Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року розірвано. Від шлюбу сторони малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не приділяє достатньої уваги здоров`ю дитини, фізичному, духовному і психологічному її розвитку. У зв`язку з чим позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. 27 червня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 09 серпня 2023 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про закриття провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 09 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. 26 жовтня 2023 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову по цій справі. Крім того, 26 жовтня 2023 року ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області оригінал висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та підтвердженням обстеження умов проживання. 23 листопада 2023 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки через свій ранній дитячий вік (5 років) він не в змозі чітко і ясно висловити свою думку щодо його місця проживання. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року розірвано (а.с. 6,7-7 зв., 13). Від шлюбу сторони малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем (а.с. 8, 9,10,11-12). Позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не приділяє достатньої уваги здоров`ю малолітньої дитини, фізичному, духовному і психологічному розвитку дитини. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Третя особа не скористалася процесуальним правом подання пояснень на позовну заяву. Відповідно до ст. 150 СКУкраїни батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку Виконавчого комітету Баришівської селищної ради від 15 вересня 2023 року № 300 щодо визначення місця проживання дитини, зокрема, комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 155-159). Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Отже, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: approved