Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

25.09.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 20.04.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 165, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем і на утримання якої позивач буде стягувати з відповідача аліменти у судовому порядку. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені 15.05.2021 року через втрату почуття взаємної поваги та любові, несумісність поглядів на сімейні відносини. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Спір, щодо розподілу сумісно нажитого майна, відсутній. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 165 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 11). На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Спору, щодо визначення місця проживання дитини, поділу спільного майна подружжя, не має. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час (2 роки 6 місяців) мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, а також, що відсутні докази того, що окреме проживання сторін негативно вплинуло або вплине на інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved