Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, звернувся адвокат Гуркін Євген Валентинович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 26 червня 2019 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1699. Від шлюбу у подружжя дітей не має. Представник зазначає, що спільне життя між подружжям не склалось, виявилось, що подружжя має різні погляди на життя на сімейні обов`язки. Всі спроби подружжя налагодити стосунки виявились не вдалими. Розірвання шлюбу в органах ДРАЦС є неможливим, оскільки відповідач не має часу звернутись до відділу, що відповідно змушує позивача звернутись до суд з даним позовом. На підставі викладеного представник просить розірвати шлюб укладений між сторонами 26.06.2019 року, актовий запис № 1699. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, на адресу суду 06.10.2023 року (вх. № 28907) надійшла заява представника позивача адвоката Гуркіна Євгена Валентиновича про розгляд справи у відсутність сторони позивача, в якій представник зазначив, що підтримує позовні вимоги та не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.23-24). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової кореспонденції за адресою місця реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.28-29). Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, та не висловив думки з приводу заявлених вимог, підстав для відкладення слухання справи передбачених ст. 223 ЦПК України, не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся з заявою про слухання справи за відсутності позивача. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26 червня 2019 року, Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1699. Після державної реєстрації шлюб [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане 26.06.2019 року, серія [NUMBER] (а.с.7). Згідно позовної заяви сторони дітей не мають. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач на примирення не згодна, зазначила, що сім`я розпалася остаточно, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, та позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідач відзиву на позов або заяви про визнання позову не надав, не висловив думки щодо заявлених вимог. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, а відтак судом не вирішується питання щодо судових витрат.

Outcome: approved