Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

03.10.2023 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 05.10.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті в судове засідання з викликом сторін. В позові посилався на те, що 22.02.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб, про що було зроблено актовий запис №46 від 22.02.2020 року Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Від шлюбу народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає за місцем проживання позивача по справі, що підтверджується довідками про взяття на облік, як ВПО від 27.10.2022 року. Після повномасштабного вторгнення росії їх з відповідачем сімейне життя фактично припинилося із переїздом дружини до Німеччини. За доволі короткий час вони з відповідачем перестали знаходити спільну мову з різних питань. Все частіше між ними почали виникати непорозуміння, суперечки, безпричинні сварки, в тому числі з питань виховання дитини, які призвели до катастрофічного погіршення стосунків. Вже на початку 2023 року подружні відносини між ними були остаточно припинені, оскільки відповідач почала проживати з іншим чоловіком у Німеччині. Підставою для розірвання вказаного шлюбу є ті фактичні обставини, що у них відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідач проживає з іншим чоловіком. З відповідачем спільного господарства не ведуть, не підтримують родинні відносини. Дитина проживає за місцем проживання [PERSON] . Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Прохав розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис №46 від 22.02.2020 року Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн. У судове засідання позивач не з`явився, 20.10.2023 року подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, заперечував проти надання строку для примирення, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України на 27.11.2023 року, поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надала, відзив на позов не подала, про причини неявки не повідомила. Відповідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] в м. Мелітополь Запорізької області народився [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 19.12.2009 року, виданий Мелітопольським МВ ГУМВС України в Запорізькій області. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.10.2022 року №2303-7501383243 [PERSON] фактично мешкає як ВПО за адресою: [ADDRESS] . [INFO] в м. Запоріжжя народилася [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , паспорт громадянина України № [NUMBER] від 17.03.2020 року, орган видачі 2315. 22.02.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №46, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.02.2020 року Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 02.06.2020 року від вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.06.2020 року. Позивач посилається на те, що після повномасштабного вторгнення росії їх з відповідачем сімейне життя фактично припинилося із переїздом дружини до Німеччини. За доволі короткий час вони з відповідачем перестали знаходити спільну мову з різних питань. Все частіше між ними почали виникати непорозуміння, суперечки, безпричинні сварки, в тому числі з питань виховання дитини, які призвели до катастрофічного погіршення стосунків. Вже на початку 2023 року подружні відносини між ними були остаточно припинені, оскільки відповідач почала проживати з іншим чоловіком у Німеччині. Підставою для розірвання вказаного шлюбу є ті фактичні обставини, що у них відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідач проживає з іншим чоловіком. З відповідачем спільного господарства не ведуть, не підтримують родинні відносини. Дитина проживає за місцем проживання [PERSON] . Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 22.02.2020 року, від якого мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем, після повномасштабного вторгнення росії їх з відповідачем сімейне життя фактично припинилося із переїздом дружини до Німеччини, поступово стосунки між сторонами погіршувались, зникло взаєморозуміння, взаємоповага та почуття любові, на початку 2023 року подружні відносини між ними були остаточно припинені, оскільки відповідач почала проживати з іншим чоловіком у Німеччині, фактично сім`я припинила існування, тому збереження шлюбу неможливе. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, будь-яких заперечень суду не надала, то суд вирішує справу за наявними матеріалами. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому судовий збір у сумі 1073,60 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved