Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просять встановити факт ,що вона проживала зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , не менше п`яти років до дня відкриття спадщини, а саме: з 1999 року по [INFO] . Заявник та її представник підтримали в судовому засіданні вимоги викладених в заяві. Заінтересовані особи до суду не з`явилися про час розгляду справи належно повідомлялися про причини неявки суд не повідомили. [PERSON] надав до суду заву в якій просив розглядати справу за його відсутності вимоги визнав. Ухвалою судді від 10.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 28.02.2023 року витребувано копію спадкової справи. Заслухавши пояснення заявника її представника, свідків, дослідивши матеріали справи суд находить заяву яка підлягає задоволенню. Встановлено, що Кіровоградською міською радою 22.03.1999 р. видано свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] доводиться заявниці матір`ю. [PERSON] - вітчим [PERSON] , з яким мати заявниці, починаючи з 19.12.1984 року, перебувала в зареєстрованому шлюбі,що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим Відділом ЗАГСу Кіровоградського міського виконавчого комітету УРСР. [INFO] мати заявниці [PERSON] померла,що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.05.2021 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). заявниці померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщини, до складу якої увійшла 1/4 частка вищевказаної квартири. [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. У вищевказаній квартирі, з моменту її приватизації, проживали мати з вітчимом заявниці, а також остання разом зі своєю сім`єю. Брат [PERSON] - [PERSON] , заяву про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не подавав. Відтак, 03.02.2022 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 та зареєстроване в реєстрі за № 5-81, на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , яка за життя належала матері. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] [INFO] помер. Після смерті вітчима відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири вищевказаної квартири. Враховуючи, що інших спадкоємців після смерті останнього немає вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] . Однак, державний нотаріус 12.12.2022 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Зокрема, відмова мотивована тим, що нею не надано нотаріусу документів, що підтверджують можливість визнання її спадкоємцем за законом відповідно до вимог ст.ст. 1258-1267 ЦК України та п. 4 гл. 10 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5. З часу смерті матері в квартирі залишилися проживати [PERSON] разом з сім`єю та [PERSON] , за яким заявниця здійснювала догляд, допомагала по господарству, оскільки, враховуючи кількість років прожитих разом, сприймала його як рідного батька, сплачувала комунальні послуги, так як розмір пенсійного забезпечення останнього був незначний. Похованням вітчима також займалася заявниця особисто, що підтверджується копією свідоцтва про поховання від 25.01.2022 року за № 235, копією замовлення про надання ритуальних послуг № І35 від 24.01.2022 року, та копією договору - зобов`язання від 22.01.2022 року, доданими до заяви. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщин\-, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, якийприйняв Спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Зі змісту пункту 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, тцо спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до роз`яснень наданих у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили ,що [PERSON] проживала тривалий час зі своєю мамою та відчимом, а після його смерти, займалася його похованням. На підставі викладеного, оскільки [PERSON] постійно проживала з [PERSON] , померлим [INFO] однією сім`єю, який доводився їй вітчимом, була пов`язана з ним спільним побутом та введенням спільного домашнього господарства по день його смерті, враховуючи, що від встановлення даного юридичного факту залежить прийняття останньою спадщини, суд задовольняє заяву. Судові витрати суд покладає на заявника по фактично понесеним витратам. На підставі викладеного,

Outcome: approved