Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) в особі представника, адвоката Живаги Олександра Васильовича звернувся до суду із позовом до Макарівської державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження нерухомим майном шляхом зняття обтяження. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що у його власності перебуває житловий будинок, який розташований у [ADDRESS] . 06 вересня 2005 року [PERSON] придбав частину житлового будинку у територіальної громади селища Макарів в особі Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області за договором купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Макарівського нотаріального округу Дурицьким А.П. та зареєстрований в реєстрі за № 7746. Інша частина даного житлового будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 21.07.2005 року. При цьому, під час підготовки документів та вчинення угоди купівлі-продажу було гарантовано продавцем і перевірено нотаріусом, що відчужувана частина житлового будинок на момент продажу не заставлена, у спорі, під забороною (арештом) не перебуває. 26 січня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Макарівського нотаріального округу з метою вчинення угоди щодо відчуження належного йому на праві власності вищезазначеного житлового будинку. Проте, нотаріусом було виявлено, що 12.07.2004 року реєстратором - Макарівською ДНК до даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено архівний запис № 60680 про заборону щодо відчуження житлового будинку у [ADDRESS] на підставі повідомлення від 18.03.1967 року без номера. При цьому у даних Реєстру зазначено, що власником даного нерухомого майна являється [PERSON] . У зв`язку з чим, просив суд усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження нерухомим майном шляхом зняття обтяження. Ухвалою суду від 14.04.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копія вказаної ухвали суду від 14.04.2023 року та позовна заява з додатками, надіслані відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві. 03.10.2023 року до суду надійшов лист від Макарівської державної нотаріальної контори у якому слухання справи просять проводити у відсутності представника контори. Рішення прийняти у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 21.07.2005 року [PERSON] належить (83/100) житлового будинку який розташований у [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно договору купівлі-продажу від 06.09.2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Макарівського нотаріального округу Дурицьким А.П. та зареєстрований в реєстрі за № 7746, [PERSON] належить (17/100) житлового будинку який розташований у [ADDRESS] (а.с. 8). При цьому, під час підготовки документів та вчинення угоди купівлі-продажу було гарантовано продавцем і перевірено нотаріусом, що відчужувана частина житлового будинок на момент продажу не заставлена, у спорі, під забороною (арештом) не перебуває. Про що зазначено у п. 6 Договору купівлі-продажу (а.с. 8). 26 січня 2023 року позивач по справі звернувся до приватного нотаріуса Макарівського нотаріального округу з метою вчинення угоди щодо відчуження належного йому на праві власності вищезазначеного житлового будинку. При вивченні документів та обставин вчинення угоди щодо відчуження нерухомого майна нотаріусом було проведено перевірку наявності-відсутності обтяжень, заборон та арештів щодо даного майна у системах Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При проведенні зазначеної перевірки виявилося, що 12.07.2004 року реєстратором - Макарівською ДНК до даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено архівний запис № 60680 про заборону щодо відчуження житлового будинку у [ADDRESS] на підставі повідомлення від 18.03.1967 року без номера. При цьому у даних Реєстру зазначено, що власником даного нерухомого майна являється [PERSON] . 26 січня 2023 року позивач [PERSON] звернувся із заявою про зняття вказаної заборони на житловий будинок, у відповідь на яку 17 березня 2023 року Київським обласним державним нотаріальним архівом було надано лист про неможливість зняття заборони та надання копій документів на підставі яких було накладено заборону, у зв`язку із їх відсутністю в Архіві (а.с.14). При цьому було надано копію справи № 44 (реєстр для реєстрації заборони відчуження житлових будинків (частин будинків), іншого нерухомого майна та арештів накладених судовими та слідчими органами). У графі «прізвище, ім`я, по батькові особи яка отримала позику та місце знаходження будівель» листа Реєстру під порядковим номером «20» зазначено « [PERSON] [ADDRESS] » (а.с. 15 -16). Згідно Рішення №2, виконкомом Макарівської селищної Ради народних депутатів 19 січня 1988 року було впорядковано нумерацію будинків у селищі Макарів. Згідно додатку № 2 до рішення виконкому житловому будинку, який на той момент належав [PERSON] (3\\4) та [PERSON] (1\\4) і розташовувався по [ADDRESS] , було присвоєно порядковий номер «48». Відповідно до довідки від 06.09.2005 року, що видана Макарівською селищною радою встановлено, що станом на 1967 рік [PERSON] належав житловий будинок у [ADDRESS] , а після проведення впорядкування нумерації його житловому будинку було присвоєно порядковий номер «64» (а.с. 18). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є єдиним власником житлового будинку, який розташований у [ADDRESS] . Станом на 1967 рік [PERSON] належав житловий будинок у [ADDRESS] , а після проведення впорядкування нумерації його житловому будинку було присвоєно порядковий номер «64». Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що після проведення впорядкування нумерацій житлових будинків, було помилково внесено заборону щодо відчуження житлового будинку у [ADDRESS] на підставі повідомлення від 18.03.1967 року без номера, що порушує права [PERSON] на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved