Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВТ № 1011278 від 22.03.2023 року, звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 лютого 1992 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Новопетрівською сільською Радою народних депутатів Виконавчого комітету Бердянського району Запорізької області, про що зроблено запис № 03. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Позивач вказує, що протягом сімейного життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалися стосунки. Позивач стверджує, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти суті проблем, які виникають у сім`ї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. На теперішній час сімейні відносини фактично припинені, з вересня 2019 року позивач та відповідач припинили сумісне проживання та шлюбні стосунки, у тому числі вести побут та спільне господарство. При цьому, позивач просить суд не надавати сторонам строк для примирення, оскільки на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені і рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 15 лютого 1992 року Новопетрівською сільською Радою народних депутатів Виконавчого комітету Бердянського району Запорізької області, відповідний актовий запис № 03. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 11 липня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.57). У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача [PERSON] не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.60, 61, 68, 69), про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, при звернені до суду з позовною заявою, представником позивача адвокатом Радіновичем В.І. , який діє в інтересах позивача, було зазначено у прохальній частині позовної заяви про розгляд справи без виклику сторін і без участі позивача і його представника (а.с.2). Крім того, позивачем [PERSON] було надіслано на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі (а.с.65). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади про виклик відповідача [PERSON] до зали судових засідань (а.с.63, 71), а також шляхом направлення SMS-повідомлення на мобільний номер відповідача ( [NUMBER] ) про дату, час і місце судового засідання (з.б.а.с.62, 70). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надала, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд встановив, що 15 лютого 1992 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Новопетрівською сільською Радою народних депутатів Виконавчого комітету Бердянського району Запорізької області видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15 лютого 1992 року, про що зроблено запис № 03 (а.с.4). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved