Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У травні 2021 року Харківського державного університету харчування та торгівлі ( далі по тексту ХДУХТ) звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані освітні послуги у сумі 3166,90 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 серпня 2019 року було укладено Договір про надання освітніх послуг між ХДУХТ та [PERSON] , який наказом позивача №366-с від 08.08.2019 року був зарахований на навчання на 1 курс Навчально-наукового інституту харчових технологій та бізнесу ХДУХТ. Згідно підпункту 1 пункту 2 Договору позивач зобов`язався надати відповідачу за його кошти освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти за заочною формою навчання, освітній ступінь - бакалавр (зі скороченим терміном навчання), спеціальність-181 «Харчові технології» та видати документ про вищу освіту державного зразка за умови виконання навчального навантаження (підпункт 3 пункту 2 Договору). Відповідач зобов`язався кожного місяця своєчасно вносити плату за підготовку студента протягом всього терміну навчання, що становив 2 роки, загальна вартість послуги становила 16380 грн. (п.9). Обов`язок щодо надання освітніх послуг виконувався позивачем належним чином. Відповідач свої обов`язки за договором щодо оплати освітніх послуг у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 2998 грн. 57 коп., яка відповідно до пункту 12 Договору з урахуванням пені склала 3166 грн. 90 коп. На підставі наказу ректора №162-с від 19.06.2020 року [PERSON] був відрахований з числа студентів університету за порушення умов контракту. Вжиті ХДУХТ заходи досудового врегулювання спору ( неодноразове усно, телефоном та письмово позивач попереджав відповідача про наявність у нього заборгованості за надані освітні послуги за договором та вимагав повного виконання прийнятих за договором зобов`язань), залишені відповідачем без виконання. Посилаючись на те, що не виконання [PERSON] умов договору порушує права ХДУХТ, позивач просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 26.05.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено в порядку загального позовного провадження. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21.06. 2023 року закінчено підготовче провадження по справі та її призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача ХДУХТ в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності . Позовні вимоги підтримав у повному обсязі за заявленими підставами, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно без повідомлення причин своєї неявки, був повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. ст.128-131 ЦПК України, відзив на позов не надав. Відповідно до довідок ф.20 поштового відправлення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , судові повістки повернулися до суду із зазначенням , що адресат відсутній за даною адресою. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У зв`язку із зазначеним та відповідно до вимог ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасник5ами справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно витягу з наказу по Харківському державному університету харчування та торгівлі №366-с від 08.08.2019 року на підставі Правил прийому до вищого навчального закладу ХДУХТ у 2019 році та рішення приймальної комісії від 08.08.2019 року, протокол № 20, [PERSON] зарахований з 01 вересня 2019 року студентом першого курсу заочної форми здобуття освіти за спеціальностями за кошти фізичних та /або юридичних осіб ступеня вищої освіти Бакалавр (зі скороченим терміном навчання) до Навчально-наукового інституту харчових технологій та бізнесу ХДУХТ, спеціальність «181 Харчові технології» (а.с.8). 08 серпня 2019 року було укладено Договір ( № 002680) про надання освітніх послуг між ХДУХТ (виконавець) та фізичною особою [PERSON] (замовник). Згідно пункту 1 предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: навчання заочної форми строком два роки, м. Харків, ступеня вищої освіти бакалавр по спеціальності «181 Харчові технології». Згідно підпунктів 1,3 пункту 2 договору позивач зобов`язався надати відповідачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти та видати документ про вищу освіту державного зразка за умови виконання навчального навантаження. Відповідно до п.3 договору виконавець має право вимагати від замовника своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. Відповідно до пунктів 8,9 вказаного договору розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлена в національній валюті. Загальна вартість послуги становила 16380 грн., зокрема 1 курс- 8190 грн., 2 курс - 8190 грн. Згідно п.10 договору замовник вносить плату щомісяця без готівкою у термін до початку навчального року (але не пізніше 10 вересня), до початку семестру (алое не пізніше 10 вересня, 10 лютого) , до початку наступного місяця (але не пізніше 1 числа кожного місяця). Згідно пункту 12 договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення. Обов`язок щодо надання освітніх послуг виконувався позивачем належним чином. Відповідач свої обов`язки за договором щодо оплати освітніх послуг у повному обсязі не виконав, сплативши за навчання 4866 грн. При цьому за договором нараховано за навчання : за перший семестр 1-го курсу за період 01.09.2019 -31.01.2020 4095 грн., за 2-й семестр 1 курсу за період 01.02.2020 -18.06.2020 3769, 57 грн., а всього 7864,57 грн. Сума боргу за навчання склала 2998,57, яка відповідно до пункту 12 договору з урахуванням пені склала 3166 грн. 90 коп. Вищезазначене підтверджується звітом по студенту [PERSON] наданому бухгалтерією позивача (а.с. 9-11). На підставі наказу №162-с від 19.06.2020 року по ХДУХТ [PERSON] був відрахований з числа студентів університету за порушення умов контракту. Вжиті ХДУХТ заходи досудового врегулювання спору ( неодноразове усно, телефоном та письмово позивач попереджав відповідача про наявність у нього заборгованості за надані освітні послуги за договором та вимагав повного виконання прийнятих за договором зобов`язань), залишені відповідачем без виконання. За положеннямист. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахування викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ХДУХТ грунтуються на вимогах закону та надавних доказах і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 749 від 22.04.2021 року, позивачем при зверненні до суду з зазначеним позовом, був сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн., який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] (а.с.5).

Outcome: approved