Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.04.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., зареєстрований в реєстрі за №1100, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Прайм\~Альянс» заборгованості за Кредитним договором №R53100526535В від 12.02.2014р. у розмірі 33\~687,81 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що у вересні 2023 року позивач отримав повідомлення від банку про списання коштів з його рахунку, внаслідок чого йому стало відомо про накладення приватним виконавцем арешту коштів боржника ( [PERSON] ) у виконавчому провадженні №6205948, яке було відкрито на підставі виконавчого напису №1100 від 22.04.2020р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за Кредитним договором №R53100526535В від 12.02.2014р. у розмірі 33\~687,81 грн. Від ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» позивачу стало відомо, що право вимоги такої юридичної особи до нього ґрунтується на підставі того, що така особа є правонаступником кредитора, яким первісно був ПАТ «ВТБ Банк», за Кредитним договором №R53100526535В, а сума боргу в розмірі 33\~687,81 грн. існувала станом на 27.08.2015р. Натомість [PERSON] заперечує факт укладання кредитного договору та існування в нього кредитних зобов`язань перед ПАТ «ВТБ Банк», внаслідок чого вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до позивача не є безспірними. Також позивач вказує, що нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі №R53100526535В від 12.02.2014р., оскільки: 1) з моменту виникнення вимоги спливло п`ять років, тобто минули строки позовної давності; 2) нотаріусу не було надано оригінал кредитного договору та документи, які б підтверджували факт отримання [PERSON] кредитних коштів; 3) на момент вчинення виконавчого напису законодавством дозволялось вчиняти виконавчі написи тільки на нотаріально посвідчених кредитних договорах; 4) виконавчий напис містить вказівку про стягнення заборгованості за період з 29.01.2019р. по 10.03.2020р., тобто поза межами строку дії кредитного договору; 5) [PERSON] не було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №R53100526535В від 12.02.2014р. та не було повідомлено про вимогу повернути заборгованість. Тож позивач стверджує, що оспорюваний ним виконавчий напис безпідставно вчинено приватним нотаріусом без дотримання умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, за відсутності підтвердження існування нотаріально посвідченого договору між сторонами та безспірної заборгованості, без повідомлення боржника про заборгованість, а тому такий виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Від відповідача на адресу суду не надходило письмового відзиву проти позову. 11.10.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення відповідачу 17.10.2023р. судової повістки-повідомлення, копії позову з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Позивач та його представник адвокат Чакалов А.К., який діє на підставі ордеру серії СА №1067118 від 16.11.2023р., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Заслухавши пояснення позивача та його представник, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 27.08.2015р. між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (новий кредитор) та ПАТ «ВТБ Банк» (первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №270815нв, за яким до нового кредитору перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №R53100526536В від 12.02.2014р. на загальну суму заборгованості в розмірі 33\~687,81 грн., яка складається з наступних сум: сума основного боргу за кредитом 21\~790,78 грн.; сума простроченого основного боргу за кредитом 3774,12 грн.; сума нарахованих процентів 1235,42 грн.; сума прострочених процентів 961,03 грн.; сума несплачених комісійних винагород 5926,46 грн. Зазначені обставини підтверджуються копією відповідного договору та витягом з реєстру прав вимоги №1 до такого договору /а.с. 20-23/. 29.01.2019р. між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (фактор) було укладено договір факторингу №29/01/19-1 відповідно до якого до фактора перейшли права вимоги, які належали клієнту на підставі договорів про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, зокрема і право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №R53100526536В від 12.02.2014р. на загальну суму заборгованості в розмірі 33\~687,81 грн. Зазначені обставини підтверджуються копією відповідного договору та витягом з реєстру боржників до такого договору /а.с. 24-27/. 22.04.2020р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О. вчинив виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1100, про стягнення з [PERSON] (боржник) на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» (стягувач) заборгованості за кредитним договором №R53100526536В від 12.02.2014р. в розмірі 33\~687,81 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість по основному боргу 25\~564,90 грн.; заборгованість по відсоткам 2196,45 грн.; комісія 5926,46 грн. Також за таким виконавчим написом стягнуто з боржника на користь стягувача витрати з оплати послуг нотаріуса за вчинення виконавчого напису в розмірі 336,88 грн. /а.с. 11/. 07.07.2020р. на підставі такого виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Є.А. відкрив виконавче провадження №62505948. В рамках виконавчого провадження виконавцем 11.05.2023р. винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , які він отримує в громадській спілці «Черкаська обласна асоціація футболу» та в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вись». Також виконавцем 02.08.2023р. винесено постанову про арешт коштів [PERSON] , що містяться на рахунках [NUMBER] та [NUMBER] . 14.09.2023р. представником позивача було направлено адвокатські запити на адресу відповідача та приватного нотаріуса Кравцова О.О., в яких просив надати йому не пізніше п`яти днів з дня отримання відповідного запиту належним чином завірені копії кредитного договору №R53100526536В від 12.02.2014р., а також інші документи, які стали підставою для винесення виконавчого напису №1100 від 22.04.2020р. (розрахунок заборгованості, вимоги, платіжки, квитанції, виписка по заборгованості тощо) /а.с. 13-16/. Також 14.09.2023р. представником позивача був направлений адвокатський запит на адресу приватного виконавця Бурмаги Є.А. з вимогою надати йому не пізніше п`яти днів з дня отримання відповідного запиту належним чином завірені копії документів, що стали підставою для відкриття виконавчого провадження №62505948 /а.с. 17-18/. Листом від 28.09.2023р. ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повідомило представника позивача, що не вбачає необхідності надавати копію кредитного договору, оскільки його копія має бути наявною у [PERSON] , а також повідомило, що оригінал кредитного договору знаходиться у приватного виконавця Бурмаги Є.А., оскільки на такому договорі вчинено виконавчий напис /а.с. 19/. Листом від 25.09.2023р. приватний виконавець Бурмага Є.А. повідомив представника позивача про неможливість надання запитуваної інформації /а.с. 31/. За таких обставин позивач стверджує, що оспорюваний ним виконавчий напис безпідставно вчинено приватним нотаріусом без дотримання умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, за відсутності підтвердження існування нотаріально посвідченого договору між сторонами та безспірної заборгованості, без повідомлення боржника про заборгованість, а тому такий виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Таким чином між сторонами наявний спір щодо правомірності здійсненого виконавчого напису нотаріуса, який регулюється положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України від 02.09.1993р. №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі Закон №3425), Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №3425 нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону №3425). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону №3425 та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону №3425 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону №3425 визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-3 глави 16 розділу ІІ). Відповідно до пп. 1.1 п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з пп. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (пп. 2.2 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.4, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Так, п.п. 1, 1-1 вищевказаного Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Відповідно до п. 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року\~\~\~\~№ 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи із наведеного, строк протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. \~ \~ \~ \~Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону №3425). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону №3425 захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону №3425 у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). \~ \~ \~ \~Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права вимоги за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що право вимоги кредитора до боржника за кредитним договором №R53100526535В від 12.02.2014р. в розмірі 33\~687,81 грн. існувало 27.08.2015р. і на цей момент мало місце порушення боржником свого зобов`язання зі сплати кредитних платежів на 256 днів. Саме на вимогу в такому обсязі було вчинено оспорюваний виконавчий напис, який був вчинений нотаріусом 22.04.2020р., тобто після спливу понад трирічного строку з моменту виникнення права вимоги. В цьому контексті слід звернути увагу, що наявність прострочення боржником виконання своїх кредитних зобов`язань зумовлює виникнення у кредитора права на дострокове повернення кредиту. За змістом витягу з реєстру прав вимоги №1, що є додатком до договору про відступлення прав вимоги №270815нв від 27.08.2015р., можна виснувати, що зобов`язання боржника з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором №R53100526535В від 12.02.2014р. мало періодичний характер, тобто передбачало необхідність здійснення погоджених сторонами договору періодичних платежів у певні строки із останнім платежем не пізніше закінчення строку дії кредитного договору, тобто не пізніше 12.02.2019р. Саме порушення боржником строків та розміру здійснення відповідних платежів обумовило виникнення прострочки виконання боргового зобов`язання, внаслідок чого станом на 27.08.2015р. за боржником рахувалась заборгованість, до складу якої входили сума прострочених платежів по основному боргу за кредитом в розмірі 3774,12 грн. та сума прострочених процентів в розмірі 961,03 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (пункт 59). У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (пункти 59, 60 постанови). Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Таким чином, очевидним є той факт, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса вже мало місце сплив трирічного строку по вимогах про стягнення заборгованості, до складу якої входили сума прострочених платежів по основному боргу за кредитом в розмірі 3774,12 грн. та сума прострочених процентів в розмірі 961,03 грн., які існували станом на 27.08.2015р. (перше відступлення права вимоги). Наведені обставини поза розумним сумнівом вказують на спірність вказаної у виконавчому написі № 1100 від 22.04.2020р. суми заборгованості. Крім того, суд враховує і те, що сам відповідач ТзОВ «ФК «Прайм Альянс», як і треті особи, не скористалися своїм правом та не подали суду доказів, які б вказували на зворотнє, оскільки суду не було надано примірнику копії кредитного договору №R53100526535В від 12.02.2014р., в тому числі не було надано суду і розрахунку заборгованості та/або виписки із рахунку боржника відповідача [PERSON] за таким кредитним договором із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, які відповідачем мали бути подані також і приватному нотаріусу Кравцову О.О. для вчинення виконавчого напису, як це передбачено Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим №1172 від 29.06.1999 року. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. Що стосується інших доводів позивача, то фактично вони зводяться до незгоди позивача із процедурою вчинення виконавчого напису, а відповідні обставини обґрунтовуються відсутністю доказів їх існування. Натомість, в контексті обставин спірних правовідносин, які мають значення для правильного вирішення справи за даним позовом і встановлені судом поза розумним сумнівом, суд не вбачає доцільним надання оцінку іншим доводам позивача, оскільки такі доводи не впливають на правильність висновків суду. В цьому контексті суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 1073,60 грн. /а.с. 1/, які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved