Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом визнання інформації недостовірною та її спростування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] [PERSON] на електронному ресурсі dou.ua було опубліковано відгук про компанію ML Project та її керівника [PERSON] , повна веб-адреса [INFO] Згідно змісту статті, зазначено наступне: «ОСТОРОЖНО! ПРОФЕССИОНАЛЬНЫЙ МОШЕННИК! [PERSON] занимается мошеннической деятельностью довольно долго (согласно данным из достоверных источников с 2014 года), имеет очень большой послужной список, довольно много наследил в сфере грузоперезок - даже сейчас интернет пестрит описанием эпизодов с обмана перевозчиков и заказчиков, хотя, по его словам, он стер о себе все негативные отзывы: [INFO] В настоящее время работает также под видом компании в сфере IT-outsourcing. Нанимает людей либо неофициально либо по договору о предоставлении услуг, согласно которому, по его утверждению, он может не оплачивать работу, и который более чем законен, поскольку был разработан адвокатским бюро Юрия Борзых. Для убедительности, когда сообщает сотрудникам, что они ничего не получат за проработанный месяц-полтора(за предыдущий месяц случилось минимум 3 таких эпизода), привлекает соучастика (партнера по бизнесу) [PERSON] . Еще один партнер - соучредитель « МЛ Проджект » [PERSON] . Мало того, что он обманывает сотрудников, точно так же он обращается и с клиентами, предлагая им услуги, которые категорически не соответствуют их требованиям, и грозят колоссальными финансовыми потерями Утверждает, что его незаконную деятельность покрывает полиция, прокуратура Харькова, организованные преступные группировки и вышеупомянутое адвокатского бюро Юрия Борзых. В то же время в ответ на претензии предлагает подавать на него гражданские иски, поскольку в его собственности нет никаких активов, а сам он. по достоверным источникам информации, имеет проблемы даже с оплатой за коммунальные услуги. Как- то эти 2 последних утверждения противоречат друг другу. Кто также пострадал от мошеннических действий вышеупомянутых субъектов, прошу писать мне в личку либо администрации сайта.» Позивач вказує, що інформація, викладена у відгуку є недостовірною: щодо позивача відсутні вироки по будь-ким кримінальним провадженням, він не є шахраєм, як про це стверджує відповідач. Більше того, позивач працює не «під видом компанії», а цілком офіційно є керівником ТОВ «МЛ Проджект». Неофіційне наймання та обман працівників, надання клієнтам послуг, які не відповідають їх вимогам та загрожують фінансовими втратами є суто вигадками відповідача. Жодної незаконної діяльності позивач не веде. Сторона позивача переконана, що всі твердження, опубліковані у відгуку відповідача на сайті є нічим не підтвердженими тезами, які ґрунтуються виключно на особистому неприязному ставленні. Незаконна діяльність позивача жодним чином не доведена у встановленому порядку. Тим не менш, прізвище, ім`я та по батькові позивача як шахрая доведено до відома широкому колу осіб, оскільки поширено в загальнодоступній мережі Інтернет. У зв`язку з цим честі, гідності та діловій репутації позивача спричинено шкоду. Поширення саме цієї інформації доводиться скріншотом з веб-сайта. Також до суду буде надано Експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки в мережі Інтернет. який на дату подачі позову замовлено до виготовлення. Дочірнє підприємство «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» акредитоване для здійснення функцій з проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок в мережі Інтернет з видачею Експертних висновків, згідно Свідоцтва про акредитацію від 08.05.2019. Позивач вважає, що розповсюджена відповідачем у відгуку про компанію ML Project та її керівника [PERSON] на сайт [INFO] / інформація є недостовірною, такою, що підлягає спростуванню, оскільки наносить шкоду честі, гідності та діловій репутації позивача. У зв`язку із зазначеним позивач просить суд визнати, що інформація зазначена [PERSON] на сайті [INFO] а саме: «ОСТОРОЖНО! ПРОФЕСС`ИОНАЛЬНЫЙ МОШЕННИК! [PERSON] занимается мошеннической деятельностью ... В настоящее время работает также под видом компании в сфере IT-outsourcing... Нанимает людей либо неофициально ... он обманывает сотрудников, точно так лее он обращается и с клиентами, предлагая им услуги, которые категорически не соответствуют их требованиям, и грозят колоссальными финансовыми потерями.... Утверждает, что его незаконную деятельность покрывает полиция, прокуратура Харькова , организованные преступные группировки и вышеупомянутое адвокатского бюро Юрия Борзых» - є недостовірною та завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] на сайті [INFO] спростувати інформацію, шляхом розміщення публікації резолютивної частини рішення суду; відшкодувати за рахунок відповідача витрати на правову допомогу 9 100,00 грн. та витрати по сплаті судового збору 1 816,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.07.2021відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. 22.01.2021 до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що [PERSON] , займаючись пошуком роботи протягом 22.02.2021-05.03.2021 піддавалась систематичному маніпулятивному впливу [PERSON] , який відрекомендувався керівником молодої і амбіційної компанії у сфері IT-технологій «ML Project», контактував з нею майже щоденно, вводив в оману за допомогою обіцянок, завірянь і гарантій високого заробітку, залученням відповідачем «підсадних качок» - спеціалістів, нібито штатних постійних працівників, котрі такими насправді не були, які мали необхідні кваліфікації та досвід у IT (сам відповідач, як виявилось, не мав ні того, ні іншого), що переконало позивача, що пропозиція є серйозною та надійною. Це призвело до того, що позивач 05.03.2021 фактично прийняла пропозицію відповідача працювати на посаді фахівця з розширення ринків збуту (Sales Manager) на умовах офіційного працевлаштування та/або офіційного оформлення шляхом відкриття ФО-П та розміру заробітної плати 1500 доларів США у місяць. Маніпулятивний вплив відповідача призвів до того, що позивач відмовилась від рівноцінної пропозиції роботи від надійної американської компанії Webxloo та гарантованого заробітку. Таким чином, позивач за зустрічним позовом внаслідок протиправних дій відповідача втратила доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) у розмірі до 1500 доларів США у місяць, (ст. 22 ЦК України). У період з 08.03.21 до 13.04.21, позивач працювала на відповідача, сумлінно виконуючи свої обов`язки проте відповідач не виконав свої зобов`язання по оплаті її послуг. Потім позивач дізналась про те, що так само як і з нею, відповідач обійшовся з іншими особами. Також доказом вищеописаної ситуації є те, що позивач 15.04.2021 подала до Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення за ст. 190 КК України, яке було внесене в ЄРДР та було відкрито кримінальне провадження №12021105010000832. Таким чином, відповідач порушив конституційні права позивача: право на працю, що включає право заробляти собі на життя та право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, (ст. ст. 43, 48 Конституції України). Добросовісно і вчасно були виконані такі види робіт, що оформлено як письмовий звіт про виконані роботи/надані послуги та надіслано Відповідачу для здійснення виплати за виконані послуги. Таким чином, відповідач порушив право інтелектуальної власності позивача, що дає останній, як власнику, право на відшкодування завданої їй майнової та моральної шкоди в разі порушення його права власності (у порядку ч. З ст. 386 ЦК). Також відповідач порушував норми оплати праці, змушував працювати в надурочний час, у нічний час, у святкові, неробочі та вихідні дні (8 березня), що підтверджується знімками сторінок, доданих у прикріплених файлах. Попередні епізоди з невиплатою коштів за отримані послуги свідчать про попередній умисел Відповідача та холодний розрахунок дій. На початку спілкування відповідач дізнався, що позивач мала велику паузу у працевлаштуванні, пов`язану з особистими обставинами. Він знав, що на період початку співпраці, позивач взагалі не мала ніяких заощаджень і надзвичайно потребувала зарплатню за виконану роботу. По закінченню місячного терміну користування послугами позивача, коли у неї як соматичний прояв внаслідок стресу, спричиненого Відповідачем, сильно заболів живіт, вона благала відповідача сплатити хоча б частину заборгованості, щоб використати ці гроші на діагностику захворювання та покупку ліків. Відповідач обіцяв позивачу виплату з дня на день, і змушував її, хвору, працювати понаднормово, до 23-24 години, розуміючи, що вона от-от здогадається, що ніяких коштів він сплачувати не збирається. Також відповідач намагався і далі маніпулювати позивачем, казав, щоб вона працювала ще місяць, і тоді, він сплатить зарплату, якщо він і його товариші будуть задоволені результатами. Це було відверте знущання з особистості позивача. Відповідач розтоптав честь і гідність позивача, фактично прирівнявши її до статусу рабині. Таким чином, відповідач порушив конституційні права позивача: право на повагу до гідності. відповідач принизив позивача, використавши її як раба, нехтуючи фактом, що в Україні усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. ст. 21, 28, 43, 48 Конституції України). Щоб змусити позивача не подавати скарги у відповідні державні та правоохоронні органи, відповідач почав психологічно тиснути та залякувати позивача. відповідач вказував на свої зв`язки з кримінальним світом - дослівно з «бандитами», а також з прокурорами, поліціянтами та адвокатами, які лобіюють інтереси криміналітету, казав що його схема розрахована таким чином, що він не нестиме будь-якої відповідальності, а навпаки - позивач матиме проблеми, якщо буде туди звертатись, - аж до загрози життю і здоров`ю. Ці слова відповідач сприйняла як страшні погрози, що змусило її негайно звернутись по поліції. Зокрема, відповідач вказав на адвокатське бюро Юрія Борзих, як на таке, що консультує його у провадженні протиправної діяльності та ухиленні від відповідальності. У мережі Інтернет існує багато негативних відгуків про адвокатське бюро Юрія Борзих, що містять судження клієнтів, які вважають, що дану компанію дослівно «шахрайською організацією», що дало підстави позивачу сприймати серйозно погрози відповідача. Також відповідач та його товариші - співзасновники ТОВ "МЛ ПРОДЖЕКТ" [PERSON] , [PERSON] раніше були помічені у діях з ознаками шахрайства; підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб - підприємців; переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Наразі Відповідач перебуває у статусі обвинуваченого у кримінальній справі №755/16552/21 разом з [PERSON] , що є, на думку позивача, його спільником у схемі обману працівників, як і [PERSON] .. Всі фігуранти використовують бездіяльність поліції щодо розслідування таких категорій справ, яка перенаправляє потерпілих в суди з цивільними позовами. Оскільки фігуранти найімовірніше можуть приховувати свої доходи і активи, то визнання їх боржниками у цивільному судочинстві не призведе до компенсації ними матеріальної та моральної шкоди. Так само, визнання боржником підприємства ТОВ "МЛ ПРОДЖЕКТ" легко вирішується банкрутством останнього. Відповідач прямо на це вказував та заохочував до подання цивільного позову. Позивач за зустрічним позвоом вказує, що у неї виник сильних страх, що, на її думку вона має справу з організованою бандою, і знаходиться у величезній небезпеці, що саме собою викликало у неї сильний і тривалий стрес. З метою свого захисту, вона повинна була подавати звернення у різні державні та контролюючі організації з просьбою змусити поліцію об`єктивно та в розумні строки розслідувати діяльність цієї групи осіб, що викликало у неї додатковий постійний щоденний стрес. Боючись за своє життя та здоров`я, Позивач вирішила надати цій справі максимального суспільного резонансу, як гарантії того, що якщо з нею щось станеться, у правоохоронних органів були підстави обвинувачувати у завданій їй шкоді Відповідача та пов`язаних з ним осіб. Так, Позивач наразі намагається налагоджувати контакт із ЗМІ, щоб опублікувати журналістське розслідування по цій темі. Тобто з березня 2021 року Позивач перебуває у постійному довготривалому стресі. Позивач вперше стала жертвою правопорушення, та ще й такого зухвалого і знущальницького. Вона народилася та зростала у благополучній сім`ї у невеликому селі Західної України, та ніколи не ставала ні свідком, ні тим більше об`єктом правопорушення. Найбільшим правопорушенням, про які вона знала були крадіжки городини з присадибних ділянок селян. Як відомо, сільська місцевість Західної України має найнижчі показники по рівню злочинності в Україні і у Позивача не сформувався імунітет чи лояльність до злочинів та правопорушень, що може бути у мешканців населених пунктів з великими показниками злочинності. Тому психіка Позивача не витримала, розвинувся важкий невротичний розлад, кризовий психоемоційний стан, що характеризувався сильним страхом, відчуттям безпорадності і тривоги, постійною напругою, нав`язливими спогадами, повторним переживання психотравмуючих подій, спричинених Відповідачем, реакцією уникнення. Виникла денна сонливість, безсоння вночі, нічні жахи, нервове виснаження, церебрастенія, порушення пам`яті, працездатності, концентрації, уваги, соціальна дезадаптація, підвищена агресія, дратівливість, спалахи гніву, схильність до сварок і конфліктів, почуття нерозуміння, самотність, соціальна відчуженість, погіршення самосприйняття, відсутність смаку до життя, радостей, апатія; відсутність орієнтації в завтрашньому дні. У Позивача сформувалась неспроможність працювати через соціальну дезадаптацію, страх та недовіру до роботодавців, тяжкість перебігу хвороби та, не зважаючи на медикаментозне лікування, рецидив симптомів через повторне переживання психотравмуючої ситуації під час написання звернень та скарг у державні органи з метою свого захисту, що займає багато часу внаслідок реакції уникнення та, відповідно, прокрастинації. Величезний рівень стресу спричинив погіршення стану здоров`я та наступні соматичні прояви: запаморочення, головний біль; біль в ділянці грудної клітки, відчуття удушшя, збої серцевого ритму, тахікардія, холодний піт; Захворювання шлунково-кишкового тракту; інші хвороби. Всі вищенаведені симптоми та скарги, що виникли внаслідок протиправних дій Відповідача, є класичними проявами захворювання «Посттравматичний стресовий розлад», який був діагностований у Позивача у КНП «Київський міський психоневрологічний диспансер №2». Важкість перебігу захворювання, що спричинила тимчасову втрату працездатності, підтверджується фактом лікування в денному стаціонарі КНП «Київський міський психоневрологічний диспансер №2» з 13.08.2021 по т.ч. Окрім того, лікар направив Позивача на сеанси психотерапії, що показані їй для пришвидшення одужання за протоколом лікування МОЗ, але Позивач не може їх собі дозволити через відсутність коштів, внаслідок матеріальної та моральної шкоди, що завдав їй Відповідач. Мінімальний розмір матеріальної шкоди, яку позивач очікує понести у найближчі періоди від захворювання, що виникло внаслідок неправомірних дій відповідача 37 200, 00 грн/рік. Враховуючи постійне здорожчання ліків та медичних послуг треба використати коефіцієнт здорожчання 37 200*1.12 =41 664грн/рік. За прогнозом лікаря, Позивач хворітиме більше року, враховуючи важкість перебігу. Моральну шкоду від протиправної поведінки позивач оцінює у 41 664 грн., яка полягає у розладі її душевного здоров`я внаслідок вчинення щодо неї неправомірних дій, переживаннях, які позивач отримала внаслідок порушення прав на працю, оплату наданих послуг, моральних стражданнях, які спричинені протиправною поведінкою відповідача. В обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди позивач зазначає, що у зв`язку із неправомірними діями відповідача, які порушили її звичайний спосіб життя, зумовлений знаходженням на лікуванні, в тому числі на денному стаціонарному лікуванні, довготривалим прийомом медикаментів, постійним відвідуванням лікарів. Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, що полягає в перенесених нею моральних стражданнях; величезний рівень стресу спричинив погіршення стану здоров`я та наступні соматичні прояви: запаморочення, головний біль; біль в ділянці грудної клітки, відчуття удушшя, збої серцевого ритму, тахікардія, холодний піт; захворювання шлунково- кишкового тракту; інші хвороби. Враховуючи тривалий час лікування, вимушених змінах звичного для нього способу життя на вищевказаний тривалий період лікування, необхідністю докладати додаткових зусиль по організації свого життя. У Позивача настало відчуття безпорадного стану, відчуття тривоги. Позивач до цього часу знаходиться у стресі, втратив спокій, переніс напругу, має психологічний дискомфорт і страх, душевні страждання, які були викликані діями Відповідача і подальшим лікуванням, в зв`язку з цим. Вказані душевні страждання спричинили розвиток тяжкої моральної травми, що полягає в тому, що позивач потребує тривалого лікування, у тому числі від посттравматичного стресового розладу, який він зазнав внаслідок дій Відповідача. При визначенні розміру моральної шкоди позивач просить суд врахувати попередній умисел правопорушення, те що Відповідач вчиняє подібні протиправні дії не вперше та відчуває свою безкарність, а також невжиття Відповідачем до теперішнього часу заходів для відшкодування шкоди. З урахуванням викладеного [PERSON] просить постановити ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 49 245,70 грн. та моральну шкоду у розмірі 41 664,00 грн, та судові витрати. У відзиві на позовну заяву [PERSON] [PERSON] заперечила проти заявлених ним позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість на недоведеність належними доказами. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2022 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження за участю сторін. Прийнято до провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите судове засідання. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом у ході розгляду справи підтримав первісні позовні вимоги, які просить задовольнити з викладених у позові підстав. Зустрічні позовні вимоги просить залишити без змін як необґрунтовані. Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом у ході розгляду справи заперечував проти заявлених первісних позовних вимог, зустрічні позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, приходить до висновку, що наступних висновків. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу ст.34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У відповідності з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до положень ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (ст. 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (ст. 299 ЦК України). Відповідно до ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Згідно із ч. 1 ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (ч. 1 ст. 201 ЦК України). У ч. 2 ст. 34 ГК України закріплено, що дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання. За приписами ч. 1, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] вказує, що [INFO] [PERSON] на електронному ресурсі dou.ua було опубліковано відгук про компанію ML Project та її керівника [PERSON] , повна веб-адреса [INFO] Згідно змісту статті, зазначено наступне: «ОСТОРОЖНО! ПРОФЕССИОНАЛЬНЫЙ МОШЕННИК! [PERSON] занимается мошеннической деятельностью довольно долго (согласно данным из достоверных источников с 2014 года), имеет очень большой послужной список, довольно много наследил в сфере грузоперезок - даже сейчас интернет пестрит описанием эпизодов с обмана перевозчиков и заказчиков, хотя, по его словам, он стер о себе все негативные отзывы: [INFO] [INFO] В настоящее время работает также под видом компании в сфере IT-outsourcing. Нанимает людей либо неофициально либо по договору о предоставлении услуг, согласно которому, по его утверждению, он может не оплачивать работу, и который более чем законен, поскольку был разработан адвокатским бюро Юрия Борзых. Для убедительности, когда сообщает сотрудникам, что они ничего не получат за проработанный месяц-полтора(за предыдущий месяц случилось минимум 3 таких эпизода), привлекает соучастика (партнера по бизнесу) [PERSON] . Еще один партнер - соучредитель « МЛ Проджект » [PERSON] . Мало того, что он обманывает сотрудников, точно так же он обращается и с клиентами, предлагая им услуги, которые категорически не соответствуют их требованиям, и грозят колоссальными финансовыми потерями Утверждает, что его незаконную деятельность покрывает полиция, прокуратура Харькова, организованные преступные группировки и вышеупомянутое адвокатского бюро Юрия Борзых. В то же время в ответ на претензии предлагает подавать на него гражданские иски, поскольку в его собственности нет никаких активов, а сам он. по достоверным источникам информации, имеет проблемы даже с оплатой за коммунальные услуги. Как- то эти 2 последних утверждения противоречат друг другу. Кто также пострадал от мошеннических действий вышеупомянутых субъектов, прошу писать мне в личку либо администрации сайта.» Позивач вказує, що інформація, викладена у відгуку є недостовірною, а твердження, опубліковані у відгуку відповідача на сайті є нічим не підтвердженими тезами, які ґрунтуються виключно на особистому неприязному ставленні. Незаконна діяльність позивача жодним чином не доведена у встановленому порядку. Тим не менш, прізвище, ім`я та по батькові позивача як шахрая доведено до відома широкому колу осіб, оскільки поширено в загальнодоступній мережі Інтернет. У зв`язку з цим честі, гідності та діловій репутації позивача спричинено шкоду. Пунктом 5 Постанови Пленуму визначено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. п. 15 Постанови Пленуму роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Висновок про те, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є саме сукупність наведених у вказаній Постанові Пленуму обставин, викладено в постанові Верховний Суд від 10 червня 2020 року в справі № 404/3230/16-ц. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При цьому пунктом 18 Постанови Пленуму визначено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (п.19 Постанови Пленуму). Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами. За правилом ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як визначено ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Проте, згідно зі статтею 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Проте, електронні копії електронних доказів, засвідчені електронним підписом, стороною позивача не надані. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підтвердження розміщення зазначеної статті в мережі Інтернет позивач надав скріншот з веб-сайта, що є паперовим відображенням електронного документа. Однак суд не може взяти до уваги як належні докази зазначені роздруківки, оскільки вони не виготовлені, видані й засвідчені власником відповідного інтернет-ресурсу або провайдером, а тому не можуть бути письмовим доказом. До зазначеного висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 07.07.2021 у справі №587/2051/18. При цьому, за загальним правилом, визначеним статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, стороною позивача не доведена доказами з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, суду не надано доказів, що відповідач є власником веб-сайту, на якому була розміщена інформація. Згідно положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання інформації недостовірною, внаслідок недоведеності позивачем позовних вимог. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ідповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, до обставин, які підлягають встановленню в даній справі відносяться: період за який виникла заборгованість, розмір заборгованості по заробітній платі. На виконання вимог ст. 77, 79, 80, 81 ЦПК України, позивачем не надано до суду належних, достовірних та достатніх доказів, з яких можливо встановити неправомірність дій відповідача щодо примушування позивача зареєструвати ФОП, що позбавило її права отримувати очікуваний нею заробіток. Суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. В Рішенні Конституційного суду України № 11-рп/2012 зазначається, що засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч.1 ст.55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст.24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. Тобто, суд конституційної юрисдикції тлумачить даний принцип, як принцип, який дає змогу усім учасникам реалізувати свої процесуальні права. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Судом не встановлено виконання позивачем трудових функцій у відповідача, підпорядкування його правилам внутрішнього трудового розпорядку відповідача, забезпечення останнім позивачу умов праці та виплати винагороди за виконану роботу, а також не встановлено, що за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу позивачем провадилася робота в товаристві. Недоведеність факту існування трудових відносин та укладення трудового договору між сторонами унеможливлює задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, про що заявляються вимоги [PERSON] у зустрічному позові. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, та відсутності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed