Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

17 грудня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі: позивач) звернувся до суду позов, направленим поштою, до [PERSON] , (далі: відповідач -1), [PERSON] (далі: відповідач -2), яким просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором б/н від 08.04.2008 у розмірі 10002,76 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі є спадкоємцями після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 08.04.2008 підписала заяву, згідно якої отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. 28.08.2020 позивачем направлена претензія кредитора до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. 02 листопада 2016 року та 15.09.2020 отримана відповідь, згідно якої спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Позивач зазначив, що оскільки, згідно відомостей з паспортів відповідачів, вони постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкування обов`язків [PERSON] відбулось відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у 6 місячний строк з дня відкриття спадщини. 23.04.2021 року на адресу спадкоємців позичальника направлений лист-претензія, за яким позивач пред`явив свої вимоги, однак відповідачем не вчинено жодних дій. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника за кредитом б/н від 08.04.2008 року складала 10002, 76 грн., яка є сумою заборгованості за тілом кредиту. До судового засідання, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду сторони не з`явилися, представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за своєю відсутністю та ухвалити заочне рішення, відповідачі причини неявки не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Клопотань про відкладення від учасників справи не надходило, підстав передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладено справи судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на повторну неявку відповідачів до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини: Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 08.04.2008, Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н від 08.04.2008, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилась і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. В заяві [PERSON] та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2020. Як вбачається з банківської виписки по картковому рахунку [PERSON] , відкритому в АТ КБ ПриватБанк та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, [PERSON] за кредитним договором №б/н від 08.04.2008 за життя не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на дату смерті останньої, тобто [INFO] за нею утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10002,76 грн. 05.08.2020 за вих.№SAMDN51000020304860 позивачем на адресу П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора в порядку\~ст. 1281 ЦК України. Зі змісту листа завідувача П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцької В. за вих.№3339/02-14 від 08.09.2020, вбачається про реєстрацію претензії кредитора в журналі реєстрації вхідних документів за вх..№3865/02-14 від 01.09.2020 та в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №2248, долучення до спадкової справи №7560/2020. Зазначеним листом також повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена нотаріальною конторою на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємцями [PERSON] , в зв`язку з чим, нотаріальною конторою листом від 08.09.2020 за вих.№3337/02-14, №3338/02-14 усіх спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] повідомлено про отриману претензію та про суму невиконаного грошового зобов`язання. 12.05.2023 на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова про витребування доказів від 01.06.2022, П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою надано до суду належним чином завірену копію спадкової справи №560/2020, після смерті [PERSON] з якої вбачається, що 30.06.2020 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається зі змісту свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених 19.02.2021 державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачовим М.О. та зареєстрованих в реєстрі за №16-71, №16-72, спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її сини [PERSON] та [PERSON] . Вказані свідоцтва про право на спадщину видані відповідачам. Частки відповідачів у спадщині складають по 1/2. 20.04.2021 за вих.№SAMDN51000020304860, позивачем на адресу відповідачів направлені листи-претензії щодо сплати спадкоємцями суми заборгованості, яка утворилась на день смерті спадкодавця [PERSON] . Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на зазначене, суд прийшов до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання останньою заяви укладено в письмовій формі кредитний договір. В матеріалах справи відсутні будь-які заперечення з приводу факту підписання [PERSON] зазначеного договору. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в яких зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~свідчить про правомірність цього правочину. Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] користувалась кредитною картою, здійснювала з нею банківські операції, що підтверджує факт укладення нею кредитного договору з позивачем. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанції і касових чекових книжок. Отже, укладення кредитного договору між сторонами відбулось згідно чинного законодавства України. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. Як вбачається з банківської виписки по картковому рахунку [PERSON] та розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] за кредитним договором №б/н від 08.04.2008 за життя не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на дату смерті останньої за нею утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10002,76 грн. Отже, [PERSON] порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.\~1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~ст.1219 ЦК України\~(ст.\~1218,\~ст.1231 ЦК України). Відповідно до ч.2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1\~ст. 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України\~«Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України\~«Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.3, ч.5 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~ст. 1282 ЦК України\~щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно ст.1282 ЦК України,\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм\~ст. 1281 ЦК України\~щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15. Відповідно до ч.2\~ст. 1281 ЦК України\~кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено, що позивач, скориставшись своїм правом, у встановлені\~ст.1281 ЦК України\~строки пред`явив до відповідачів вимогу про погашення заборгованості спадкодавця перед банком шляхом направлення 05.08.2020 до нотаріальної контори листа-претензії, в якому просив нотаріальну контору повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком у розмірі 10002,76 грн. Загальним правилом для спадкоємця після смерті спадкодавця є прийняття спадщини шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що відповідачі спадщину прийняли у встановленому законом порядку та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом в належних їм частках на спадщину, а саме в 1/2 частках. Отже, у відповідності до вимог\~ст. 1282 ЦК України\~обов`язок задовольнити вимоги кредитора покладається на спадкоємців у рівних частинах - по 1/2 частині кожним. В ході судового розгляду справи відповідачі не надали заперечень з приводу розрахованої позивачем суми заборгованості, а також альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, не скористались своїм процесуальним правом щодо надання відзиву на позов і взагалі скористались будь-якими засобами захисту своїх інтересів. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення [PERSON] до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення позичальника від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Отже, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором б/н від 08.04.2008 у розмірі по 5001,38 грн. з кожного, що відповідає частці у спадковому майні після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . При зверненні з даним позовом до суду позивачем сплаченого судовий збір у розмірі 2270 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий у сумі по 1135 грн. з кожного.

Outcome: approved