Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

В листопаді\~ 2022\~року позивач\~ [PERSON] \~ звернувся\~з вказаною\~позовною заявою\~до Бабушкінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська,\~зазначивши,\~що між\~ним та\~відповідачем [PERSON] \~04.10.2021\~року \~ був\~укладений письмовий\~договір позики\~ №\~1\~разом із\~борговою розпискою,\~відповідно до\~яких [PERSON] \~ \~надав [PERSON] \~ в\~борг грошові\~кошти в\~розмірі 652588,00\~грн.,\~що еквівалентно\~24200,00\~доларів США\~за комерційним\~курсом АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»,\~ а\~відповідач,\~отримавши вказану\~суму,\~зобов`язався повернути\~її в\~строк до\~01.02.2022\~року.\~Того ж\~дня відповідач\~надав розписку\~про отримання\~від позивача\~04.10.2021\~року 652588,00\~грн.\~та зобов`язанням\~повернути суму\~боргу в\~еквіваленті 24200,00\~доларів США\~ до\~01.02.2022\~року.\~26.01.2022\~року між\~позивачем та\~відповідачем було\~укладено ще\~один договір\~позики №\~3\~,\~за яким\~позикодавець передає\~,\~а позичальник\~приймає у\~власність грошові\~кошти в\~сумі 1348971,00\~гривень,\~що за\~курсом АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~складає 49961,00\~доларів США\~,\~зі строком\~повернення до\~31\~січня 2022\~року.\~За домовленістю\~сторін позика\~є безпроцентною.\~За договором\~позики \~у пункті\~9\~сторони домовилися,\~що у\~разі прострочення\~виконання зобов`язання\~позичальник зобов`язується\~сплатити позикодавцю\~пеню у\~розмірі 0,5\~%\~поточної суми\~заборгованості за\~кожен календарний\~день простроченої\~заборгованості.\~26.01.2022\~року відповідач\~надав розписку\~про отримання\~10.11.2021\~року від\~позивача 1348971,00\~грн.\~,\~що в\~еквіваленті складає\~49961,00\~доларів США\~та зобов`язанням\~повернути суму\~боргу до\~31.01.2022\~року.\~Станом на\~момент звернення\~до суду\~ \~ 22.11.2022\~року \~позика відповідачем\~не повернута,\~тому позивач\~звернувся до\~суду за\~захистом своїх\~прав.\~Позивач просить\~суд стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~договорами позики\~в сумі\~,\~еквівалентній 74161,00\~доларів США\~,\~що підлягає\~сплаті у\~гривнях за\~ комерційним\~курсом АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~на день\~здійснення платежу\~ ,\~пеню в\~розмірі 0,5\~%\~відсотків від\~суми неповернутої\~позики за\~кожен день\~прострочення за\~період з\~31.01.2022\~року по\~17.11.2022\~року \~в розмірі\~240282,87\~грн.,\~судовий збір\~ 12405,00\~грн.,\~ зазначивши в резолютивній частині рішення про нарахування пені у розмірі 0,5 % суми основного боргу за кожен календарний день простроченої заборгованості , починаючи з 31 календарного дня після припинення або скасування воєнного стану та до моменту виконання рішення суду за формулою:П=СхРПхД:100, де С сума заборгованості за період, РП-розмір пені, Д-кількість днів прострочення. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2022 року справу передано до провадження судді Овчиннікової О.С. Ухвалою судді від 19.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 20.03.2023 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, на їхньому задоволенні наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, а також заяви про розгляд справи за його відсутності. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 жовтня 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 1, що підтверджується оригіналом договору позики № 1 та оригіналом розписки про отримання грошових коштів, написаної власноручно відповідачем [PERSON] . Згідно з умовами договору позики від 04.10.2021 року, відповідач отримав в якості позики від позивача грошові кошти в розмірі 652588,00 грн. та зобов`язався повернути суму боргу в еквіваленті 24200,00 доларів США до 01.02.2022 року. 26.01.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір позики № 3 , за яким позикодавець передає , а позичальник приймає у власність грошові кошти в сумі 1348971,00 гривень, що за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» складає 49961,00 доларів США , зі строком повернення до 31 січня 2022 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. За договором позики у пункті 9 сторони домовилися, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю пеню у розмірі 0,5 % поточної суми заборгованості за кожен календарний день простроченої заборгованості. 26.01.2022 року відповідач надав розписку про отримання 10.11.2021 року від позивача 1348971,00 грн. , що в еквіваленті складає 49961,00 доларів США та зобов`язанням повернути суму боргу до 31.01.2022 року. Розписка від 04.10.2021 року містить «Я, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Центрально-Міським РВ у місті Кривому Розі ГУ ДМСУ в Дніпропетровській області 251.05.2013 року, РНОКПП [NUMBER] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , отримав позику від [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , орган, що видав 8025, дата видачі 18.11.2021 року, РНОКПП [NUMBER] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , 04.10.2021 року у сумі 652588,00 грн., що за курсом продажу доларів США АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладання цього договору еквівалентно 24200, 00 доларів США, згідно договору позики № 1 , і зобов`язуюсь повернути цю суму [PERSON] в строк до 01.02.2022 року включно. Підпис [PERSON] . Розписка від 26.01.2022 року аналогічна за змістом, окрім отриманої 10.11.2021 року [PERSON] суми позики 1348971,00 грн. в еквіваленті 49961,00 доларів США та зобов`язанням повернути суму позики до 31.01.2022 року включно. Підпис [PERSON] . Отже, з досліджених фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на грошові кошти в розмірі 74161,00 доларів США в гривневому еквіваленті, які він передав відповідачу відповідно до двох договорів позики. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. (ч. 1 ст. 207 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України 18.01.2017 у справі № 6-2789цс16. У постанові від 08.07.2019 у справі №524/4946/16-ц Верховний Суд зазначив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення і дати отримання коштів. З аналізу вищенаведеного вбачається, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. В постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц Верховний Суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми. В даному випадку власноручне написання і підписання відповідачем [PERSON] боргової розписки від 04.10.2021 року та від 26.01.2022 року із зобов`язанням повернути суму позики в загальному розмірі 74161,00 доларів США до 01.02.2022 року підтверджує, як факт укладання договорів позики, так і факт отримання відповідачем від позивача обумовлених у розписках грошових сум. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відповідачем не надано доказів, які вказували б на виконання ним умов договору позики. Відповідач свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у передбачений договорами строк не повернув. За таких обставин суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] згідно з договорами позики від 04.10.2021 року та від 26.01.2022 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 74161,00 доларів США , що підлягає сплаті в гривнях за комерційним курсом продажу долара АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення платежу, відповідно до умов договору. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договорами позики від 04.10.2022 року та від 26.01.2022 року п.9 договору була передбачена як неустойка у вигляді пені за ставкою 0,5 % від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення повернення позики. Отже, стягненню з відповідача [PERSON] підлягає пеня в розмірі 0,5 % відсотків від суми неповернутої позики за кожен день прострочення за договором позики від 04.10.2021 року , де сума боргу 24200,00 доларів США , за період з 02.02.2022 року по 23.02.2022 року розмір пені складає 76086,01 грн; за договором позики від 26.01.2022 року , де сума боргу складає 49961,00 доларів США , за період з 01.02.2022 року до 23.02.2022 року розмір пені складає 164196,86 грн, в загальному розмірі підлягає стягненню пеня 240282,87 грн. Відповідно до\~частин десятої\~та\~одинадцятої статті 265 ЦПК України\~суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому\~розділом VII цього Кодексу. Як зазначено в\~частинах одинадцятій\~та\~дванадцятій статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. Тому суд вважає за необхідне зазначити в резолютивній частині про нарахування пені у розмірі 0,5 % суми основного боргу за кожен календарний день простроченої заборгованості , починаючи з 31 календарного дня після припинення або скасування воєнного стану та до моменту виконання рішення суду за формулою:П=СхРПхД:100, де С сума заборгованості за період, РП-розмір пені, Д-кількість днів прострочення. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позов щодо стягнення заборгованості та пені за договорами позики є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 12405,00 грн.

Outcome: approved