Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] в особі представника засобами поштового зв`язку звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, відповідно до якої просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 по справі №263/12044/19 та стягнути з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття, а в подальшому в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те що з лютого 2009 року по жовтень 2019 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON] . Від спільного життя мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 року у справі №263/12044/19 (провадження №2/263/2395/2019) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] - у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.08.2019 року і досягнення повноліття сина [PERSON] , [INFO] , а в подальшому в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] повноліття. З моменту ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 року у справі №263/12044/19 змінився сімейний стан позивача [PERSON] , а також кардинально змінився матеріальний стан позивача. 21.11.2020 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , яка після укладання шлюбу взяла прізвище [PERSON] . Від шлюбу позивач має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказав, що зазначені обставини, обґрунтовано свідчать про те, що з моменту ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 р. у справі №263/12044/19 змінився сімейний стан позивача [PERSON] , який розлучився з [PERSON] та одружився з [PERSON] , від шлюбу в якого у позивача народилася донька [PERSON] . Щодо зміни матеріального стану позивача вказав, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, позивач [PERSON] разом з дружиною та малолітньою дитиною вимушені були залишити місце постійного проживання та виїхати з окупованого міста Маріуполь на підконтрольну Україні територію. Позивач [PERSON] , [INFO] був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, з реєстрацію фактичного місця проживання в [ADDRESS] . Дружина позивача [PERSON] та малолітня донька [PERSON] також були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. З 01.08.2022 року позивач перебував на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості, як безробітний, однак в статусі безробітного позивачу було відмовлено. Відтак, починаючи з 01.07.2022 р. позивач [PERSON] фактично залишився без жодних коштів на існування, оскільки він був звільнений з роботи та по незалежним від волі позивача обставин навіть не міг отримати статус безробітного та отримувати виплати по безробіттю. Станом на день подання даного позову до суду позивач не працевлаштований, статусу безробітного також не отримав. Зазначає, що на утриманні позивача перебуває дружина, яка також не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою донькою та малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Крім того на утримання позивача знаходиться його мати - [PERSON] , [INFO] , яка хворіє та потребує коштовного медичного лікування та оперативного втручання. Тому вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Булгакову Г.В. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. В ухвалі зазначено, що згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру № 15138 від 04.04.2023, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Петровського району м. Донецьк, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Петровського районного суду міста Донецьк. Згідно із розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 2710/38-14 підсудність цивільних справ Петровського районного суду міста Донецька передано Краснолиманському міському суду Донецької області. У свою чергу, відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. Справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 04 травня 2023 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 травня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 21.06.2023 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказала на те, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що вона та її діти є також внутрішньо переміщеними особами. Відповідачка працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЄВРО5» з 03.12.3022 р. та займає посаду оператора заправних станцій. Її дохід за період з 01.01.2023 р. по 31.05.2023 р. склав 34937,66 грн. Додатково повідомила, що у шлюбі не перебуває, має житло у власності лише на окупованій території. Наразі вона разом зі своїми дітьми винаймає квартиру в м. Запоріжжя та щомісячно витрачає на оренду квартири 11000 грн. та на оплату комунальних послуг до 3000 грн. Діти відвідують позашкільні заняття, що потребує додаткових витрат. Мати відповідачки є пенсіонеркою, особою з інвалідністю та внутрішньо переміщеною особою. Їй відомо, що позивач тривалий час перебуває за кордоном, що свідчить про його спроможність платити аліменти у встановленій раніше судом сумі. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. 01.08.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав на те, що позивач вважає, що докази надані відповідачем [PERSON] до відзиву не спростовують тих обставин, якими обґрунтований позов, зокрема, що у позивача відбулася зміна сімейного становища та суттєва зміна матеріального становища, внаслідок втрати доходу (роботи). Вказав, що позивач з родиною (дружиною та малолітньою донькою) наразі дійсно проживають в Ірландії, де позивач згідно з розділом 60 закону про міжнародний захист 2015 року отримав тимчасовий захист, що підтверджується тимчасовим дозволом №2216715/1309949. Однак його перебування там носить вимушений характер, оскільки позивач виїхав з України внаслідок того, що в Україні тривала війна та він вимушений був шукати тимчасовий захист в інших країнах. Власного житла в Ірландії позивач не має, працевлаштуватись також не має можливості, відтак єдиним засобом для існування як позивача так і його родини є соціальна допомога, яку надає йому держава Ірландія, як особі, яка потребує тимчасового захисту. Зазначене на думку позивача обґрунтовано свідчить про те, що матеріальний стан позивача змінився з незалежних від нього причин втратив роботу, домівку та вимушений був залишити країну. Вважає, що судом не повинні бути прийняті судом доводи стосовно того, що відповідачка витрачає на оренду квартири та комунальні послуги щомісячно 14000 грн., оскільки позивач не зобов`язаний відшкодовувати всі витрати відповідача та не зобов`язаний утримувати відповідача, так як має зобов`язання лише з утримання дітей, на утримання яких наразі в повному обсязі сплачує аліменти. Стосовно доводів відповідача про те, що відповідач витрачає кошти на відвідування дітьми спортивних секцій та зайняття з репетиторами вказав на те, що обов`язок утримувати дітей є рівним для обох батьків. При цьому з врахуванням розміру заробітної плати, яку отримує відповідач та яка становить біля 5500,00 грн. на місяць, є очевидним, що аліменти, які сплачуються позивачем за рішенням суду фактично вдвічі перевищують розмір заробітної плати відповідача. Право на відвідування дітьми спортивних секцій чи додаткових уроків не може бути реалізовано виключно за рахунок коштів позивача. . В судовому засіданні представник позивача позов підтримали з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] судове засідання з`явилася. Позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2019 року у справі №263/12044/19 (провадження №2/263/2395/2019) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] - у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.08.2019 року і досягнення повноліття сина [PERSON] , [INFO] , а в подальшому в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] повноліття. Судом встановлено, що рішення Краснолиманського районного суду Донецької області від 27.09.2019 року у справі №241/1295/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] виданого 21 листопада 2020 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після одруження [PERSON] , про що 21 листопада 2020 року зроблено відповідний актовий запис №389. Також судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 06 квітня 2021 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Тимчасового дозволу: [NUMBER] [PERSON] надано Тимчасовий захист в Ірландії, дозвіл залишитися в країні згідно з розділом 60 Закону про міжнародний захист 2015 року. Дозвіл дійсний протягом року, починаючи з 4 грудня 2022 року. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] є внутрішньо переміщеною особою, відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.03.2023 [NUMBER]. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є внутрішньо переміщеними особами, відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [NUMBER]. Заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів, присуджених на утримання синів сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , позивач посилається на зміну його сімейного і майнового стану, народження доньки та знаходження на утриманні матері-пенсіонерки, яка є непрацездатною особою та те, що позивач тривалий час перебуває за кордоном в Ірландії та офіційно перебуває в статусі особи, що потребує тимчасового захисту. . Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд виходить з наступного: Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано. Позивачем не надано доказів зміни його матеріального стану, що унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом раніше розмірі. Матеріали справи не містять доказів про доходи позивача та відсутність у нього доходів для сплати аліментів у визначеному розмірі, з огляду на витрати, які він несе на іншу дитину, розмір яких також не підтверджений. Сам факт народження іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, визначених на підставі рішення суду. Суд приймає також до увагу, що позивач з родиною (дружиною та малолітньою донькою) наразі проживають в Ірландії, де позивач отримав тимчасовий захист та те, що відповідачка з дітьми є тимчасово переміщеними особами та проживають у місті Запоріжжя, де орендують квартиру. Однак позивачем не надано суду жодного доказу щодо матеріального стану на час ухвалення рішення Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області так і даний час. Враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed