Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

16 жовтня 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 11 липня 2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 15, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу заявник має неповнолітню доньку [PERSON] , що народилася [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 11 від 15 березня 2016 року. Шлюб видався невдалий через несумісність поглядів на життя, а також характерів, що створювало неможливість подальшого проживання однією сім`єю та з 2019 року сторони не проживають разом, мають окремі бюджети та сім`ї. На сьогодні у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області знаходиться справа № 183/10829/23 про розірвання шлюбу. Спільної домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини між позивачем та відповідачем не було досягнуто, у зв`язку з чим, заявник змушена звернутися до суду за допомогою у встановленні прав дитини та стягнення аліментів на її утримання. Позивач зазначає, що неповнолітня донька відповідача проживає разом з матір`ю (позивачем) і знаходиться на повному її утриманні. З моменту припинення шлюбних відносин та на момент подачі позову, матеріальної допомоги відповідач не надає, дитина росте та потребує більше матеріальної допомоги на життя та розвиток, але позивач не має можливості сама забезпечувати її, так як досі перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною до трьох років. Позивачеві достовірно не відомо, де саме на сьогодні працює відповідач, але відомо, що він має регулярний дохід та цілком забезпечує свої потреби. Постановленою суддею ухвалою від 25 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, 20 листопада 2023 року представник позивача адвокат Мусаєва Ю. В. подала до суду заяву, у якій просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, 20 листопада 2023 року подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом установлено, що 11 липня 2015 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, про що надано суду належним чином засвідчену копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.12/. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.13/. Згідно з належним чином засвідченою копією довідки від 20 вересня 2023 року № 823, виданою в.о. селищного голови виконавчого комітету Губиниської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , мати; [PERSON] , [INFO] , бабуся; [PERSON] , [INFO] , брат /а.с.15/. З огляду на обставини, покладені в обґрунтування позову, які визнаються відповідачем, малолітня дитина [PERSON] знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, ураховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, те, що відповідач є працездатним, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, суд вважає можливим задовольнити позов та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ураховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що 50 % судових витрат по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави, з урахуванням визнання ним позову, у сумі 536,80 грн, а решту віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved