Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Придніпровського районного суду з\~позовом до[PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення коштів. В обґрунтування позову вказує, що 19 листопада 2022 року він позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 150000 грн. 00 коп. за умови повернення зазначеної суми до 30 грудня 2022 року. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написав розписку і отримав грошові кошти. Однак, відповідач свої зобов`язання вказані в борговій розписці,\~відносно строків не виконав. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути гроші, однак [PERSON] гроші не повертає. Вказує, що в наявній розписці відсутні домовленості щодо розміру пені, а тому пеня встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України. Враховуючи вищевикладене, враховуючи індекс інфляції за кожен місяць періоду прострочення, 3% річних відповідно до ст. 625 ЦКУ та пеню з урахуванням облікової ставки НБУ, загальна сума заборгованості становить 177 525,30 грн. Просить стягнути\~із [PERSON] \~на свою\~користь борг у сумі 177 525 грн. 30 коп. та сплачений судовий збір у сумі 1775 грн. 25 коп. 28 серпня 2023 року судом було винесено ухвалу про забезпечення позову. 28 серпня 2023 року ухвалю суду відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив приєднати до матеріалів цивільної справи оригінал розписки від 19 листопада 2022 року та просив розгляд даної справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованою адресою місця проживання та розміщено оголошення на веб-сайті Судової влади України. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивачки щодо такого порядку розгляду справи. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що19 листопада 2022 року [PERSON] надано Розписку, відповідно до змісту якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , отримав 19.11.2022 року у борг грошові кошти в сумі 150000 грн. У [PERSON] , [INFO] . В даній розписці зазначено, що він зобов`язується повернути в повному обсязі до 30 грудня 2022 року. В судовому засіданні досліджено Оригінал даної розписки, яка знаходиться в матеріалах справи. Проте, відповідач свої зобов`язання вказані в борговій розписці не виконав, кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст.599 ЦК України.) Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року (провадження N 6-63цс13) та від 11 листопада 2015 року (провадження N 6-1967цс15), що підтриманий і Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року (справа N 212/2099/16-ц, провадження N 61-24508св18). Атому, суд приходить до висновку, що боргова розписка від 19.11.2022 року, надана [PERSON] , є документом, який підтверджує фактичне, реальне отримання нею від [PERSON] грошових коштів в розмірі 150000 грн. 00коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 150000 грн. 00 коп. (основного боргу). Відносно позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача інфляційних, трьох процентів річних та пені, суд зазначає наступне. Позивачем до позовної заяви надано розрахунок ціни позову, відповідно до якого основне тіло заборгованості становить 150000,00 грн., сума збитків від інфляції за період з 01.01.2023 р. по 31.07.2023 р. становить 5929,40грн., процентна ставка 3% річних за період з 30.12.2022 по 21.08.2023 становить 2897,26 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання в період з 30.12.2022 по 29.06.2023 становить 18698,64 грн. (а.с. 9-13). Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Терміни дії воєнного стану і загальної мобілізації продовжувалися кілька разів за рішенням Верховної Ради та за поданням президента України. Указом Президента України від 6 листопада 2023 року N 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Водночас Закон України від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено п.п. 18 і 19. Так, у відповідності до п. 18 зазначається: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення». А тому, суд приходить до висновку про відмову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми збитків від інфляції за період з 01.01.2023 р. по 31.07.2023 р. в розмірі 5929,40грн., процентної ставки 3% річних за період з 30.12.2022 по 21.08.2023 в розмірі 2897,26 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в період з 30.12.2022 по 29.06.2023 в розмірі 18698,64 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково на суму 150000 грн. 00 коп., що становить 84,5 %від заявлених вимог, то із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1500 грн. 10 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial