Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 23.06.2023до Малинського районного суду Житомирської області звернувся представник позивача - адвокат Каленюк А.В., з позовом до відповідача про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначив, що 13.11.2022 близько 17 год. 40 хв. на автодорозі Малин-Овруч [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Сherу», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримані механічні пошкодження. Постановою Малинського районного суду від 30.11.2022 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн, а також стягнено в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн. Постановою Житомирського апеляційного суду від 05.01.2023 постанову Малинського районного суду залишено без змін. 25.04.2023 Моторним (транспортним) страховим бюро України позивачці було виплачено страхову суму відшкодування у розмірі 33371,85 грн. 25.04.2023 [PERSON] були оплачені послуги експерта МТСБУ на суму 6000 грн.У висновку експерта № 23/04/23 від 08.05.2023 визначено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля CheryКіmо, реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату ДТП 13.11.2022 року, з урахуванням ПДВ, становила 83 671,28 грн. Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10000 грн. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачці, зокрема: порушення звичайного способу життя через пошкодження автомобіля і неможливість довгий час його використання, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Відповідач [PERSON] добровільно нічого не відшкодував, у зв`язку з цим представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 86299,43 грн, що складається з: різниці між виплаченим страховим відшкодуванням і вартістю відновлювального ремонту у розмірі 50299,43 грн, 10000 грн моральної шкоди, 6000 грн витрат на послуги експерта та 20000 грн витрат на правову допомогу, а також сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 26.06.2023 позов було залишено без руху, надано позивачу та його представнику строк на усунення недоліків. На виконання вказаної ухвали представником позивача усунуто недоліки, про що подано заяву від 10.07.2023. Ухвалою від 18.07.2023 справу прийнято до розгляду, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 14 годину 05.09.2023, яке за клопотанням представника відповідача, адвоката Новицького А.Д.,відкладено на 12 годину 14.09.2023, та в зв`язку з необхідністю допиту експерта відкладено на 14 годину 17.10.2023.17.10.2023 розгляд справи відкладено на 14 годину 30.10.2023 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 27.10.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, розгляд справи відкладено на 14 годину 15.11.2023. 15.11.2023 до суду надійшли заяви представника позивача, представника відповідача та відповідача про розгляд справи без їх участі. Позиція позивача та його представника В судовому засіданні позивач та представник позивача КаленюкА.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Крім того, у клопотанні, яке надійшло до суду 30.10.2023 представник позивача просив стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у загальному розмірі 24600 грн. Позиція представника відповідача В судовому засіданні відповідач та представник відповідача адвокат Новицький А.Д., заперечили щодо позовних вимог [PERSON] , просили у задоволенні позову відмовити. На підтвердження своїх заперечень зауважили, що під час експертного дослідження відповідач не був присутній, з висновку експерта не зрозуміло, які вартісні показники брав експерт до обрахунку. Встановлені судом обставини Відповідно до постанови Малинського районного суду Житомирської області від 30.11.2022по справі №283/2398/22 (провадження №3/283/1508/2022), 13 листопада 2022 року близько 17 год. 40 хв. [PERSON] на автодорозі Малин-Овруч, керуючи автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Сherу», д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримані механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, згідно з якими передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а.с.47-48). Постановою Житомирського апеляційного суду від 05.01.2023 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року без змін (а.с.41-43). Відповідно до полісу №210007736, який діяв станом на 13.11.2022, тобто на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Chery Kimo», реєстраційній номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», ліміт відповідальності за майнову шкоду 160000 грн та франшизою в сумі 2000 грн (а.с.45-46). [PERSON] було замовлено експертизу та 25.04.2023 були оплачені послуги експерта МТСДУ на суму 6 000 грн (а.с. 31). Згідно із висновком експерта № 23/04/23 від 08.05.2023 визначено, що: ринкова вартість автомобіля Chery Kimo, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТПстановила 67361,85 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля Chery Kimo, реєстраційній номер [NUMBER] ,станом на дату ДТП, з урахуванням ПДВ становила 142678,47 грн; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Chery Kimo, реєстраційній номер [NUMBER] , станом на дату ДТП, зурахуванням ПДВ становила 83671,28 грн ; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chery Kimo, реєстраційній номер [NUMBER] , з технічної точки зору, станом на дату ДТП, становила 67361,85 грн ; вартість утилізації автомобіля Chery Kimo, реєстраційній номер [NUMBER] ,станом на дату ДТП становила 21444,54 грн (а.с.11-30). 25.04.2023 року Моторним (транспортним) страховим бюро України позивачці було виплачено страхову суму відшкодування в розмірі 33371,85 грн (а.с. 31). Допитаний у судовому засіданні (в режимі ВКЗ) судовий експерт Демешок В.Ю. надав показання про те, що він на замовлення [PERSON] проводив автотоварознавче дослідження автомобіля Chery Kimo, реєстраційній номер [NUMBER] . Всі показники у висновку визначені згідно з Методикою товарознавчої експертизи. Ним було прораховано вартість утилізації автомобіля, тобто, залишкову його вартість. Чи вважається автомобіль знищеним він не вирішує, а визначає лише вартісні показники, з яких можна зробити висновки щодо вказаного питання. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Між сторонами виник спір щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, при вирішенні якого суд керується нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судовою практикою ВС. Судом встановлено, що 13 листопада 2022 року на автодорозі Малин-Овруч відбулася ДТП за участю автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, автомобіля марки «Сherу», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала позивач. Транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Винуватим у порушенні ПДР, що призвело до ДТП та її наслідків, визнано [PERSON] . Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з вказаним законом потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, частка відповідальності [PERSON] у даному спорі становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яке сплачено позивачу МТСБУ. Позивач просить стягнути з відповідача суму вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту зносу за мінусом суми страхового відшкодування. Однак суд не погоджується з такою позицією позивача, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду (постанова ВС від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18). Як встановлено судом із висновку експерта № 23/04/23 від 08.05.2023 ринкова вартість автомобіля Chery Kimo, реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату ДТП становила 67361,85 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля Chery Kimo з урахуванням ПДВ становила 142678,47 грн, а вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ станом на дату ДТП становила 83671,28 грн. Таким чином, вказаним висновком експерта підтверджено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача перевищує його ринкову вартість, що, з точки зору такої загальної засади цивільного судочинства як розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), означає економічну необґрунтованість його ремонту, а відтак, наділяє автомобіль Chery Kimo, реєстраційний номер [NUMBER] , статусом «фізично знищеного транспортного засобу». Транспортний засіб вважається фізично знищеним саме в силу положень Закону, а не через технічну неможливість його ремонту, відтак власник транспортного засобу не позбавлений права на проведення ремонту належного йому автомобіля навіть за наявності висновку, в якому зазначено про економічну недоцільність такого відновлення, оскільки це його законне право, яке законодавчо закріплено, зокрема у ст. 319 ЦК України. В той же час таке право позивача не кореспондує обов`язку відповідача на відшкодування вартості відновлювального ремонту. В даних правовідносинах позивач, з урахуванням того, що вона пошкоджений автомобіль відповідачу не передавала, має право на відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди у розмірі 12545,46 грн, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП (67361,85) та сумою вартості авто після ДТП (21444,54) і страхового відшкодування, виплаченого МТСБУ (33371,85): 67361,85 - 21444,54 - 33371,85 = 12545,46. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення», саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати умовний вираз. При визначенні розміру моральної шкоди, судом враховано обставини справи, а саме те, що сама подія ДТП завдала позивачці, як учасниці, значного душевного хвилювання та страху за своє здоров`я. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу, який належить позивачу, було завдано таких механічних пошкоджень, від яких автомобіль вважається фізично знищеним, що в свою чергу завдало майнових збитків позивачу з вини відповідача і спричинило втрату позивачем можливості користуватись транспортним засобом, що, як наслідок, призвело до вимушених змін у її житті. Крім того, суд враховує, що поведінка відповідача від моменту порушення ПДР та станом на час розгляду даного спору є такою, що змушує позивача тривалий час (понад рік) докладати значних зусиль, направлених на захист порушених прав та отримання відшкодування майнової шкоди. З огляду на глибину душевних страждань, пов`язаних із ДТП та її наслідками, їх тривалістю, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн відповідатиме вимогам розумності та справедливості, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди (збитку) у розмірі 12545,46 грн та моральної шкоди у розмірі 10000 грн. Розподіл судових витрат. Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (пункти 1,2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Судом позовні вимоги позивача (стягнення матеріальної та моральної шкоди) задоволені частково - 37,4% від заявлених. Таким чином, саме пропорційно до задоволеної частини вимог підлягає відшкодуванню сума сплаченого судового збору - 401, 53 грн. Згідно з випискою за рахунком, позивачем сплачено 6000 грн ФОП [PERSON] за проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати на залучення експерта пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2244 грн. Відповідно до п. 2 ч. 2 та ч.3 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу правову допомогу у розмірі 20 000 грн, крім того, у клопотанні, яке надійшло до суду 30.10.2023, представник позивача просив стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у загальному розмірі 24600 грн Відповідно до акта виконаних робіт від 21.06.2023 розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу становить 20 000 грн (зустріч з позивачкою, надання консультації по справі 13.11.2022 - 800 грн; виїзд представником в Житомирський апеляційний суд на розгляд апеляційної скарги на постанову про адміністративне правопорушення 05.01.2023 - 4500 грн; зустріч із позивачкою, надання консультації для подальшої подачі заяви до МТСБУ 16.01.2023 - 800 грн; виїзд на оцінку автомобіля 05.04.2023 - 3500 грн; зустріч із позивачкою, надання консультації після отримання висновку 09.05.2023 - 600 грн; підготовка та подання позовної заяви до Малинського районного суду - 3500 грн; представництво за позовом у суді - 6300 грн) та акта про надання правової допомоги від 27.10.2023 про вартість додатково наданих послуг складає 4600 грн (поїздка в м. Малин, представництво в суді 05.09.2023 - 3000 грн; представництво за позовом в режимі ВКЗ 17.10.2023, 30.10.2023 - по 800 грн). Згідно з платіжною інструкцією № @2PL009912 від 10.06.2023 позивач сплатив адвокату витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Дослідивши акт виконаних робіт від 21.06.2023, суд вважає, що частина визначених у ньому позицій не пов`язана з розглядом даної справи, зокрема, виїзд представником в Житомирський апеляційний суд на розгляд апеляційної скарги на постанову про адміністративне правопорушення 05.01.2023 - 4500 грн; зустріч із позивачкою, надання консультації для подальшої подачі заяви до МТСБУ 16.01.2023 - 800 грн; відтак, вказані витрати не можуть бути враховані до витрат на правову допомогу у даній справі. Крім того, в акті від 21.06.2023 визначено, що витрати на представництво за позовом у суді становлять 6300 грн, а потім в акті від 27.10.2023 зазначено вартість додатково наданих послуг - поїздка в м. Малин, представництво в суді 05.09.2023 - 3000 грн; представництво за позовом в режимі ВКЗ 17.10.2023, 30.10.2023 - по 800 грн. Суд зауважує, що представник позивача брав участь у двох судових засіданнях: 05.09.2023 безпосередньо у залі судових засідань та 17.10.2023 в режимі ВКЗ. Таким чином, визначення вартості представницьких послуг у суді у розмірі 10900 грн є безпідставним. На підставі викладеного, суд вважає, що під час розподілу судових витрат підлягають врахуванню понесені позивачем витрати у розмірі 12200 грн на оплату вартості наступних послуг адвоката: зустріч з позивачкою, надання консультації по справі 13.11.2022 - 800 грн; виїзд на оцінку автомобіля 05.04.2023 - 3500 грн; зустріч із позивачкою, надання консультації після отримання висновку 09.05.2023 - 600 грн; підготовка та подання позовної заяви до Малинського районного суду - 3500 грн; поїздка в м. Малин, представництво в суді 05.09.2023 - 3000 грн; представництво за позовом в режимі ВКЗ 17.10.2023 800 грн. Таким чином, з урахуванням пропорційності розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь позивача із відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 4562,8 грн.

Outcome: partial