Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

У квітні 2023 року Публічного акціонерного\~товариства «Національна\~акціонерна страхова\~компанія «Оранта»звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.07.2020 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та ТОВ «Домініон-К» було укладено договір добровільного страхування № 1462968 на транспортний засіб Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] . 16.02.2021 року по вул. Глінки,3, в м. Кропивницькому сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Camry під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В той день до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою звернувся [PERSON] з приводу виплати страхового відшкодування відповідно до договору № 1462968. В свою чергу, 16.02.2021 року аварійним комісаром було складено протокол огляду транспортного засобу в присутності [PERSON] та 29.03.2021 року виходячи із наданої ремонтної калькуляції, яка була складено відповідно до страхового акту та розрахунку страхового відшкодування позивачем на рахунок ТОВ «Домініон-К» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 40\~782,37 грн. Вказують, що згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ УАСК АСКА та 14.05.2021 року нею сплачено на рахунок ПАТ «НАСК «Оранта» - 21\~985,67 грн. Оскільки, сума сплачена страховою компанією відповідача не покриває фактичного розміру завданих збитків то на відповідача покладається обов`язок сплатити решту суми в розмірі 18\~796,70 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 22.11.2023 року представник відповідача через канцелярію суду надав пояснення по справі. Представник позивач в судове засідання, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання надав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, в задоволення позовних вимог просив відмовити. За таких обставин, згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 17.07.2020 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та ТОВ «Домініон-К» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1462968 відносно транспортного засобу Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] , згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу. 16.02.2021 року о 08 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Глінки, 3 у м. Кропивницькому, виїжджаючи на дорогу з дворової території, не обрала безпечну швидкість та не врахувала дорожню обстановку, не надала перевагу в русі транспортному засобу «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушила вимоги п.п.10.2, 12.1 Правил дорожнього руху, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до частини третьої\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, що не оспорюється сторонами. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА» що підтверджується в довідці НПУ. 16.02.2021 року [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування. Згідно розрахунку страхового відшкодування власнику ««Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER] визначено розмір страхового відшкодування в сумі 40\~782,37 грн. Відповідно до платіжного доручення від 30.03.2021 року суму у розмірі 40\~782,37 грн., ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувала на ТОВ «Домініон-К» по договору №1462968 від 17.07.2020 року. В свою чергу ПрАТ УАСК АСКА виконало свої зобов`язання перед позивачем шляхом сплати коштів у розмірі 21\~985,67грн. що підтверджується платіжним дорученням №71_16042 від 14.05.2021 року, призначення платежу страхове відшкодування за полісом № АР-1039673 від 28.10.2020 року згідно страх. актом f-16166/1, регрес 28463, [PERSON] . Звертаючись до суду позивач просив відшкодувати різницю між виплаченим відшкодуванням і страховою виплатою, а саме: 18\~796,70 грн. Стаття 27 Закону України «Про страхування»\~та\~стаття 993 ЦК України\~передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає у порядку\~статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Так, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій\~статті 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 2статті 1187 ЦК України, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті\~999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У\~статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Згідно зі\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, страховик відповідача (ПрАТ УАСК АСКА) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача (ПрАТ УАСК АСКА) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями\~29,\~32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18 (провадження № 61-15805св19). Так, з установлених судом обставин справи вбачається, що страховиком відповідача (ПрАТ УАСК АСКА) було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з вирахуванням зносу та франшизи. Оскільки, розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 18\~796,70 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача - 2\~481,00,00 грн. внесеного судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved