Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

22 серпня 2023 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] , [INFO] (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] (далі - відповідач) про стягнення аліментів. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 03 жовтня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області зроблено відповідний актовий запис №86 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 03 жовтня 2018 року. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] є батьком їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач зловживає спиртними напоями, ніде офіційно не працевлаштований, будь-яку матеріальну допомогу на утримання дітей з жовтня 2022 року не надає, будь-якої участі у додаткових витратах не бере, здоров`ям та потребами дітей не цікавиться, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Працевлаштуватись позивач не має змоги, оскільки діти ще малі (син [PERSON] , [INFO] - 4 роки та син [PERSON] , [INFO] - 7 місяців) та потребують постійного догляду та піклування, а тому позивач перебуває у соціальній відпустці по догляду за меншою дитиною до досягнення нею трирічного віку, тоді як відповідач по справі є працездатною особою, не має на на утриманні інших дітей, а також непрацездатних батьків, має відповідну освіту, що дає йому можливість реалізувати своє право на працю, а тому відсутність у нього постійного заробітку не може звільнити його від обов`язку по утриманню дитини та її матері до досягнення дитиною - [PERSON] трирічного віку, а саме до [INFO] . Відзив на позовну заяву до суду не надходив. 14 листопада 2023 року відповідач подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та повідомив, що з матеріалами справи ознайомлений. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29 серпня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 11:00 год. 27 вересня 2023 року. У судове засідання 27 вересня 2023 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 27 вересня 2023 року розгляд справи відкладено на 14 листопада 2023 року о 09:30 год. У судове засідання 14 листопада 2023 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, у позовній заяві позивач просить проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 03 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області зроблено відповідний актовий запис №86 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 03 жовтня 2018 року. Як вбачається із матеріалів справи, сторони у справі є батьками малолітніх дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 06 червня 2019 року, актовий запис № 1253, та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 03 січня 2023 року, актовий запис № 1. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає. Відповідач визнав позов повністю. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, належних та допустимих доказів про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надав, являючись батьком малолітніх дітей, зобов`язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття, обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Крім цього, суд звертає увагу, що право обирати спосіб стягнення аліментів визначено законодавцем за одержувачем аліментів, тоді як позивач визначила такий спосіб у частці від доходу відповідача. З урахуванням встановлених судом обставин, а також обставин передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, суд вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання двох своїх дітей у розмірі однієї третини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дітей сторін у справі, не порушить прав сторін. Також суд вважає, що відповідач спроможний надавати утримання позивачеві як дружині, з якою проживають їх спільні діти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, виходячи з наступних міркувань. За змістом позовної заяви, яка визнана відповідачем, працевлаштуватись позивач не має змоги, оскільки перебуває у соціальній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку. Водночас суд звертає увагу, що ст.84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з того, що заявлений позивачем розмір аліментів не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає вимогам розумності та справедливості, а сукупний розмір аліментів не буде перевищувати третини доходу відповідача, який визнав позов. За таких обставин суд задовольняє позов повністю. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved