Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 44786,34 грн., інфляційних втрат - 9405,12 грн., три відсотки річних - 1866,30 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 24.10.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено електронний договір № 4963348 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Згідно умов Кредитного договору [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень, зі сплатою зниженої процентної ставки 0,57 % на день, строком на 30 днів до 23.11.2021 року включно. При цьому умовами кредитного договору визначено, що строк повернення кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . В подальшому відбулося продовження строку дії кредитного договору у відповідності до пунктів 1.4, 4.2, 4.3 кредитного договору. 20.12.2021 року відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, 29.12.2021 року здійснила частково оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 8 000,00 грн., надалі будь-яких платежів за договором не здійснювала. 18.04.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором №4963348 від 24.10.2021 року. Про відступлення права грошової вимоги відповідачку було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту останньої, яку вона зазначила при укладені кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 10.08.2023 року заборгованість відповідачки складає 44786,34 грн., з яких: 18692,00 грн. - тіло кредиту, 26094,34 грн. - нараховані проценти за користування кредитом. Крім того, зазначив, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загалом інфляційні втрати склали 9405,12 грн., а три проценти річних - 1866,30 грн. Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги зменшив, відмовившись від позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості в розмірі 44786,34 грн., а також судові витрати, з яких 2147,20 грн. судовий збір та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також, 04.10.2023 року до суду від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позову та стягненні витрат на правову допомогу, вказуючи, що позовні вимоги є безпідставними, розмір судових витрат не підтверджено доказами. В обґрунтування відзиву посилається на те, що позивач при поданні позовної заяви до суду не довів розмір заборгованості, який просить стягути з відповідачки. 12.10.2023 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх такими, що не відповідають дійсності. Вказував, що 24.10.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №4963348 про надання споживчого кредиту, кредитні кошти відповідачці перераховано за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію, на банківську карту № [NUMBER] , яку відповідач особисто вказала в заяві на отримання кредиту. Зазначив, що проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, та у межах періоду автопролонгації відповідно до проведенного розрахунку, що наданий до позовної заяви. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 24.10.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 4963348 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 20000,00 грн. строком 30 днів (до 23.11.2021 року) та зобов`язалася повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони погодили, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п.1.4. Кредитного договору). Згідно умов кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день (693,50% річних) та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору (п.1.5.1 кредитного договору). Пунктом 1.5.2 кредитного договору визначено умови застосування зниженої процентної ставки 0,57 % в день (582,51 % річних). У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки, користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Згідно п.10.2 кредитного договору договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання споживачем зобов?язань за ним. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, здійснило переказ коштів відповідачці на платіжну картку № [NUMBER] (рахунок позичальника згідно п.2.1 Кредитного договору), що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №6204-ВП від 18.04.2023 року про перерахування коштів (а.с.36). В подальшому у відповідності до п.1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку дії кредитного договору. 20.12.2022 року відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала та не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, у відповідності до п.4.3 кредитного договору, такий було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. Внаслідок невиконання відповідачкою свого зобовязання за кредитним договором №4963348 від 24.10.2021виникла заборгованість у розмірі 44786,34 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 18692,00 грн., за нарахованими процентами - 26094,34 грн., що підтверджується карткою обліку Договору (розрахунком заборгованості), наданою позивачем (а.с.67-94). 18.04.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №4963348 від 24.10.2021 року (а.с.45-54). 18.04.2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило відповідачку про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту відповідачки, яка зазначена нею у договорі про надання споживчого кредиту (а.с.60). Згідно п.1.2 Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №18.04/23 від 18.04.2023 та витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №4963348 в сумі 44786,34грн., з яких: 18692,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26094,34 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.54, 58). Застосовані норми права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст.639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Мотиви та висновки суду. З огляду на вимоги вище зазначених норм закону та умови договорів, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ ««Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачка не надала будь-яких доказів в підтвердження належного виконання зобов`язань за кредитним договором №4963348 від 24.10.2021. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено повністю, у відповідності до вимог ч.1, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати: витрати на сплату судового збору в розмірі 2147,00 грн. та кошти на відшкодування його витрат по наданню правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн., а всього 12147 грн.

Outcome: approved