Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 10 жовтня 2017 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2023 року шлюб між ними розірвано. Доволі тривалий період вони не проживають сім`єю. Відповідач весь час перебуває за кордоном, при тому постійно погрожує забрати дитину в неї. Останній раз зателефонувавши [PERSON] відповідач сказав, що незабаром повернеться, забере його і вони будуть жити разом, чим налякав сина та завдав йому моральних страждань. Переконана, що відповідач має намір, забравши дитину в неї, прикриватись сином в своїх цілях. Ухвалою від 28 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. В підготовчому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав та не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір`ю, однак зазначив, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Обов`язок щодо утримання дитини виконує та бажає брати участь у його вихованні. Представник третьої особи не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з позивачем, оскільки це відповідає її інтересам. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2023 року у цивільній справі № 570/4037/22. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 04 жовтня 2022 року. Син сторін зареєстрований та проживає з матір`ю (позивачем) за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 26869 від 23 жовтня 2023 року та не заперечується відповідачем. За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-2472 від 22 листопада 2023 року, яким визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з мамою [PERSON] , мама з дитиною займають окрему кімнату у двокімнатній квартирі. Для хлопчика створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе виключо з позитивного боку, працьовита, товариська, ввічлива, приділяє належну увагу вихованню сина. [PERSON] тактовний, чемний, виглядає охайно та доглянуто. Мама з сином ведуть здоровий спосіб життя. З 17 жовтня 2023 року [PERSON] офіційно працевлаштована та має стабільний дохід. [PERSON] з 01 серпня 2022 року відвідує Квасилівський ЗДО (ясла-садок). Відповідно до характеристики із закладу, мама вчасно сплачує кошти за харчування дитини в дитячому садку, приділяє особливу увагу дитині, доглядає за ним, турбується про нього, дбає про його розвиток, навчання та виховання. Батько [PERSON] жодного разу не приходив до закладу. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За нормами ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов`язків, створення нею належних умов для проживання, розвитку та виховання сина, відсутність передбачених ч.2 ст.161 СК України обставин, за наявності яких суд не може передати дитину для проживання з матір`ю, а також беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявнфсть підстав для задоволення позову. За правилами ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при поданні позову сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн, 50 відсотків якого підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, та, відповідно, інші 50 відсотків судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved