Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про одноразове стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину що продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 грудня між його батьком та матір ю вона ж відповідач по справі було укладено шлюб, якого зареєстровано в сільській раді с.Табани Бричанського району Молдавської РСР. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Однак, 16 травня 2019 року шлюб між його, позивача, батьками було розірвано Коломийським міськрайоннм судом. Після розірвання шлюбу 16 травня 2019 року, він позивач продовжує проживати разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 квітня 2019 року відповідач повинна сплачувати 2000 грн. щомісячно з 10 січня 2020 року, та відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2020 року відповідач повинна сплачувати 1800 грн. щомісячно з 22 лютого 2019 року. Вказав, що відповідач жодне рішення не виконувала і не сплачувала аліменти ні до настання 18 років, ні після досягнення 18 років. У травні 2021 року позивач закінчив Коломийський політехнічний коледж Національного університету «Львівська політехніка». У вересні 2021 року розпочав навчання у Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, що потягло за собою додаткові витрати, які лягли на плечі батька. З вересня 2022 року позивач став студентом Howest Kortrijk, Sint Martens Latemlaan 1B. Оплата за навчання в учбовому закладі Бельгії становить: 1284,60 євро, вартість житла в студентському гуртожитку 480 євро на місяць, один рік складає суму 5760 євро. Витрати на проїзд до університету 446,3 євро. Витрати на харчування в Бельгії складають в середньому 350-400 євро на місяць, рік складає суму 4500 євро, не говорячи про одяг. Загальна сума витрат на рік складає 11 990,9 євро. Вище вказані обставини потягнули додаткові витрати для батька, який давав позивачу вище вказані суми для оплати. Вказав, що батьку пенсіонеру з розміром пенсії в 3061,84 грн. забезпечити позивача потреби на навчання нереально, тому вирішив звернутись до суду. Повідомив, що відповідач володіє: квартири загальною площею 50,5 м.кв за адресою [ADDRESS] ; житлового будинку загальною площею 196,9 м.кв. за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки 0,1000 га.4; транспортний засіб Нісан Кашкай, 2012 року випуску; на даний час знаходиться за кордоном, отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати в іноземній валюті, що є тими істотними обставинами, які надають підстави суду присудити стягнути додаткових витрат на навчання. Просить, стягнути з відповідача на користь [PERSON] одноразово суму 5995,45 євро, що на день позову в еквіваленті до гривні по курсу Національного банку України 39,99 дорівнює 239 758, 04 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позові, не заперечили щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом оголошення на сайті суду. Відзиву на позов до суду не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Батьками [PERSON] є - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 січня 2002 року (а.с.13). Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №346/790/19 від 25 квітня 2019 р. з відповідача [PERSON] вирішено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина позивача по справі [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2 000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення ним повноліття (а.с.4). Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №346/790/19 від 13 березня 2020 р. вирішено стягувати із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання щомісячно у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. (а.с.5-6) Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] згідно виконавчого листа №346/790/19 виданий 02.09.2019 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , заборгованість: за 2019 рік становить 20 500 грн. (а.с.10), за 2020 рік - 2023 рік становить 75 000 грн. (а.с.11-12) Позивач [PERSON] навчається у Howest Kortrijk з 05 вересня 2022 року за напрямом цифрове мистецтво та розваги, розробка ігор. Навчальний рік розпочинається з 12 вересня 2022 року і закінчується 09 вересня 2023 року (а.с.15-16) з оплатою 1284,60 євро/рік навчання (а.с.19-20) Фактичні витрати на навчання підтверджені наданими доказами, сплачені позивачем, становлять: - 1284,60 євро - оплата за навчання, що стверджується листом навчального закладу про надходження оплати та випискою банку (а.с.23-26). - 446,3 євро - вартість проїзду (а.с.27-30) - 480 євро (щомісяця, де 1 рік становить 5760 євро) - оплата за оренду житла, що стверджується договором оренди студентського житла (а.с.31-33) та квитанцією про оплату за 14.06.2023 (а.с.34-35). Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено, що він поніс витрати на харчування, що в середньому становить 350-400 євро, а за рік - 4500. Однак, на підтвердження даної обставини, доказів суду не надано. Таким чином сума додаткових витрат, пов`язаних із навчанням, як випливає зі змісту позовної заяви, становить 11990,9 євро, котрі станом на момент пред`явлення позову позивачем потрачено особисто, тому позивач вважає, що половина коштів підлягає стягненню з відповідача, як його частка у прийнятті участі у забезпеченні додаткових витрат, котра становить 5995,45 євро що станом на 14 липня 2023 згідно з офіційним курсом НБУ на момент подання позову (39,99 грн. за 1 євро) складає 239 758, 04 грн. Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства ). Відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов пред`явлено про стягнення з відповідача одноразово додаткових витрат на повнолітню дитину, що продовжує навчання, в розмірі 239 758, 04 грн. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 Сімейного Кодексу України (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18. Отже, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Вказаними правовим нормами не передбачено обов`язку матері нести додаткові витрати на повнолітнього сина, а передбачають наявність у матері лише аліментного зобов`язання. В даному випадку витрати на навчання дитини викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня. При цьому позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання на комерційній основі при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), не наведено мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з матір`ю та узгодження з нею питань фінансового характеру щодо навчання у обраному закладі на контрактній формі навчання. Суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, та лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Таким чином на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті зазначених витрат. Враховуючи вказані обставини справи, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 185, 198, 199, 201 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed