Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

23 жовтня 2023 року Соснівським районним судом ухвалено рішення у справі ЄУ№712/3756/23, яким у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів відмовлено. 26.10.2023 до суду звернувся представник відповідача за зустрічним позовом, адвокат Драченко В.В., з клопотанням про ухвалення додаткового рішення, а саме, про стягнення на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу за зустрічним позовом у сумі 10\~000,00 грн. У обґрунтування клопотання зазначає, що у відзиві на зустрічну позовну заяву повідомлено, що відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. в ході розгляду вказаного спору, докази понесення витрат будуть надані протягом п`яти днів за днем проголошення вступної та резолютивної частини рішення. Заява у порядку ст. 246 ЦПК України призначено до судового розгляду на 16.11.2023. Позивач за зустрічним позовом надала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Зазначила, що клопотання [PERSON] є зловживанням процесуальними правами, оскільки судовим рішенням від 23.10.2023 відмовлено у задоволенні позовів обох сторін, тому позивач за зустрічним позовом вважає, що питання стягнення витрат на правничу допомогу заявлено безпідставно. Вважає, що заявником документально не підтверджені витрати на професійну правничу допомогу, з матеріалів справи не вбачається, які саме витрати та за які види робіт були оплачені. Просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] . У судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] клопотання підтримав, просив його задовольнити. Позивач за зустрічним позовом до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Заслухавши думку представника відповідача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відзиві на зустрічний позов відповідач за зустрічним позовом, на дотримання вимог ст. 134 ЦПК України, зазначив про попередній розрахунок суми судових витрат, а саме на правову допомогу у розмірі 20\~000,00 грн. Судом установлено, що 14.05.2021 між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси», в особі голови об`єднання Драченка Владислава Вікторовича, укладено договір про надання правової допомоги № 58-05. Згідно пункту 4.3. Договору про надання правової допомоги № 58-05 від 14.05.2021 - вартість послуг наданих адвокатом складає 1000,00 гривень за одну годину роботи, але не повинна перевищувати суму в розмірі 100000,00 гривень. Відповідно до п. 2 акту № 5 наданих послуг (детальний опис робіт) до договору про надання правової допомоги № 58-05 від 25.10.2023 вартість послуг в п. 1 цього акту становить 10000 грн. У пункті 3 акту зазначено, що клієнт зобов`язується сплатити вартість послуг, визначених в пункті 2 цього акту, протягом 10 календарних днів після закінчення терміну воєнного стану в Україні. Постановою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 висловлено правову позицію, за змістом якої при умові підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно процесуального законодавства, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірний із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та/або значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Як встановлено судом, у відзиві на зустрічну позовну заяву представником відповідача за зустрічним позовом зазначено: «… на виконання статей 134, 137, 141 ЦПК України повідомляємо про коригування орієнтованого розміру витрат на професійну правничу допомогу та зазначаємо про очікуваний розмір 20000,00 гривень. Докази понесення витрат будуть надані протягом п`яти днів за днем проголошення вступної та резолютивної частини рішення.». 23 жовтня 2023 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено скорочене рішення, яким первісний позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів залишено без задоволення. 26 жовтня 2023 року представником відповідача за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення. Таким чином, представником відповідача за зустрічним позовом, в межах строку, передбаченого нормами ЦПК України, подано клопотання про розподіл судових витрат. Суд зазначає, що підстав для зменшення витрат на правничу допомогу за зустрічним позовом не вбачається, оскільки матеріали справи зустрічного позову мають значний обсяг, що потребує часу для ознайомлення з ним та дослідження доказів, доданих до нього, і, відповідно, потребує часу для підготовки відзиву на зустрічний позов. Суд не приймає до уваги посилання позивача за зустрічним позовом, що витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з неї, оскільки відмовлено у задоволенні обох позовів. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Судом у задоволенні зустрічного позову відмовлено, відповідач за зустрічним позовом заявив до стягнення витрати на правничу допомогу саме за зустрічним позовом. Тому, з огляду на обставини справи, доводи клопотання про ухвалення додаткового рішення, враховуючи, що у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, надану за зустрічним позовом, у розмірі 10\~000 грн.

Outcome: approved