Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

В травні 2022 року до Менського районного суду звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за частку у спільній сумісній власності. Позовна заява мотивована тим, що з 07 грудня 2019 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі сторонами було придбано майно, а саме: транспортні засоби - вантажний автомобіль Renault Premium 450 DXI 10837, 2009 року випуску, синього кольору, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом TIRSAN, модель MEGA, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] та легковий автомобіль ВАЗ-217030, 2009 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] . Вказані транспортні засобі зареєстровані на відповідача. Посилаючись на те, що вказане майно являється їх спільною сумісною власністю, оскільки придбано за спільні кошти подружжя, і вони в добровільному порядку не дійшли згоди з відповідачем щодо його розподілу, позивачка для захисту своїх прав звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в розмірі 334900,00 грн. в рахунок компенсації вартості частини спірного майна. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Бабинець С.П. заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити, а також вирішити питання стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат: сплаченого судового збору, витрат за проведення експертизи та витрат, понесених на правничу допомогу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, доручила свої інтереси в судовому засіданні представляти адвокату Бабинець С.П. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не подав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що з 07 грудня 2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2022 року було розірвано. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено - об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором - є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При чому, ч. 2 ст. 65 СК України передбачає, що при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно із ст. 68 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна - суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статті 69-71 СК України передбачають, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 368, 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Також, стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.п. 22, 23, 25, 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.65 СК України. З відомостей, наданих Головним сервісним центром МВС № 31/25/6-Б-8аз від 25.05.2023 слідує, що згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 25.05.2022 за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль ВАЗ-217030 1596, (2007), білий, [NUMBER] - перереєстрація на нового власника по договору укладеному в ТСЦ 15.01.2022; TIRSAN, MEGA (2005), чорний, 308 - перереєстрація на нового власника за договором купівля -продажу (СГ) 23.06.2021; Renault Premium 450 DXI 10837 (2009), синій, 100 - первинна реєстрація б/в тз придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону, 27.01.2021 (а.с.10). Таким чином, твердження позивача щодо об`єктів спільної сумісної власності знайшли підтвердження в судовому засіданні: транспортні засоби, а саме: вантажний автомобіль Renault Premium 450 DXI 10837 (2009), синього кольору, з напівпричепом TIRSAN, модель MEGA (2005), чорного кольору, та легковий автомобіль ВАЗ-217030 (2007) білого кольору, були придбані в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , а тому відповідно до вимог статті 60 СК України є їх спільною сумісною власністю. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Згідно Висновку експерта № 144 судової автотоварознавчої експертизи від 28 вересня 2023 року (а.с.147-194) ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля легкового «ВАЗ - 217030», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на час проведення експертизи, на дату оцінки - 18.08.2023, складає 30091 грн. 76 коп.; ринкова вартість колісного транспортного засобу «Renault - Premium 450 DXI», 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на час проведення експертизи, на дату оцінки - 18.08.2023 складає 276222 грн. 54 коп.; ринкова вартість колісного транспортного засобу - напівпричепа «Tirsan - Mega», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на час проведення експертизи, на дату оцінки - 18.08.2023 складає 232403 грн. 25 коп. А відтак позивачка має право на компенсацію половини вартості вказаного майна, що становить: 15 045 грн. 88 коп. - вартості автомобіля легкового «ВАЗ - 217030», 138 111 грн. 27 коп. - вартості транспортного засобу «Renault - Premium 450 DXI», 116 201 грн. 63 коп. - напівпричепа «Tirsan - Mega», що разом становить 269 358 грн. 78 коп. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені». На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання адвокатських послуг, Ордер на надання правничої (правової) допомоги, копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Акт виконаних робіт від 27 жовтня 2023 року, та дві Квитанції до прибуткового касового ордера від 09.05.2022. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та ціну позову, суд приходить до висновку, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу (20 000 грн) є обґрунтованим та співмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою при поданні позову сплачений судовий збір в розмірі 3349 грн. 00 копійок (1% від заявленої ціни позову), однак, враховуючи встановлену в ході судового розгляду справи вартість спільної сумісної власності, визначену згідно висновку експерта, а саме: 269 358 грн. 78 коп., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2694 грн. 00 коп. (1% від вартості спірного майна). Крім цього, позивачкою було сплачено 8603 грн. 28 коп. витрат по проведенню судової автотоварознавчої експертизи, які підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved