Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить винести рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем, який було укладено 21.11.2009 року та зареєстровано відділом РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області, зроблено актовий запис за № 320, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, посилаючись на те, що у шлюбі з відповідачем вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , однак, у зв`язку з тим, що спільне життя між ними, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та життя в цілому не склалось, шлюбні відносини між ними з квітня 2023 року припинені, наразі вона з дітьми проживає за кордоном, сімейних відносин як подружжя вони не підтримують, у зв`язку з чим позивач вважає, що сім`я остаточно розпалась та примирення між ними неможливе. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що він дітям допомагає, спілкується з ними, постійно перераховує гроші на їх утримання, однак, є ймовірність того, що його допомога може зменшитись, оскільки він утримує дві квартири, які належать позивачу, що просив врахувати при ухваленні рішення про стягнення аліментів, так як його дохід складається лише із заробітної плати. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимога підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.11.2009 року відділом РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 320. У даному шлюбі сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.05.2010 та серії [NUMBER] від 03.11.2017. Згідно із ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно із ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Спільне життя між позивачем та відповідачем в результаті відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та життя в цілому не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, фактично сім`я припинила своє існування, у зв`язку з чим сім`я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї неможливим, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» та ч. 1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved