Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом,\~який у\~подальшому було\~уточнено,\~до відповідачів\~ [PERSON] ,\~Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~група «ТАС»\~(далі\~по тексту\~ПрАТ «СГ\~«ТАС»)\~та просить\~суд стягнути\~відповідно до\~уточнених позовних\~вимог з\~ПрАТ «СГ\~«ТАС» матеріальну\~шкоду в\~сумі 9\~396,76\~грн.,\~з [PERSON] \~матеріальну шкоду\~в сумі\~1\~500,00\~грн.\~та моральну\~шкоду в\~сумі 10\~000,00\~грн.,\~посилаючись на\~вину відповідача\~ [PERSON] \~у дорожньо-транспортній\~пригоді,\~яка трапилась\~18.04.2020,\~та відмову\~страхової компанії\~у виплаті\~страхового відшкодування.Також позивач просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.04.2020 року о 16.00 год. в м. Кривий Ріг по вул. Заозерна, 20, на території авторинку «Сатурн» водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Magnum н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час об`їзду перешкод не дотримався безпечного бокового інтервалу, не переконався, що це не створить небезпеки для дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Mercedes н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. 13.05.2023 постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі про адміністративне правопорушення № 211/2693/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. В наслідок ДТП, яке сталося з провини [PERSON] , належний [PERSON] транспортний засіб Mercedes н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, чим позивачу було спричинено матеріальну шкоду. У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д14/07/20 вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автобуса Mercedes-Benz Sprinter 312 D Combi (903), реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в цінах на дату 10.07.2020, складає 10\~896,76 грн. Вартість проведеного експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку зі складанням висновку № Д14/07/20 від 27.07.2020 складає 1\~500,00 грн. Позивач звернувся до страхової компанії відповідача [PERSON] - ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, але страхова компанія спочатку прийняла всі документи, але потім перестала відповідати на дзвінки. Внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу також було спричинено моральну шкоду, що виразилося в душевних переживаннях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, в порушенні звичайного устрою життя, оскільки ремонт автомобіля потребував значного часу та матеріальних затрат. Також наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою з метою відстоювання своїх прав в суді. Позивач оцінює спричинену моральну шкоду у сумі 10\~000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020, справу розподілено на суддю Гіду О.С. Ухвалою суду 24.09.2020 позовну заяву залишено без руху з пропозицією усунути недоліки. Ухвалою суду від 02.10.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.11.2020 на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву від ПрАТ «СГ «ТАС», 13.11.2020 до суду надійшов паперовий варіант відзиву з додатками. ПрАТ «СГ «ТАС» просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до Страховика, позивач безпідставно вимагає стягнути вартість ремонту автомобіля без врахування зносу, без врахування ПДВ та без врахування франшизи, яка становить 1\~500,00 грн. Заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6\~000,00 грн., оскільки позивачем не надано видаткових касових ордерів або платіжних доручень, які б підтверджували сплату позивачем послуг адвоката. 18.03.2021 позивач уточнив свої позовні вимоги. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021, справу розподілено на суддю Середню Н.Г. у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Гіди О.С. Ухвалою від 27.10.2021 справу прийнято до розгляду та призначене судове засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023, справу розподілено на суддю Юзефовича І.О. у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] . Ухвалою від 20.04.2023 справу прийнято до розгляду та призначене судове засідання. У судове засідання сторони у справі не з`явились. Представник позивача адвокат Павленко В.В. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі. ПрАТ «СГ «ТАС» про дату, час та місце розгляду справи було повідомлене своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомило причини неявки представника. Відповідач скористався правом подання відзиву та 03.11.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, правом подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.04.2020, серії ДПР18 №412170, 18.04.2020 року о 16.00 год. в м. Кривий Ріг по вул. Заозерна, 20, на території авторинку «Сатурн» водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Magnum д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час об`їзду перешкод не дотримався безпечного бокового інтервалу, не переконався, що це не створить небезпеки для дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Mercedes д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рога Дніпропетровської області від 13.05.2020, яка не оскаржена та набрала законної сили 25.05.2020, [PERSON] було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.\~124\~КУпАП із застосуванням\~відносно нього\~адміністративного стягнення\~у виді\~штрафу у\~в розмірі\~20\~неоподатковуваних мінімумів\~доходів громадян,\~що в\~грошовому вираженні\~становить 340\~гривень 00\~копійок(а.с. 8 копія постанови). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу Mercedes д.н.з. [NUMBER] (а.с. 16). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Статтею 22\~ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187\~ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно статі 6\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу\~Renault\~Magnum\~н.з.\~ [NUMBER] Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Автосвіт», на момент\~скоєння ДТП\~була застрахована\~в ПрАТ\~«СГ «ТАС»,\~що підтверджується\~Полісом №АО/7124717 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 56 копія полісу). Позивач стверджує, що у позасудовому порядку звертався до ПрАТ «СГ\~«ТАС»,\~але після\~подання документів\~Страховик не\~відповідав йому\~у телефонному\~режимі.\~В якості\~доказів надано\~роздруківки переписки\~з месенджеру,\~фотокопії повідомлення\~та схеми,\~які є\~нечитабельними,\~та роздруківки\~телефонних дзвінків (а.с. 9-15). Надані позивачем докази є неналежними доказами у справі. При цьому суд бере до уваги при розгляді справи, що звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою, яка не виключає можливість потерпілого звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 №208/4598/21; від 21.04.2022 №447/2222/20; від 16.02.2022 №554/3246/18; від 07.02.2022 №686/14368/19. Отже, позивач обрав саме такий спосіб захисту та звернувся з позовом до суду. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д14/07/20 вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автобуса Mercedes-Benz Sprinter 312 D Combi (903), реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в цінах на дату 10.07.2020, складає 8\~771,80 грн. (а.с. 24-35). Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. ПрАТ «СГ «ТАС» вважає, що позивач безпідставно просить стягнути на свою користь вартість ремонту без врахування зносу, без врахування ПДВ та без врахування франшизи, яка відповідно до полісу становить 1\~500,00 грн. Суд погоджується з таким твердженням та вважає, що матеріальна шкода, спричинена позивачу в наслідок ДТП, має бути розрахована за мінусом ПДВ (20%) та франшизи: 8\~771,80 грн. 1\~754,36 грн. - 1\~500,00 грн. = 5\~517,44 грн. Так як позивач не надав доказів того, що транспортний засіб не було відремонтовано або відремонтовано на СТО, яке не є платником ПДВ. Що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.04.2021 у справі №757/37909/17. Враховуючи викладене вище, позовні вимоги позивача в частині стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на свою користь матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 5\~517,44 грн. В частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 1\~500,00 грн. суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне. Відповідно до п. 6 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Якщо шкоду було завдано водієм, який перебував у трудових відносинах та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, то він не відповідає за завдану шкоду. Шкоду повинен відшкодувати володілець майна роботодавець. Оскільки, як вбачається з постанови Довгинцівського районного суду міста Кривого Рога Дніпропетровської області від 13.05.2020 у справі №211/2693/20 та Полісу №АО/7124717 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент скоєння ДТП відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Автосвіт», якому й належав транспортний засіб Renault Magnum д.н.з. [NUMBER] , то він не має відповідати за завдану позивачу шкоду. Заподіяну шкоду повинен відшкодувати роботодавець. Що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 25.11.2022 у справі №646/3413/19; від 28.10.2022 у справі №601/278/21; від 18.10.2022 у справі №592/9529/21; від 10.08.2022 у справі №635/6868/16-ц; від 05.07.2022 у справі №511/323/19; від 02.06.2022 у справі №395/223/21; від 26.01.2022 у справі №206/1234/19. При вирішенні позовних вимог [PERSON] у частині стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у сумі 10\~000,00 грн. суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд враховує, що дії водія [PERSON] та недотримання ним ПДР призвели до виникнення ДТП, як результат пошкодження транспортних засобів. Водночас суд враховує, емоційний стан та характер душевних переживань позивача, внаслідок даної транспортної пригоди та того характеру збитків, які останній зазнав внаслідок ДТП, кількість зусиль, направлених на відновлення попереднього ритму життя та емоційного стану. Тому з урахування розумності та справедливості, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача моральна шкода у сумі 5\~000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Пунктом 5 частини 3 статті 133\~ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 статті 137\~ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат та в якості доказів понесених витрат на правничу допомогу надано Договір про надання правової допомоги №11/02/21-6 від 11.02.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Новаком А.М., Акт №01 прийому-передачі наданих послуг Договору про надання правової допомоги №11/02/21-6 від 11.02.2021, копії ордерів на надання правової допомоги адвокатами Новаком А.М. та Павленком В.В. Але відсутність документального підтвердження фактично понесених витрат на правову (правничу) допомогу (квитанція, платіжне доручення, тощо), а також акту виконаних робіт, відповідно до вищезазначених позицій Великої Палати Верховного Суду є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування такої витрати. З огляду на викладене вище, суду не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп., з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» - 425 грн. 73 коп.

Outcome: partial