Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №894188902. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язаний відступити Фактору права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимог, а Фактор зобов`язаний їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Додатковою угодою №26 до договір факторингу №28/118-01, сторони дійшли згоди викласти текст Договору у нові редакції. Відповідно до Реєстру боржників №174 від 22.02.2022 до Договору факторингу №28/118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №894188902. 20.12.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 85829,76 грн., з яких: 21603,89 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 64225,87 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Позикодавець свої зобов`язання за договорам виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.10.2023 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.11.2023 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Танащук М.В. до суду подано відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ». [PERSON] заперечує проти задоволення позовної заяви в наступних підстав. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що останній виконав у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, а саме, надав відповідачу кредит, тому вказане твердження є припущенням позивача, на якому не можуть ґрунтуватися позовні вимоги. Умови Договору кредитної лінії № 894188902 від 28.07.2022 не містять такої істотної умови як порядок та спосіб надання позичальнику/відповідачу кредитних коштів. При цьому, відповідач звертає увагу суду на те, що ні Договір кредитної лінії № 894188902 від 28.07.2022, ні додатки до нього, не містять реквізитів платіжної банківської карки [PERSON] , на яку ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язаний перерахувати кредитні кошти. Відсутність в документах , які були складені під час укладення [PERSON] та ТОВ «ФК «ЄАПБ» Договору кредитної лінії № 894188902 від 28.07.2022, реквізитів платіжної банківської карки відповідача, унеможливлює виконання взятих ТОВ «ФК «ЄАПБ» на себе зобов`язань за вказаним договором щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Також, звертає увагу суду на той факт, що зі змісту паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 894188902 від 28.07.2022 не можливо встановити ким він підписаний та хто його склав. [PERSON] не отримував жодних грошових коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». У матеріалах справи відсутні первісні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяви на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до умов договору № 894188902 від 28.07.2022 кредитних коштів на рахунок [PERSON] . Витяг з Реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 не містить підпису сторони факторингу та клієнта, які підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника. Не надано доказів укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» договору факторингу, на підставі якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги за Договором кредитної лінії № 894188902 від 28.07.2022. 14.11.2023 через систему «Електронний суду» від ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача вважає його безпідставним, необґрунтованим з огляду на наступне. Відповідачем було подано Заявку на оформлення Договору в якій останній зазначив особисті персональні дані, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, надав власні фотографії під час процедури ідентифікації, підписав Договір електронним підписом. Договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»з урахуванням особливостей визначений індивідуальною частиною. Тобто, відповідачем вчинені дії, спрямовані на отримання останнім кредиту від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»в договірні відносини на умовах визначених правилами. Отже варто зазначити, що кредитний договір № 894188902 укладений між сторонами 28.07.2021 в електронній формі та має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідач періодично вносив суми на рахунок первісного кредитора, що свідчить про визнання договору відповідачем, а відтак його посилання на те, що він не отримував кредитних коштів, є нікчемним. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. 20.11.2023 представник відповідача [PERSON] - адвокат Танащук М.В. подав письмові пояснення. Сторона відповідача заперечує щодо обставин викладених у відповіді на відзив з наступних підстав. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано до суду Правил, що є не від`ємною частиною кредитного договору. Вказані правила не підписувалися відповідачем. Відсутність в матеріалах справи заповненої [PERSON] заяви є свідченням того, що відповідач не звертався до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та не отримував кредитні кошти. Також, звертає увагу суду на той факт, що дата укладення Договору кредитної лінії № 894188902 є 28.07.2021. Тобто, не можливо було відступити право вимоги за кредитним договором, який не існував. З розрахунку заборгованості наданого позивачем не вбачається факту внесення грошових коштів на рахунок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належний чином. З відповіді на відзив вбачається, що представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Танащук М.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях. Вислухавши вступне слово представника відповідача [PERSON] - адвоката Танащук М.В., дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 28.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №894188902. Відповідно до п. 1.3. договору кредитної лінії №894188902 від 28.07.2021, Кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 21750,00 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернуто 27.08.2021. Факт надання відповідачу грошових коштів у сумі 21750, 00 грн. підтверджується платіжним дорученням від 28.07.2021. З Договору кредитної лінії № 894188902 від 28.07.2021 вбачається, що кредитний договір укладений в електронній формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором кредитної лінії № 894188902 від 28.07.2021 на загальну суму 18071,00 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також, в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 (справа № 127/23910/14-ц) зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач вказує, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язаний відступити Фактору права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимог, а Фактор зобов`язаний їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 додатковою угодою №26 до Договір факторингу №28/118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у нові редакції. Відповідно до Витягу з Реєстру права вимоги №174 від 22.02.2022 до договору факторингу №28/118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №894188902 від 28.07.2021 в сумі 85257,27 грн., з яких: 21603,89 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 63653,38 грн. - сума заборгованості по відсоткам. 20.12.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 85829,76 грн., з яких: 21603,89 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 64225,87 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно Товариству грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 894188902 в розмірі 85829,76 грн., з яких: 21603,89 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 64225,87 грн. - сума заборгованості по відсоткам. У спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного кредитного договору не виконує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved