Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому, з урахуванням заяви представника позивача від 15.11.2023, просить стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій суму у розмірі 10000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбних відносин у сторін народилась дочка, яка проживає разом із матір`ю. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дочки ухиляється та жодної домовленості з цього питання між сторонами не досягнуто. У відповідності до ст. ст. 181-183, 191 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити. Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що позов не обґрунтовано належними доказами щодо не надання матеріальної допомоги із сторони відповідача на утриманням дочки, адже останній не ухиляється від виконання батьківського обов`язку, а навпаки бере участь в утриманні дитини. 16 жовтня 2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання. У судовому засіданні представник позивача підтирав позов та просить такий задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача визнає позов щодо стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн. Будь-яких обмежень щодо визнання позову представником позивача, суд не встановив. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 17 липня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб від 17.07.2012 .яке містить у матеріалах справи. Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дочка проживає разом із матір`ю. Ця обставина визнана відповідачем, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд враховує те, що добровільність визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; відсутність інших аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього батьківського обов`язку утримувати дитину та його виконання, необхідність гармонійного розвитку дочки при визначенні розміру аліментів. Таким чином, суд прийшов до переконання, що у відповідності до ст. ст. 141, 181, 182 Сімейного кодексу України та ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позов необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2023 (день пред`явлення позову), до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацію грошової суми у відповідності до закону. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 181, 182 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивач у позовній заяві. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами та визнані стороною відповідача у суді. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що порушене право позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 1073,60 грн судового збору в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved