Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батькомГлушаченкоА.Ю., [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2021 шлюб між сторонами було розірвано. Батько дитини з квітня 2020 по теперішній час дитину не відвідує та не цікавиться її розвитком та станом здоров`я. Позивач самостійно забезпечила належний рівень життя доньки та матеріально забезпечує. 14.06.2022 позивач уклала шлюб з [PERSON] . Позивач вказує, що її чоловік відноситься до дитини позивачки, як до рідної та називає його татом. Відповідач надав нотаріально посвідчену заяву про те, що він дає безумовну згоду на усиновлення малолітньої доньки [PERSON] [PERSON] . Відповідач не підтримує стосунків з донькою, не спілкується, не виявляє до неї батьківської уваги та турботи, не займається її вихованням та життям. Таким чином, останній фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню дитини, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 30.05.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с.24). Ухвалою суду від 28.09.2023 року закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду (а.с.49). Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягали. Раніше в судовому засіданні в режимі відеоконференції надавали пояснення аналогічні викладеним у позові. Крім того, позивач повідомила, що на даний час відповідач перебуває у СІЗО. Позивач самостійно виховує дитину та перебуває наразі у шлюбі з [PERSON] . На підставі чого, просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток, одна з яких повернулася поштовою кореспонденцією із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.31), а також шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с.53). Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явися, надав суду заяву розглядати справу у їх відсутністьта висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.40). Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок [PERSON] пояснила, що є знайомою позивача. В сім`ї [PERSON] були постійні сварки, жили як сусіди. Коли дитині було один чи два місяці відповідач покинув родину. Після чого, останній не відвідує дитину, зловживає алкогольними напоями, проявляє агресію. Матеріально відповідач не допомагав, участі у вихованні доньки не приймав. [PERSON] , допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснила, що позивач по справі є її рідною сестрою. Відповідача бачила декілька разів, участі у вихованні не приймає, де останній знаходиться наразі невідомо. Від дитини відповідач відмовився нотаріально. Заслухавши пояснення позивача та її представника [PERSON] , свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2019, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2021 було розірвано (а.с.8). Від даного шлюбу у подружжя народилася донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від 08.04.2020, видане Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.12). 14.06.2022 позивачка уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвомсерії [NUMBER] , актовий запис № 166. Після укладання шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного спеціалістами служби у справах дітей Покровської міської ради вбачається, що в будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] проживає малолітня [PERSON] , [INFO] , разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , її чоловіком ; [PERSON] , дитиною [PERSON] , [INFO] та бабусею [PERSON] . Вказаний будинок оснащений необхідними меблями, побутовою технікою, власним опаленням, центральним електропостачанням. У дитини є окрема кімната, обладнана своїм спальним місцем, письмовим столом та шафою. За даною адресою створені всі умови для виховання, розвитку та навчання малолітньої дитини (а.с.15). Згідно характеристики, наданої інспектором Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № №01-09-2441 від 13.04.2023 вбачається, що [PERSON] проявила себе з позитивного боку, в конфліктних ситуаціях не помічена, приймає активну участь у житті кварталу (а.с.16). Відповідно довідки №5, виданої завідувачем закладу дошкільної освіти №5 «Вербоньки Покровської міської ради Донецької області від 18.04.2023, [PERSON] самостійно виховує малолітню доньку, [PERSON] .Батько, дитини [PERSON] , контакту із дитячим садком, який відвідує дитина це підтримує, з вихователями не спілкується (а.с.13). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] надав письмову згоду про позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] ,засвідчену 07.09.2021 приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області, реєстраційний №2821 (а.с.17). З метою отримання необхідних відомостей відносно [PERSON] , в процесі виконання владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, спеціалістами служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області були подані додаткові запити щодо місцезнаходження відповідача. На підставі чого, було з`ясовано, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесене кримінальне провадження № 22022250000000192 від 19.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.7 ст. 111-1 КК України, [PERSON] , який фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . На запит служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області № 14-31/817 від 17.07.2023, керівник апарату Соснівського районного суду м. Черкаси Ведмідь К. повідомила, що в провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст.28, ч.7 ст.111-1 КПК України, справа № 712/2603/23. На даний час, останній утримується під вартою в слідчому ізоляторі м. Черкаси. Справа № 712/2603/23 на даний час не розглянута (а.с.37 на зворотному аркуші). Згідно висновку начальника Покровської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 10.08.2023 є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , 01.04.2020 (а.с. 36-37). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, належним чином не піклується про неї, не забезпечив відповідні умови для розвитк, проживання та виховання дитини. Своїми діями та бездіяльністю відносно дитини, відповідач не має бажання змінити ставлення до виховання та утримання своєї дитини, що також свідчить письмова згода про позбавлення його батьківських прав відносно синасвоєї доньки. Дівчинка проживає зі своє матір`ю, її чоловіком та бабусею, які піклуються про неї, утримують, доглядають, розвивають та спілкуються з дитиною в необхідному обсягу. Відповідач наразі перебуває у місцях позбавлення волі, продовжує вести аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Батько дівчинки фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, усі вище викладені факти свідчать про безпідставне ставлення відповідача до своєї доньки, про байдужість та повне ігнорування життя своєї дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини через винну поведінку відповідача, який свідомо нехтує у спілкуванні з донькою. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved