Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві вказував, що він з 17.09.2005 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] в них народилась дочка [PERSON] . 23.12.2015 року шлюб між ними розірваний з причин порушення дружиною подружньої вірності, небажання відповідачки брати участь у домашньому господарстві та вихованні дитини, залишення дитини та переїзд в інше місце проживання в Рівненську область. З того часу відповідачка не цікавиться справами дитини, не виконує свої обов`язки по вихованню та утриманню дитини. Дитина з часу розірвання шлюбу проживає разом з ним в місті Києві. Всі витрати на одяг, їжу та інші необхідні речі він здійснює самостійно за власні кошти. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19.07.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки, проте аліментів відповідачка взагалі не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 132 232, 00 гривень, яка погашена після звернення з позовом про позбавлення батьківських прав. Вважає, що відповідачка умисно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дочки. Покликаючись на вищевикладене, [PERSON] просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали і, покликаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просили задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] безпричинно залишила сім`єю ще до розірвання шлюбу у 2014 році. З того дитина проживає разом з ним у місті Києві та перебуває на його утриманні. Відповідачка повністю відмовилась від утримання та виховання дитини, аліменти, які стягнуті судовим рішенням з 2016 року не сплачувала. Погасила заборгованість по аліментах лише тоді, коли було порушене питання про позбавлення батьківських прав. Вважає, що [PERSON] не погоджується на позбавлення батьківських прав лише з причини, що у дочки будуть обов`язки по утриманню відповідачки, як матері. Окрім того, сама дочка [PERSON] майже ніколи не запитувала про матір. Твердження відповідачки про те, що він перешкоджав у спілкуванні з дочкою не підтверджені жодним доказом, оскільки [PERSON] не зверталась із відповідними заявами до правоохоронних органів, не порушувала питання про визначення місця проживання чи визначення способу виховання дитини. За вісім років після залишення відповідачкою сім`ї, він жодного разу не перешкоджав останній у спілкуванні з дитиною, проте доля дитини відповідачку не цікавила. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з позивачем, від якого в них народилась дочка [PERSON] . У 2013 році відповідач безпричинно створив умови, за яких в сім`ї неможливо було проживати і сім`я розпалась. [PERSON] фактично виселив її з житла у 2014 році і вона змушена була переїхати на місце проживання до родичів з поганими житлово-побутовими умовами у Рівненську область. Вона власного житла не мала, а тому залишила дитину з [PERSON] , оскільки в останнього були кращі умови для проживання дитини. Вона намагалась спілкуватись з дочкою, проте [PERSON] не допускав її до дитини, перешкоджав у спілкуванні, заборонив дочці зустрічатись з нею. Вона декілька разів відвідувала дитину у школі в місті Києві та протягом тривалого часу спілкувалась з дочкою через соціальні мережі. Довести, що позивач [PERSON] перешкоджав їй у спілкуванні з дитиною не може. Визнала, що вона фактично ухилилась від обов`язків щодо виховання дочки, оскільки не вживала достатніх заходів для можливості спілкування з дочкою та її виховання. Також суду пояснила, що вона створила нову сім`ю, проживає з у фактичних шлюбних відносинах та має ще одну дитину. Після отримання позову про позбавлення її батьківських прав, вона за рахунок коштів сім`ї погасила заборгованість по сплаті аліментів. Заборгованість по аліментах виникла через те, що у [PERSON] були заблоковані рахунки, а тому дана обставина не може свідчити про те, що вона умисно не сплачувала аліменти. Просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вона бажає виконувати обов`язки по вихованню дочки. Допитана в судовому засіданні дитина [PERSON] пояснила, що мати залишила сім`ю, коли їй було вісім років. Після чого її вихованням та утриманням займався лише батько [PERSON] . Вона декілька разів за вісім років спілкувалась з матір`ю в школі та через соціальні мережі. Вона бажає проживати лише з батьком, оскільки проживаючи з останнім, має нормальні умови для проживання та навчання. Материнського піклування від матері вона ніколи не відчувала. Родинного зв`язку з [PERSON] , як рідною людиною, вона не має, оскільки фактично стали чужими. Батько її замінив матір. Вона повністю підтримує батька [PERSON] , а тому не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. В заяві, адресованій суду, просив розглянути справу без участі представника на підставі висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачку, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Подільського районного суду міста Києва від 23.12.2015 року шлюб між сторонами, який зареєстрований 17.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №344, розірваний. Відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 16.07.2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1600 гривень щомісячно. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 1420 від 10.02.2023 року, згідно виконавчого листа №758/3140/16-п, який виданий Подільським районним судом міста Києва 31.08.2016 року, заборгованість відповідачки [PERSON] станом на 31 січня 2023 року зі сплати аліментів становить 132 232,00 гривень Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що неповнолітня дочка сторін [PERSON] , з 2015 року, після розірвання шлюбу між сторонами, проживає разом з батьком в місті Києві та перебуває на його утриманні. Відповідачка [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в Рівненську область, де створила нову сім`яю. З того часу зв`язку з дитиною не підтримувала, не цікавилась її життям, вихованням та розвитком дитини. Вказані обставини не заперечувала в судовому засіданні відповідачка [PERSON] . Згідно висновку органу опіки і піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, остання не бере участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON] , [INFO] . З пояснень дитини вбачається, що вона з матір`ю багато років не спілкується і не має такого бажання, оскільки не має зв`язку мати-дитина. Вихованням та забезпеченням дочки завжди займався батько, а тому орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] . Не заслуговує на увагу суду твердження відповідачки [PERSON] про те, що причиною ухилення від обов`язків по вихованню дітей став її матеріальний стан після залишення нею сім`ї, виходячи з наступного. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тобто, батьки зобов`язані виконувати батьківські обов`язки постійно і виконання таких обов`язків не залежать від матеріального стану. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] позбавлена материнського піклування, оскільки мати дитини [PERSON] більше восьми років ухиляється від обов`язків по належному вихованню дочки, свідомо нехтуючи своїми обов`язками. А тому, вимога позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав ґрунтується на законі і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач [PERSON] звільнений від спати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає до стягнення 1073,60 грн судового збору. На підставі викладеного ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved