Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до\~ [PERSON] \~про зміну способу стягнення аліментів. Посилається на те, що 26 квітня 2012 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції про що було зроблено відповідний актовий запис №411. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 04 жовтня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 11 жовтня 2018 року Шевченківським районним судом міста Чернівці було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітків/доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час [PERSON] не працевлаштований, однак працює неофіційно, має постійний стабільний дохід, а тому вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму бо вважає, що визначений судовим наказом розмір аліментів в розмірі 1/4 від доходів відповідача є недостатнім для забезпечення належного матеріального утримання доньки. Вказує, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів із відповідача, дитина подорослішала, та витрати на її утримання значно зросли. Враховуючи те, що законом передбачена можливість звернення до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів, а також те, що правом вибору способу стягнення аліментів наділена згідно вимог чинного Законодавства саме позивачка, вважає що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , на її користь та замість1/4 частки від заробітку щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі, що становить суму 5 000 (п`ять тисяч) гривень, з дня подання заяви і до повноліття дитини, щомісячно. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 вересня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч.13\~ст. 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~ст. 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за адресою місця проживання Відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, повернулись до суду по «закінченню терміну зберігання» ( а.с.22). Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом, наданим йому ст.\~174,\~178\~ЦПК\~України та не направив суду відзив на позов, із викладенням заперечень проти нього. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч.8\~ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 26 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції про що було зроблено відповідний актовий запис №411. Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 04 жовтня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний.(а.с.9) В шлюбі у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] .\~ (а.с. 8). Неповнолітня дитина проживає разом із позивачкою. Вказану обставину відповідач не оспорював. Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2018 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ в\~розмірі 1/4\~частини його\~заробітків/доходів,\~ але\~не менше\~50\~%\~прожиткового мінімуму,\~щомісячно починаючи\~з 27.09.2018\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття (а.с.10). Із довідки від 01.09.2023 року виданої директором школи танцю «Smile dance» вбачається, що [PERSON] , [INFO] є ученицею студії сучасного та бально-спортивного танцю «Grand-Pri» школи танцю «Smile dance» з 2020 року. Витрати на оплату тренувань становлять 1300 грн. щомісячно (а.с. 11) Згідно договору про надання послуг №25 від 07.08.2023 року та довідки від 11 вересня 2023 року, наданої ФОП [PERSON] [PERSON] відвідувала денний табір з 07.08.2023 року по 11.08.2023 року, вартість наданих послуг склала 5000 грн. (а.с.13-15) Суд не приймає до уваги товарний чек ( а.с.12) та визнає цей доказ неналежним, оскільки з даного документу неможливо встановити ким та кому він виданий. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, а саме, ст.ст. 182 - 184 СК України. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Частиною 4 ст.273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, а також на зміні матеріального становища платника аліментів. В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства, суд зважує на те, що присуджуючи аліменти, суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Аналізуючи наведене суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, однак вимоги щодо її розміру задовольняє частково, в розмірі 3000 грн та відмовляє в стягнення аліментів у більшому розмірі , з огляду на наступне: Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що у неї збільшились витрати на утримання доньки, оскільки дитина подорослішала, часто відвідує дитячі кімнати, парки , кінотеатри, інші розваги та дитячі дні народження, є ученицею студії сучасного та бально-спортивного танцю, відвідувала денний табір. Крім того позивач зазначає, що оплата харчування дитини у школі коштує приблизно 2000 грн та навчання у групі продовженого дня також коштує приблизно 2000 грн. Статтею 185 СК України закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається вищезгаданою статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З огляду на наведені норми законодавства, суд приходить до висновку про те, що такі витрати на утримання дитини як навчання в студії сучасного та бально-спортивного танцю, відвідування денного табору та групи продовженого дня, відвідування дитячих кімнат, дитячих днів народжень про які вказує в даному позові позивач є додатковими витратами на утримання дитини. З вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивач не зверталася та обгрунтувань щодо того, що такі викликані особливими обставинами не наводила. Базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Як було зазначено вище, суд задовольняє позовні вимоги позивача частково, та ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн , при цьому зазначає, що позивач не надала суду доказів спроможності \~ \~ \~ \~відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову,а в разі подання заяви про видачу судового наказу з дня подання такої заяви. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір, шляхом зміни способу стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Оскільки позивач при зверненні до суду з цим позовом від сплати судового збору звільнена, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial