Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивачка в квітні 2017р. звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , про стягнення матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилається , що 12.12.2016р. сталось ДТП та пошкоджено її автомобіль. Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/827/17 від 08.02.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Автомобіль ГАЗ 3302 (д.н.з. [NUMBER] ) належить [PERSON] . Позивач вважає, що завдана їй шкода має стягуватися солідарно з відповідачів. Зазначає, що згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №1-22/12 від 22.12.2016 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover Evogue (д.н.з. [NUMBER] ) складає 969 355, 48 грн. 05.05.2018 р. ПрАТ «ГРАВЕ УКРАЇНА» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. Просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 869 355,48 грн. , моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідачів надала відзив, вказувала на те що відповідальність за спричинену шкоду в розмірі 440 859,16 грн. повинен нести [PERSON] . Представник 3-ї особи надав пояснення, в судове засідання не з`явився. Ухвалою суду від 6.04.2017р. відкрито провадження. Ухвалою суду від 20.06.2018р. прийнято до розгляду суддею Остапчук Т.В. Ухвалою суду призначено експертизу 13.06.2019р. та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 8.08.2023р. відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 1.11.2023р. призначено судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено 12.12.2016р. на вул..Богатирська 1а сталась ДТП за участю позивачки , яка керувала автомобілем «Land Rover» , д.н.з. [NUMBER] та [PERSON] , який керував автомобілем ГАЗ 3302 , д.н.з. [NUMBER] . В результаті чого пошкоджено автомобіль позивачки. Автомобіль ГАЗ 3302 (д.н.з. [NUMBER] ) належить [PERSON] . Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/827/17 від 08.02.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим від шкодуванням). Згідно ст. 4. ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5. ЦПК України 1. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України 1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України 1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права. ВС наголосив, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Позивач в заяві про уточнення позовних вимог, зазначає, що згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №1-22/12 від 22.12.2016 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover Evogue (д.н.з. [NUMBER] ) складає 969 355, 48 грн. (дев`ятсот шістдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень 48 копійок). Згідно висновко експерта № СЕ-19/111-23/11097-АВ від 14.07.2023 р.. проведеного на підстві ухвали суду визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Land Rover» (д.н.з. [NUMBER] ), в результаті його пошкодження в ДТП від 12.12.2016 p., станом на дату ДТП - 12.12.2016 p., що складала: 540 859,16 грн. 05.05.2018 р. ПрАТ «ГРАВЕ УКРАЇНА» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. Отже, сума невідшкодованих позивачці збитків становить 440 859,16 грн. [PERSON] є власником транспортного засобу і в момент дорожньо-транспортної пригоди ним не володів, отже, він не є зобов`язаною особою за відшкодування шкоди. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.03.2021 р. у справі № 450/3002/17. Позивач, посилаючись на статтю 1194 ЦК, вважала, що оскільки договір страхування на автомобіль ГАЗ 3302 (д.н.з. [NUMBER] ) укладався ФОП [PERSON] , то останній також несе майнову відповідальність за завдані внаслідок ДТП збитки. Не зважаючи на те, що договір страхування укладений ФОП [PERSON] - страхувальником, останній не несе відповідальності за завдану потерпілій шкоду, оскільки в момент ДТП не керував автомобілем, тобто не володів ним. Враховуючи, що позов пред`явлено, зокрема, до фізичної особи- підприємця [PERSON] та [PERSON] , які не несуть відповідальність за відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку , що з відповідача підлягає стягненню 440 859,16 грн. , тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково. Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.2 п. З Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 (далі по тексту - Постанова), відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 1167 ЦК України , позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково в розмірі 2000 грн. , в узагальненому вигляді моральних страждань, оскільки в судовому засіданні встановлено , що внаслідок ДТП притерпіла значні вимушені зміни в своїх життєвих та виробничих стосунках. Доказів та розрахунків в обґрунтування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. позивачем не надано. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст..141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 5048,59грн. (1% від задоволених позовних вимог -4408,59грн.+ 640 грн. за вимоги про стягнення моральної шкоди ), які підтверджені документально .

Outcome: partial