Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про всиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] . В заяві зазначив, що він із матір`ю дитини, [PERSON] , проживає в шлюбі з 27.06.2015 року. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Разом з ними проживає малолітній син дружини, [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком якого є [PERSON] . Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2021 року у справі № 336/3635/18 [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Заявник має намір всиновити малолітню дитину, оскільки веде з її матір`ю спільне господарство, бере участь в утриманні та вихованні сина, ставиться до нього як до свого рідного сина, той вважає його рідним батьком. Заявник має дохід, родина забезпечена житлом. Оскільки мати надала письмову згоду на усиновлення хлопчика, що посвідчена нотаріально, вважає, що є всі законні підстави для усиновлення, яке буде відповідати інтересам гармонійного розвитку та виховання дитини в повній сім`ї. Просить прізвище та по батькові дитини змінити на його прізвище та ім`я, здійснити зміни в запису про народження дитини, зазначивши його батьком хлопчика, та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни та видати заявнику нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін. В судовому засіданні заявник підтримав доводи своєї заяви, просить про задоволення заяви. Заінтересовані особи: [PERSON] , представник служби (управління) у справах дітей Якимчук О.К. не заперечували проти задоволення заяви, вважаючи, що усиновлення неповнолітнього [PERSON] цілком відповідати його інтересам. [PERSON] додала, що заявник має достатній дохід, вона теж працевлаштована. Представник заінтересованої особи - органу державної реєстрації актів цивільного стану, який був повідомлений про дату, час, і місце судового засідання, - до суду не з`явився. Малолітній [PERSON] висловив свою думку, відповідно до якої надав згоду на його усиновлення заявником, рідного батька він бачив декілька разів у житті, дуже давно. Вислухавши учасників справи, суд знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З наведених положень законодавства про охорону дитинства випливає, що виховання дитини у повній сім`ї має беззаперечне значення для її духовного та фізичного розвитку, формування її особистості, яке неможливо переоцінити. Одним з завдань сімейного законодавства в силу ст. 1 СК України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини (ст. 5 СК України). Статтею 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Главою 18 Розділу ІV СК України внормовані питання усиновлення. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем в свою сім`ю особи на правах доньки або сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно із ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за добровільною згодою її батьків, Згідно ст. 211 СК України - усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодше 21 року. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Як випливає іх приписів ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Стаття 218 СК України передбачає, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Відповідно до ст.219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони:1) невідомі;2) визнані безвісно відсутніми;3) визнані недієздатними;4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Вирішуючи заяву, суд враховує такі, встановлені під час судового розгляду обставини. Заявник є особою, яка в силу ст. 211 СК України може бути усиновлювачем та відповідно до ст. 213 СК України має переважне право на усиновлення, так як дитина виховується в його родині, яку заявник створив, уклавши шлюб з його матір`ю (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Думка заінтересованої особи [PERSON] (матері дитини), її нотаріально посвідчена згода на усиновлення, а також відомості про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини (заочне рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2021 року у справі № 336/3635/18) вказують на дотримання вимог ст.ст. 217, 219 СК України. На користь висновків про можливість заявника бути усиновлювачем свідчить письмовий висновок служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 12.10.2023. Крім усної згоди дитини на усиновлення, що надана нею в судовому засіданні, її письмова згода надана в присутності матері та головних спеціалістів відділу з питань сімейних форм виховання служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] , [PERSON] . Відомості про наявність у заявника постійної роботи та гідного заробітку, місця помешкання, оснащеного всім необхідним для гармонійного проживання та розвитку дитини (акт фактичного проживання від 03.10.2023 та акт обстеження житлово-побутових умов від 11.10.2023) , відомості про задовільний стан його здоров`я, відсутність захворювань, що становлять небезпеку для оточення, а також обставини, які в силу ст. 224 СК України мають істотне значення при вирішенні цієї справи, переконують суд в тому, що усиновлення заявником неповнолітнього [PERSON] обумовлене інтересами дитини для забезпечення стабільних та гармонічних умов її життя. Наведені судом фактичні дані в їх сукупності дають підстави для задоволення заяви в частині усиновлення. Відповідно до ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюються по батькові дитини. Згідно ст. 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. З урахуванням наведених вимог закону, заява [PERSON] в частині зміни прізвища та по батькові усиновленої дитини і його запису у Книзі реєстрації народжень батьком дитини, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Статтею 225 СК України визначено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Для забезпечення таємниці усиновлення суд відповідно до вимог ч.1 ст.228 СК України роз`яснює, що особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. У порядку ч.4 ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника

Outcome: approved