від 27.04.2023 року про відмову від переведення. 27.04.2023 року за наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №253/к від «Про звільнення з підприємства [PERSON] » позивача було звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. В цей же день [PERSON] був ознайомлений з наказом про своє звільнення та отримав належним чином засвідчену копію вказаного наказу, про що є відмітка на оригіналі вказаного наказу. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в повному обсязі було виконано вимоги частини 2 ст. 40 КЗпП України, а саме - Позивачу декілька разів пропонувались наявні вакантні посади на підприємстві, в тому числі і ті, що потребували перенавчання, однак Позивач від переведення на іншу роботу відмовлявся. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернувся до Профспілкового комітету Первинної професійної спілки виробництва та транспорту «Щит» з поданням про надання згоди на звільнення [PERSON] , машиніст тепловоза (металургійного виробництва) залізничного цеху №2 транспортного департаменту по п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню даної роботи. 18.04.2023 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» був отримала відповідь на подання від Профспілкового комітету Первинної професійної спілки виробництва та транспорту «Щит», в якому профспілковий комітет не надає згоди на звільнення [PERSON] . Щодо вказаних доводів профспілки про відмову в наданні згоди на звільнення [PERSON] то як вже зазначалось Відповідачем у відзиві на позов, судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справі №210/5888/21 у повній мірі підтверджено факт законності позбавлення [PERSON] з 11.08.2021 року права керування локомотивом (тепловозом), засвідченого посвідченням на право керування локомотивом (тепловозом) КР-384514, виданого 29.04.2005 року на підставі акту №1004 від 28.04.2005 року комісією при ВАТ «Криворіжсталь». Я тому відмова профспілки в наданні згоди на звільнення позивача є необґрунтованою. Таким чином, враховуючи не доведення Позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також безпідставність та необґрунтованість його позовних вимог, останні не підлягають задоволенню в повному обсязі. 17 жовтня 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Морозової О.С. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що позивач не заперечує тривалі судові справи з 2021 року, які були між ним та відповідачем щодо скасування попередніх розпоряджень про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а саме застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права керувати тепловозом, однак, оскільки протягом 1 року позивач більше не притягався до відповідальності, тому фактично з 12 серпня 2022 року строк дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права керувати тепловозом закінчився, тому він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Також зазначила, що в будь-якому разі вилучення посвідчення на право керування локомотивом не є підставою для ствердження відсутності кваліфікаційних навиків у працівників, зокрема позивача. Фактично відповідач, окрім рішень суду, які не є актуальними в даній справі, оскільки термін для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності сплинув ще у вересні 2022 року, а звільнення відбулось в квітні 2023 року, не надає суду жодних належних доказів того, що позивач з якихось підстав не відповідає кваліфікації, у той час, як матеріали справи містять докази тривалої роботи позивача на займаній посаді, докази звернення позивача за для проходження тестування та навчання, у той час, як у відповідача відсутня читка відповідь із датою, місцем та терміном навчання та складання іспитів, так само матеріали справи містять документи, в яких позивач особисто висловлював думку про своє бажання працювати у відповідача та повідомляв про готовність і бажання пройти навчання. Вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Ботвінко О.А. 24 жовтня 2023 року надав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що з 16.08.2020 року на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» введено в дію (мовою оригіналу) «Порядок проведения испытаний, выдачи и хранения свидетельств на право управления локомотивом» П 172-02:2020, затверджений директором ТД 06.08.2020. З вказаним локальним актом [PERSON] був ознайомлений 17.08.2020 року. В п. 4.6. Порядку П 172-02:2020 чітко зазначено, що машиніст тепловозу, позбавлений права керування локомотивом, може знову отримати свідоцтво (посвідчення) на право керування локомотивом тільки після повторного навчання, здачі тестів і випробувань у порядку, встановленому цим Порядку. Зазначені особи допускаються до навчання і здачі випробувань по закінченню 1 року з моменту позбавлення права керування локомотивом, отже, після спливу 1 року з дня притягнення особи до відповідальності, свідоцтво на право керування локомотивом не видається особі автоматично чи поновлюється дія старого посвідчення. Також зазначив, що відповідно до п. 3.3-3.5 Порядку П 172-02:2020 попереднє тестування для подальшого навчання проводиться лише на підставі письмової заяви працівника, однак, починаючи з 12.08.2022 року по 01.11.2022 року [PERSON] у порядку, визначеному п. 3.3-3.5 Порядку П 172-02:2020 не звертався до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з письмовою заявою про проходження попереднього тестування та отримання свідоцтва на право керування локомотивом. При цьому у [PERSON] відсутнє діюче посвідчення на право керування локомотивом, у зв`язку з чим, [PERSON] , у відповідності до п. 1.1 Робочої інструкції машиніста тепловозу дільниці експлуатації рухомого складу залізничного цеху № 2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» РІ 172.8311.005, п. 2 ст. 40 КЗпП України є таким, що не відповідає займаній посаді та виконуваній роботі на посаді «машиніст тепловозу» внаслідок недостатньої кваліфікації. Таким чином, враховуючи не доведення позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також безпідставність та необґрунтованість його позовних вимог, останні не підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач [PERSON] при розгляді справи присутнім не був, скориставшись правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представника. Представник позивача адвокат Морозова О.С., при розгляді справи присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала, просила задовольнити з мотивів, викладених у ньому та у відповіді на відзив. Представник відповідача ПАТ «АМКР» в судовому засіданні присутні не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень до суду не надав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] , з 15.12.1971 року працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 11 вересня 2014 року на посаді машиніста тепловоза що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] , виданої на ім`я позивача (а.с. 9-11). Відповідно до п.1.1. Робочої інструкції машиніста тепловозу дільниці експлуатації рухомого складу залізничного цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» РІ 172.8311.005, затвердженої 24.02.2021 року, кваліфікаційні вимоги до посади «машиніст тепловозу» - машиністом тепловозу дільниці експлуатації рухомого складу залізничного цеху №2 може бути особа не молодше 18 років, яка має професійно-технічну освіту та пройшла медичний огляд, інструктаж з охорони праці та пожежної безпеки, яка має свідоцтво на право керування локомотивом і стаж роботи помічником машиніста тепловоза не менше двох років (а.с.12). Згідно Журналу ознайомлення робочих з робочими інструкціями та змінами до них Залізничного цеху № 2 [PERSON] ознайомлений 13.03.2021 року (а.с.50). Розпорядженням ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 2865 від 11.08.2021 року на підставі протоколу від 11.08.2021 року № 2 машиніста тепловоза [PERSON] позбавлено права керування локомотивом (тепловозом) на один рік, відсторонено від роботи з 11.08.2021 року (а.с.13-14). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу дніпропетровської області від 27 січня 2022 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа Первинна професійна спілка виробництва та транспорту «Щит» про стягнення заробітної плати - залишено без задоволення (а.с.51-58). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу позивача [PERSON] - залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2022 року - залишено без змін (а.с.59-63). Ухвалою Верховного суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 16 січня 25023 року касаційну скаргу [PERSON] на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року повернуто заявнику (а.с.64-66). Відповідно до п. 4.6.«Порядка проведения испытаний, выдачи и хранения свидетельств на право управления локомотивом» П 172-02:2020, затвердженого директором ТД 06.08.2020 року машиніст тепловозу, позбавлений права керування локомотивом, може знову отримати свідоцтво (посвідчення) на право керування локомотивом тільки після повторного навчання, здачі тестів і випробувань у порядку, встановленому цим Порядку. Зазначені особи допускаються до навчання і здачі випробувань по закінченню 1 року з моменту позбавлення права керування локомотивом (а.с.20). Відповідно до Листа ознайомлення [PERSON] ознайомлений з положенням 17.07.2020 року (а.с.78 зворот). Листом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 01.11.2022 року [PERSON] запропоновано прийняти участь у попередньому тестуванні для подальшого навчання за професією машиніст тепловоза (а.с. 16). 29 листопада 2022 року [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було надано запит на час та місце проведення попереднього тестування для подальшого навчання за професією машиніст тепловоза (а.с.17). Начальником відділу з навчання та розвитку персоналу [PERSON] . 28.12.2022 року [PERSON] було надано відповідь на запит № 1453-1 щодо навчання (а.с.18). Згідно Акту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 14.03.2023 року [PERSON] не надав посвідчення на право керування локомотивом (тепловозом) у відповідності до робочої інструкції (а.с.82-83). [PERSON] 14.03.2023 року було надано Перелік вакантних робочих місць в структурних підрозділах підприємства, які комплектуються станом на 14.03.2023 року які надаються для ознайомлення і можливого перепрацевлаштування [PERSON] , про що свідчить його підпис (а.с.84-88). 14.03.2023 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було складено Акт про відмову [PERSON] від переводу (а.с.89). [PERSON] був ознайомлений із вказаним Актом, про що свідчить його підпис (а.с.89). [PERSON] 27.04.2023 року було повторно надано Перелік вакантних робочих місць в структурних підрозділах підприємства, які комплектуються станом на 27.04.2023 року які надаються для ознайомлення і можливого перепрацевлаштування [PERSON] , про що свідчить його підпис (а.с.91-93). Згідно Акту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27.04.2023 року про надання роботи [PERSON] не обрав жодну вакансію із запропонованих (а.с.94). [PERSON] був ознайомлений із вказаним Актом, про що свідчить його підпис (а.с.95). Відповідно до Акту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27.04.2023 року [PERSON] відмовився від переводу на іншу роботу (а.с.96). [PERSON] був ознайомлений із вказаним Актом 27.04.2023 року, про що свідчить його підпис (а.с.99). 22.03.2023 року директором департаменту з персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Заболотною Ю. було надано до Профспілкового комітету Первинної професійної спілки виробництва та транспорту «Щит» подання про надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з машиністом тепловозу залізничного цеху №2 транспортного департаменту [PERSON] за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з недостатньою кваліфікацією, що перешкоджає виконання даної роботи (а.с.21). 11 квітня 2023 року Первинною професійною спілкою виробництва та транспорту «Щит» директору департаменту з персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було надано відповідь на подання № 145-332 від 22 березня 2023 року, згідно якої Первинна професійна спілка виробництва та транспорту «Щит» не надає своєї згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] машиністом тепловозу залізничного цеху №2 транспортного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 24 зворот). Наказом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27 квітня 2023 року № 253/к [PERSON] було звільнено з підприємства за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи за професією машиніста тепловоза (металургійного виробництва) залізничного цеху №2 транспортного департаменту, з 27 квітня 2023 року (а.с.12). Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про середню заробітну плату [PERSON] , середньомісячний заробіток за лютий - березень 2023 року склав 14180,00 гривень (а.с.25) Нормативно-правове обґрунтування Згідно ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-V, відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України, всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації. Відповідно ст.2-1 КЗпП України, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно, зокрема, від членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за іншими ознаками. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з п.2 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці. Як роз`яснено п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.99 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», судам належить мати на увазі, що при розгляді справ про звільнення за п.2ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов`язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водії автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням правил ч.2 ст.40 КЗпП України. Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості, або працевлаштовується самостійно (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України). При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Вказаний висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 04.09.2020 року за результатами розгляду цивільної справи № 760/26233/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. [PERSON] вказує, що він був незаконно звільнений з роботи на підставі наказу № 253-к від 27 квітня 2023 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи з професією машиніста тепловоза, оскільки розпорядженням від 11.08.2021 року не передбачено стягнення у вигляді позбавлення посвідчення на право керування локомотивом (тепловозом) або ж його анулювання. Відповідно до п. 4.6.«Порядка проведения испытаний, выдачи и хранения свидетельств на право управления локомотивом» П 172-02:2020, затвердженого директором ТД 06.08.2020 року машиніст тепловозу, позбавлений права керування локомотивом, може знову отримати свідоцтво (посвідчення) на право керування локомотивом тільки після повторного навчання, здачі тестів і випробувань у порядку, встановленому цим Порядку. Зазначені особи допускаються до навчання і здачі випробувань по закінченню 1 року з моменту позбавлення права керування локомотивом. Однак, починаючи з 12.08.2022 року і по 01.11.2022 року [PERSON] у порядку визначеному п.3.3.-3.5. Порядку П 172-02:2020 так і не звертався до ПАТ «АМКР» з письмовою заявою про проходження попереднього тестування на отримання свідоцтва (посвідчення) на право керування локомотивом. Крім того, Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 січня 2022 року було розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа Первинна професійна спілка виробництва та транспорту «Щит» про стягнення заробітної плати та відмовлено у задоволенні позову. [PERSON] у зазначеній цивільній справі ставилось питання про незаконність позбавлення його права керування тепловозом, вилучення у нього свідоцтва на право керування локомотивом у 2021 році про визнання недійсним та скасування розпорядження ПАТ «АМКР» №2865 «Про позбавлення права керувати тепловозом на підставі протоколу №2 комісії від 11.08.2021 р» та Розпорядження №2866 «Про відсторонення від роботи на підставі розпорядження №2865». Так, судом у рішенні зазначено, що оскаржуваним розпорядженням не було порушено вимог закону та, відповідно, прав позивача, а тому зроблено висновок щодо відсутності підстав для визнання його незаконним та скасування. За приписами ч. 4 ст. 84 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо доводів позивача про те, що він жодного разу не відмовлявся працювати на підприємстві відповідача та відмову відповідача від забезпечення його роботою, невжиття відповідачем всіх заходів щодо його працевлаштування суд зазначає наступне. Відповідно до матеріалів справи 14.03.2023 року та 27.04.2023 року Позивачу було надано перелік вакантних місць на підприємстві, які пропонуються [PERSON] для вирішення питання про його подальше працевлаштування на іншу роботу, яку він може виконувати станом на 14.03.2023 року та станом на 27.04.2023 року. Від пропозицій переведення на зазначені в переліку вакантні посади [PERSON] відмовився, що підтверджено актами від 14.03.2023 року та від 27.04.2023 року про відмову від переведення. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» належним чином виконало вимоги трудового законодавства та запропонувало [PERSON] всю наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади як за професією та спеціальністю позивача. 27.04.2023 року за наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №253/к від «Про звільнення з підприємства [PERSON] » позивача було звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. Також, суд звертає увагу позивача, що він помилково ототожнює звільнення за п. 2 частини першої ст. 40 КЗпП України із звільненням як заходом стягнення за порушення трудової дисципліни, а саме подій від 10 липня 2021 року (розпорядження № 2866 від 11.08.2021 року). Звільнення як захід стягнення за порушення трудової дисципліни пов`язується із вчиненням працівником дисциплінарного проступку, в той час як звільнення за п. 2 частини першої ст. 40 КЗпП України пов`язане саме із втратою працівником кваліфікації або настанням такого стану здоров`я, що призводить до невідповідності працівника займаній посаді і неможливості виконувати ним належним чином обов`язки за трудовим договором. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що наказ Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 27 квітня 2023 року № 253/к про звільнення [PERSON] , з підприємства за п. 2 ст. 40 КЗпП України було винесено з порушенням законодавства про працю, таким чином відсутні підстави для визнання наказу від 27 квітня 2023 року № 253/к незаконним та його скасування, поновлення на роботі [PERSON] на посаді машиніста тепловоза (металургійного виробництва) залізничного цеху № 2 транспортного департаменту та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, отже позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Що стосується розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed