Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивачв січні 2015р. звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування посилався, 30 липня 2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 218 000,00 дол. США на строк до 30.07.2027 р. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі передбаченому умовами договору.В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку із порушеннями взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість, яка станом на 05.12.2014 складає 2187 61,61 дол. США: - 190959,99 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 12527,30 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2616,00 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 2225,65 [Долар США] - пеня; - 16,22 [Долар США] - штраф (фіксована частина). - 10416,45 [Долар США] - штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Вказувала , що жодних доказів чи розрахунків на спростування наданих розрахунків позовачем, відповідач не надала. Всі доводи є виключно припущеннями та намаганням відповідача уникнути виконання зобов`язання. Представник відповідача надала відзив, в судовому засідання просила відмовити в позові, посилаючись на те що позивачем не підтверджена заборгованість по договору. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 25.02.2015р. відкрито провадження Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 6.08.2015р. зупинено провадження. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 8.12.2015р. відновлено провадження. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 29.10.2018р. призначено судовий розгляд. Судом встановлено ,що 30 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № K3BLGK15006473, за умовами якого відповідачці надано у борг 218 000,00 доларів США на придбання квартири та 43 677,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості на строк до 30 линя 2027 року. З метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 30 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За час розгляду справи, за клопотанням відповідача, було призначено та проведено дві судові економічні експертизи. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об"єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. За частиною 2 ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмету доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не може бути питання права. Згідно висновку експерта № 3115/18-45 від 05.07.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору № К3ВLGКІ5006473 від 30.07.2017 р. та додатковими угодами до нього, ста до нього, станом на 05.12.2014 року становила 139 412 38 дол США та 223 043,70 грн. 10.04.2019 прийнято постанову КЦС ВС у справі № 757/18057/15-ц, якою визнано недійсними пункти 2.2.9., 2.3.8., 6.2. кредитного договору № К3ВLGКІ5006473 від 30 липня 2007 року та пункт 7.1. кредитного договору в частині, яка стосується зобов`язань позичальника щомісяця сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми кредиту Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2019 призначено повторну судово-економічну експертизу на вирішення якої поставлено питання - Яка загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 05.12.2014 року з урахуванням недійсних п 2.2.9; п 2.3.8 та п 6.2 та п 7.1 кредитного договору № К3ВLGКІ5006473 від 30.07.2007 року, укладеного між відповідачкою та АТ КБ «ПриватБанк» Згідно висновку №2651/20-72 від 26.05.2020 заборгованість відповідача, з урахуванням недійсних п. 2.2.9; п 2.3.8 та п 6.2 та п 7.1 кредитного договору № К3ВLGКІ5006473, станом на 05.12.2014 р становить 204 697,29 доларів США та 317 916,06 грн Верховний Суд зазначає, що якщо суди не погоджуються з боргом заявленим банком до стягнення, як таким, що не відповідає правильному розрахунку, то суди повинні самі навести розрахунок боргу та описати з правової точки зору чому саме в такому розмірі повинен борг та чому платежі заявлені банком не можуть бути стягнуті. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 19.10.2022 № 501/19/17; від 22.06.2022 № 296/7213/15; від 19.01.2022 № 199/5072/19; від 19.01.2022 № 204/3530/17. Про можливість нарахування пені саме в іноземній валюті висловилася Велика Палата Верховного Суду і в постанові від 12.12.2018 року у справі № 757/6367/13-ц. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні (частина перша статті 524 ЦК України). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за договорами, укладеними між резидентами на території України. ВеликаПалата Верховного Суду вже зауважувала, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті (див. пункт 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц). Оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, умови кредитного договору, передбачали сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу (п.4.1) , а сторони ці умови не оспорювали, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті. Штраф та пеня є одним видом відповідальності та не можуть разом застосовуватися за одне і те ж саме правопорушення. Конституцією таке заборонено. Тому, суди повинні застосовувати або одне, або друге, але не разом. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 536/1841/15-ц від 23.06.2020 року, Верховний Суд у постановах: № 334/1994/15-ц від 23.09.2020 року; № 652/186/15-ц від 15.07.2020 року; № 466/1669/16-ц від 17.06.2020 року; № 359/3256/15-ц від 03.06.2020 року; № 331/7975/13 від 23.03.2020 року; № 765/2104/13-ц від 14.01.2020 року , від 07.12.2022 № 723/437/15; від 31.08.2022 № 727/11817/19; від 31.08.2022 № 201/11573/19; від 04.04.2022 № 640/19220/13-ц; від 16.02.2022 № 333/4292/15-ц; від 12.01.2022 № 202/34155/13. Після ініціювання процедури дострокового повернення кредиту кредитор втрачає право нараховувати проценти та неустойку передбачені кредитним договором. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 29.12.2022 № 640/15421/15-ц; від 28.12.2022 № 216/4295/20; від 28.12.2022 № 216/4295/20; Судом встановлено , що відповідно до додаткового договору №1 від 31.10.2008р. У разі порушення вищевказаних термінів оплати ( зокрема оплата заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, Позивачальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту(залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календавних днів. Жодних доказів чи контр-розрахунків на спростування наданих розрахунків позивачем відповідач не надала. З заявою про перерахунок сплаченої винагороди після прийняття Постанови ВС від 10.04.2019р. відповідачка не зверталась. Судом встановлено , що відповідачем здійснено останній платіж 1.07.2014р. , тому станом на 31.10.2014р. заборгованість становить 202 630,28 дол. США , що складається 190959,99 дол.США - заборгованість за кредитом; 10273,12 дол.США відсотки, 1397, 17 дол.США пеня. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн.

Outcome: partial