Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

1.Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. У веренсня\~2023\~року Київський\~обласний центр\~зайнятості(далі «Позивач») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення незаконного одержаної допомоги по безробіттю. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 11.01.2020 року Відповідач звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. У заяві зазначив, що через відсутність роботи він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. 11.01.2020 року Відповідач звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю. Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості Відповідачу було надано статус безробітного (за його особистою заявою) та призначено виплату допомоги по безробіттю, відповідно до пп.1,3,4 ст.22, частини 1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості Відповідач перебував на обліку в період з 11.01.2020 року по 20.05.2020 року як особа, що шукає роботу, відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, йому було надано статус безробітного та встановлена допомога по безробіттю залежно від страхового стажу застрахованим особам, визнаним в установленому порядку безробітними відповідно до Законів України: «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з довідкою Білоцерківського МРЦЗ від 29.08.2023 року №326 за указаний період Відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в загальному розмірі 15188,64 гривень. Білоцерківським МЦЗ було проведено перевірку достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення Відповідачу та складено відповідний акт. Актом №58 від 19.05.2020 року Білоцерківського МЦЗ було встановлено, що безробітний [PERSON] , приховав інформацію про обставини, що вливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, а саме між ним та ТОВ «Фін-Трейд Сервіс» було укладено договір про надання послуг №12 від 23.12.2019 року терміном дії з 23.12.2019 року по 31.12.2020 року. Згідно з указаним договором [PERSON] отримав дохід в лютому 2020 року, що підтверджують надані підприємством документи: додаткова угода від 01.02.2020 року та акт надання послуг №6 від 29.02.2020 року. 21.05.2020 року на підставі вищезазначеного акту розслідування, директором Білоцерківського МРЦЗ винесено наказ №49/01-08 про повернення [PERSON] виплаченої йому допомоги по безробіттю, в сумі 15188,64 гривень за період з 11.01.2020 року по 11.03.2020 року. 21.05.2020 року Відповідачу було направлено претензію №385/1052.02/01-29. У добровільному порядку Відповідач сплатив Позивачу 10960,00 гривень Загальний розмір надмірно виплачених коштів Відповідачу, із врахуванням добровільно сплачених сум [PERSON] , становить 4228,64 гривень. За таких обставин, Позивач просить стягнути з Відповідача незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 4228,64 гривень, а також судовий збір в сумі 2684,00 гривень. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 10.10.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 33). 23.11.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 17.11.2023 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника Позивача надійшла заява, у якій остання просила здійснювати розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с. 35). 23.11.2023 року у судовому засіданні Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а Відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 11.01.2020 року Відповідач звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. У заяві зазначив, що через відсутність роботи він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно (а.с. 13). 11.01.2020 року Відповідач звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с. 14). Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості Відповідачу було надано статус безробітного (за його особистою заявою) та призначено виплату допомоги по безробіттю, відповідно до пп.1,3,4 ст.22, частини 1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості Відповідач перебував на обліку в період з 11.01.2020 року по 20.05.2020 року як особа, що шукає роботу, відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, йому було надано статус безробітного та встановлена допомога по безробіттю залежно від страхового стажу застрахованим особам, визнаним в установленому порядку безробітними відповідно до Законів України: «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 6). Згідно з довідкою Білоцерківського МРЦЗ від 29.08.2023 року №326 за указаний період Відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в загальному розмірі 15188,64 гривень (а.с.7). Білоцерківським МЦЗ було проведено перевірку достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення Відповідачу та складено відповідний акт. Актом №58 від 19.05.2020 року Білоцерківського МЦЗ було встановлено, що безробітний [PERSON] , приховав інформацію про обставини, що вливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, а саме між ним та ТОВ «Фін-Трейд Сервіс» було укладено договір про надання послуг №12 від 23.12.2019 року терміном дії з 23.12.2019 року по 31.12.2020 року. Згідно з указаним договором [PERSON] отримав дохід в лютому 2020 року, що підтверджують надані підприємством документи: додаткова угода від 01.02.2020 року та акт надання послуг №6 від 29.02.2020 року (а.с. 16, 17, 18-19, 20, 21). 21.05.2020 року на підставі вищезазначеного акту розслідування, директором Білоцерківського МРЦЗ винесено наказ №49/01-08 про повернення [PERSON] виплаченої йому допомоги по безробіттю, в сумі 15188,64 гривень за період з 11.01.2020 року по 11.03.2020 року (а.с. 22). 21.05.2020 року Відповідачу було направлено претензію №385/1052.02/01-29 (а.с. 23). У добровільному порядку Відповідач сплатив Позивачу 10960,00 гривень Загальний розмір надмірно виплачених коштів Відповідачу, із врахуванням добровільно сплачених сум [PERSON] , становить 4228,64 гривень. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 37). 2. Мотивувальна частина. Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Імперативний обов`язок, за яким набувач зобов`язаний повернути законному власнику безпідставно набуте майно, закріплено у частині 1 статті 1213 Цивільного кодексу України. Положеннями ст. 1215 ЦК України, передбачено, що підставами за яких безпідставно набуте майном не підлягає поверненню, крім іншого є заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплату проведено фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Визначення осіб, які вважаються безробітними, закріплено в ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», відповідно до якої безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Дана норма кореспондує з положеннями викладеними п. 14 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою КМ України від 19 вересня 2018 р. №792. Відповідно до п.11 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. У разі, якщо особа отримала допомогу по безробіттю без наявних на те підстав то вона зобов`язана добровільно повернути безпідставно отриману суму, в іншому разі відповідна сума виплаченої по безробіттю допомоги стягується з неї у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1,2 ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, спрямовується і координується Міністром - керівником центрального органу виконавчої влади у сфері соціальної політики. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Діяльність Фонду регулюється основами законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статутом Фонду, який затверджується правлінням Фонду. За правилами ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Для надання статусу безробітного особа, яка шукає роботу, подає заяву про надання статусу безробітного, пред`являє документи, визначені в Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого Постановою КМУ від 19.09.2018 року №792. У відповідності Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу особі, яка пред`явила документи, зазначені в пункті 4 цього Порядку, кар`єрний радник забезпечуватиме її супровід та організацію надання послуг. Для прийняття рішення про надання статусу безробітного кар`єрний радник вносить відомості з документів, зазначених у пунктах 17-19 цього Порядку, до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості та аналізує персональну картку особи, яка шукає роботу. Рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного. З рішенням про надання (відмову в наданні) статусу безробітного, визначення розміру і строку виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, відкладення, скорочення тривалості та припинення виплати такого забезпечення особа ознайомлюється під час відвідування кар`єрного радника, про що ставить підпис у відповідному додатку до персональної картки. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду від 13.02.2009 року № 7-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року №232/16248, за результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що їх проводили. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей\~3,\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Висновки суду. Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК України має довести Позивач. Такий правовий висновок викладено у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду України від 04.02.2019 року у справі №266/2069/17, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019 року у справі №532/1191/17, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.11.2019 року у справі №332/2805/18. У даній справі Відповідач при зверненні до Позивача із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного 11.01.2020 року повідомив останньому недостовірні відомості щодо відсутності у нього роботи, через що він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Водночас між ним та ТОВ «Фін-Трейд Сервіс» було укладено договір про надання послуг №12 від 23.12.2019 року терміном дії з 23.12.2019 року по 31.12.2020 року. Згідно з указаним договором [PERSON] отримав дохід в лютому 2020 року. З огляду на указані норми чинного законодавства України на момент звернення до Позивача Відповідач не мав права на одержання статусу безробітного, а також на одержання відповідної допомоги по безробіттю. Відтак Позивачем доведено належними та допустимими доказами недобросовісності в діях Відповідача. На підставі оцінених доказів, встановивши характер правовідносин сторін у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із Відповідача на користь Позивача отриманої допомоги по безробіттю, оскільки наявні належні докази на підтвердження того, що Відповідач, звернувшись до Позивача із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного, приховав та свідомо подав недостовірні відомості щодо призначення йому пенсії за вислугою років. Таким чином, оскільки перераховані грошові кошти у вигляді допомоги по безробіттю надані Позивачем за наявності недобросовісності зі сторони Відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. У даній справі Відповідачем позовні вимоги визнано у повному обсязі. За таких умов Позивачу з державного бюджету необхідно повернути 1342,00 гривень судового збору. Решту 1342,00 гривень сплаченого ним судового збору необхідно стягнути на його користь із Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved