Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

15 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила: визнати право спільної власності на майно автомобіль марки «Skoda Octavia», 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , придбане під час шлюбу з відповідачем, і здійснити поділ спільного майна - автомобілю марки «Skoda Octavia», 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 175\~900, 00 грн, стягнувши з відповідача на її користь в якості матеріальної компенсації 1/2 частку вартості вказаного спільного майна в розмірі 87\~950 грн та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказує на те, що з відповідачем вона перебувала в офіційному шлюбі, зареєстрованому 30.10.2020, від шлюбу дітей не мають. Шлюб між сторонами було розірвано 26.09.2022. За час перебування у шлюбі сторони проживали разом в с.Георгіївка Синельніківського району Дніпропетровської області, мали спільний сімейний бюджет. В 2021 році сторони вирішили придбати для себе автомобіль і через брак коштів вирішили придбати вживане авто. Для придбання автомобіля грошові кошти надавали родичі сторін батько позивача надав 3000,00 доларів США, сестра відповідача ще 2000,00 доларів США. 09.02.2021 сторони придбали автомобіль «Skoda Octavia», 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та зареєстрували дане авто на ім`я відповідача. Після придбання транспортний засіб перебував у спільному користуванні сторін і використовувся ними для потреб родини. Після розлучення автомобіль залишився в повному користуванні та фактичному володінні відповідача, який наразі проживає окремо, тому позивач не має змоги використовувати спільно набуте майно. Щодо добровільного поділу рухомого майна позивач зверталась до відповідача, проте досягнення згоди не відбулось, тому позивач звернулась за оцінкою вартості майна та з позовом до суду. Посилаючись на вимоги ст.60, 69, 70 СК України, ст 368, 364, 372 ЦК України, просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 01.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті спору. Ухвалою суду від 23.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених в позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України з огляду на таке. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента Україна та триває й на теперішній час. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 23.12.2022, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 (зі змінами), затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. До вказаного Переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України входить Енергодарська міська територіальна громада (ч. 4 Розділу II) Зареєстрованим місцем проживання відповідача у справі [PERSON] , [INFO] , за відомостями Управління державної міграційної служби у Запорізькій області є Запорізька область, місто Енергодар, просп. Будівельників, буд. 9 кв. 35, що відноситься до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України. Відомості про те, що [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи, до суду не надходили. Отже у відділень Укрпошти відсутні можливості доставки пошти відповідачу у місто Енергодар Запорізької області. Порядок повідомлення осіб, що знаходяться на тимчасово окупованій території врегульовано нормами ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до частини першої статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. На підставі викладеного, повідомлення судом відповідача про розгляд справи здійснювалось через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, тобто він вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Заслухавши позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 30 жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, місце реєстрації Індустріальний відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 479, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.08.2021 року (а.с. 9). 26.09.2022 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 26.09.2022 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), серії [NUMBER] (а.с. 10). Від подружнього життя сторони дітей не мають. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами було придбано транспортний засіб, а саме: автомобіль SKODA, VIN [NUMBER] , модель OCTAVIA, рік випуску 2001, колір - білий, тип авто легковий (універсал-В), об`єм двигуна - 1781 см3, дата реєстрації 09.02.2021, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 11). Власником транспортного засобу зазначено [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показав, що він є батьком позивача у справі. Його донька перебувала у шлюбі з [PERSON] . Під час сімейного життя вони вирішили придбати автомобіль, проте їм не вистачало коштів, тому грошові кошти їм надав свідок у сумі 3000,00 доларів США, а також сестра відповідача 2000,00 доларів США. Позивач та відповідач придбали автомобіль, використовували його для потреб сім`ї, а після розлучення автомобіль залишився у повному користуванні та володінні відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, нормою\~статті 60 СК України\~визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Відомостей, що відповідач оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірний автомобіль, суду не надано. Відповідно до роз`яснень п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно із ч. 2ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було. Підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя судом не встановлено. Враховуючи викладене, оскільки вищевказаний автомобіль був придбаний у період шлюбу за грошові кошти набуті сторонами за рахунок спільної праці, з урахуванням того, що у суду відсутні відомості, що сторони оспорюють поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірний автомобіль, суд приходить до переконання, що автомобіль SKODA, VIN [NUMBER] , модель OCTAVIA, рік випуску 2001, колір - білий, тип авто легковий (універсал-В), об`єм двигуна - 1781 см3, дата реєстрації 09.02.2021, слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визначивши, що їх частки у праві власності на вказане рухоме майно є рівними і дорівнюють по частині за кожним з них. Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу спільного сумісного майна суд виходить з наступного. У частині 1\~статті 71 СК України\~зазначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з ч. 2\~ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У частині 4\~статті 71 СК України\~також закріплено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Суд зазначає, що оскільки автомобіль є неподільною річчю, то один з подружжя має право на залишення у своїй власності автомобілів в цілому, а іншій з подружжя має право на отримання за це грошової компенсації за належну йому частку у праві спільної сумісної власності на спірне рухоме майно. Згідно п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на оспорювання або спростування визначеної позивачем вартості спірного майна. Згідно висновку №05/12/2022 експертного товарознавчого дослідження про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля SKODA OCTAVIA, рік випуску 2001, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 09.02.2021, виконаного судовим експертом Дзортовим Ю.В., середня вартість ідентичного автомобіля станом на дату дослідження становить 175 900 грн. (а.с. 13-22). Таким чином, підсумовуючи наведені обставини, суд зазначає, що загальна вартість спірного рухомого майна сторін становить 175\~900,00 грн. Оскільки спірний автомобіль SKODA OCTAVIA, рік випуску 2001, реєстраційний номер [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , враховуючи інтереси сторін та рівність їх часток у праві на ці автомобілі, які є неподільною річчю та перебувають у фактичному користуванні відповідача [PERSON] , суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути грошову компенсацію вартості частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищевказаний автомобіль, тобто частину його вартості, що дорівнює 87\~950,00 грн. (175\~900,00 грн. / 2 = 87\~950,00 грн.), залишивши за [PERSON] право власності в цілому на автомобіль: SKODA OCTAVIA, рік випуску 2001, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно ч. 3\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн., а також для визначення вартості спірного майна сплачено за проведення експертного товарознавчого дослідження про оцінку колісного транспортного засобу 1\~000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки заявлені позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі. На підставі ст.ст.60, 63, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved