Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Інкопмарк», про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2002 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений ТОВ фірма «Інкопмарк». В обґрунтування позову вказала, що 28.03.2002 року вона придбала квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири, який був укладений в брокерській конторі ТОВ фірма «Інкопмарк». На момент укладення договору купівлі-продажу працівники ТОВ фірма «Інкопмарк» завірили її, що укладений договір буде зареєстрований на біржі та буде цілком законним та таким, що не потребуватиме нотаріального посвідчення. З часу набуття квартири у власність вона володіє та розпоряджається нею. На теперішній час вона не може у повній мірі розпорядитися квартирою, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, у зв`язку з чим просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.03.2002 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений ТОВ фірма «Інкопмарк». Ухвалою від 31.07.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 31.10.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідачка та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали, відзиву на позовну заяву від відповідачки та пояснення від третьої особи до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено,що 28.03.2002 року між продавцем [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , за згодою та за дорученням від якого діяла брокер ТОВ фірма «Інкопмарк» Шабаліна А.Б., та покупцем [PERSON] , за згодою та за дорученням від якої діяла брокер ТОВ фірма «Інкопмарк» Писаренко І.В.,було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Партнер`за № 846. Згідно п.п. 1, 5, 7 цього договору покупець купив належну продавцю квартиру за 1000 грн., які покупець передав продавцю до підписання цього договору, а покупець набуває право власності на квартиру з моменту укладення цього договору та реєстрації його на біржі. Право власності на квартиру [ADDRESS] .04.2002 року було зареєстровано Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2002 року, реєстровий № 8568/53с118, що підтверджується відмітками на договорі купівлі-продажу квартири від 28.03.2002 року. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України 2003 року Цивільний\~кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спірні правовідносини виникли у 2002 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року,\~дані цивільні\~відносини регулюються\~положеннями Цивільного\~кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.ст.128,153ЦК\~УРСР 1963\~року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди. Відповідно до ст.224ЦК\~УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому, згідно ст.227ЦК\~УРСР1963року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ч. 1 ст.\~47\~ЦК УРСР1963\~року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу. При цьому, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» згідно частини другої якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому, така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Дані положення були чинними і на час спірних правовідносин. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Так, Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, передбачали таку підставу для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна як договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею. В свою чергу, пунктом 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 (в редакції станом на момент укладення договору купівлі-продажу) встановлено, що відповідно до чинного законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (статті 227, 242, 244, 426 Цивільного кодексу). Покупець [PERSON] в установленому законом на час спірних правовідносин порядку, 05.04.2002 року зареєструвала право власності на нерухоме майно в Олександрійському МБТІ. Статтею 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося, а саме продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було нею зареєстровано, а тому позовні вимоги про визнання договору-купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат з відповідача, то судові витрати слід залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved