Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - опікунська рада при виконавчому комітеті Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області (далі - опікунська рада Коропецької селищної ради), у якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачі щонайменше 9 років не проживають та не спілкуються зі своїм сином [PERSON] , не беруть участь у його вихованні, не цікавляться його навчанням і здоров`ям, а також не забезпечують матеріальні потреби дитини. Упродовж вказаного періоду відповідачам, яким достовірно відоме місце проживання [PERSON] , не чинилися жодні перешкоди у спілкуванні чи побаченнях із сином. Також відповідачі не зверталися до органів опіки та піклування щодо будь-яких обмежень чи ненадання їм можливості спілкуватися з дитиною. Однак вихованням та забезпеченням [PERSON] впродовж багатьох років займається вона з чоловіком, а не відповідачі. Вказані обставини, вважає, свідчать про ухилення [PERSON] та [PERSON] від виховання дитини та свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. З огляду на наведене, просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити та зазначила, що її внук [PERSON] від народження проживає разом із нею та її чоловіком, і саме вони займаються його вихованням та забезпеченням, оскільки після розірвання шлюбу між відповідачами вони фактично покинули сина, дитиною не цікавляться, жодних коштів на його утримання не надають. [PERSON] залишила сина у трирічному віці, забравши із собою дочку [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] приблизно у 2014 році переїхав до м. Києва та лише декілька разів приїжджав до сина і востаннє бачив його у грудні 2022 року. Після звернення до суду із цим позовом, [PERSON] не змінив свою поведінку та байдуже ставиться до можливого позбавлення батьківських прав. Також позивач пояснила, що у зв`язку із тим, що вона не є законним представником [PERSON] , у неї виникають суттєві труднощі при забезпеченні внука медичним доглядом та здобуття ним освіти, що і зумовило звернення до суду із вищевказаним позовом саме тепер. Представник позивача - адвокат Андрусенко І. Я. у судовому засіданні підтримав позов [PERSON] та зазначив, що позивач фактично замінила внуку його батьків. Обов`язки, покладені законом на відповідачів, впродовж багатьох років виконувала [PERSON] , у чому їй також допомагав її чоловік. Відповідач [PERSON] з моменту розгляду у 2014 році справи про позбавлення її батьківських прав не змінила свою поведінку та ставлення до виховання сина. Відповідач [PERSON] також не цікавиться сином, він обізнаний про звернення позивача до суду із вказаним позовом, проте його не хвилює результат судового розгляду, а лише те, чи не буде він змушений сплачувати аліменти на утримання дитини. Водночас сам неповнолітній [PERSON] вважає за необхідне та наполягає на позбавленні відповідачів батьківських прав стосовно нього. З огляду на наведені обставини, просить задовольнити позов [PERSON] та позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . Представник третьої особи - Дрозд С. В. у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав, позов [PERSON] вважає підставним, суду пояснила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] багато років ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкуються, не цікавляться здоров`ям сина та його успішністю у школі. Опікою неповнолітнього [PERSON] фактично займаються його дід та баба. Відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації та, ймовірно, перебуває за кордоном. Під час спілкування із [PERSON] убачалося, що останньому байдуже до цієї ситуації та до можливого позбавлення його батьківських прав. Також представник третьої особи зазначила, що [PERSON] отримує допомогу по інвалідності, проте рахунок, на який вказана допомога нараховується, відкритий на ім`я відповідача [PERSON] як його законного представника, що, з огляду на поведінку відповідача та його ставлення до сина, може спричинити перешкоди у забезпеченні [PERSON] медичним доглядом та лікуванням. Зважаючи на наведені обставини, вважає, що задоволення позову [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам неповнолітнього [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 15.09.2023 року задоволено клопотання представника позивача, визнано поважними причини пропуску строку подачі доказів, позивачу поновлено строк для їх подачі та долучено до матеріалів справи додані до клопотання письмові докази. Ухвалою суду від 15.09.2023 року задоволено заяву представника позивача про виклик свідків та викликано у судове засідання як свідків [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 17.11.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Протокольною ухвалою суду від 17.11.2023 року прийнято відмову представника позивача від свідка [PERSON] , а також визнано поважними причини пропуску строку подачі доказів, позивачу поновлено строк для їх подачі та приєднано до матеріалів справи надані представником позивача документи. Судом установлено такі обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Тлумацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 29.09.2022 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] та [PERSON] . Як убачається зі змісту рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2014 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2011 року було розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини задоволено частково та визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . У задоволені вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відмовлено у зв`язку з передчасністю такої вимоги та з огляду на бажання відповідача змінити свою поведінку. Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою-характеристикою № 282 від 29.05.2023 року та витягом з реєстру територіальної громади № 2023/004015610 від 26.05.2023 року. За вказаною адресою також зареєстровані його дід [PERSON] та батько [PERSON] . Як убачається із актів обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 04.04.2023 року, а також від 17.05.2023 року, він забезпечений необхідними умовами для проживання, навчання та розвитку. Вихованням і забезпеченням [PERSON] з 2012 року займаються його дід [PERSON] та баба [PERSON] . Водночас батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] не проживають разом із сином, не відвідують його, не спілкуються із ним, фінансово не підтримують, не турбуються про його здоров`я та успіхи у навчанні. На підтвердження того, що вихованням [PERSON] займаються його дід і баба, до позовної заяви також долучено довідку № 01-23/64 від 11.04.2023 року, видану Коропецьким ліцеєм ім. М. Каганця. Згідно акту опиту свідків від 30.01.2023 року, складеного комісією у складі заступника голови з питань діяльності виконавчих органів Дрозд С. В., депутата Коропецької селищної ради Сироти М. М та керуючого справами виконавчого комітету Коропецької селищної ради Винничука О. В., [PERSON] не проживає разом із сином [PERSON] , не підтримує із ним стосунки та не займається його вихованням. Те, що [PERSON] тривалий час не проживає за адресою реєстрації також підтверджується відповіддю начальника відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 8890/103/01-2023 від 13.06.2023 року. Згідно довідки № 72 від 02.05.2023 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживає. Як убачається з відповіді начальника відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 7700/101/01-2023 від 26.05.2023 року, [PERSON] не проживає за адресою реєстрації, що у с. Колінці Івано-Франківського району Івано-Франківської області, та, ймовірно, перебуває за кордоном, що також підтверджується письмовими поясненнями старости Колінцівського старостинського округу Тлумацької міської ради Кулика М. Т. від 04.05.2023 року. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «Монастириська міська лікарня» Монастириської міської ради № 257 від 05.04.2023 року [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства. Згідно відповіді КНП «Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» № 1930 від 15.06.2023 року, [PERSON] , [INFO] , з 13.03.2023 року до 23.03.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні лікарні. Як убачається із довідки № 14 від 27.03.2023 року, виданої Коропецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини комунального некомерційного підприємства «Монастириський центр первинно-санітарної допомоги» Монастириської міської ради Тернопільської області, [PERSON] звертався за медичною допомогою лише у супроводі баби [PERSON] . Із довідок № 01-23/62 та № 01-23/62від 11.04.2023 року, виданих Коропецьким ліцеєм ім. М. Каганця, убачається, що батьки учня 9 класу [PERSON] не цікавляться успіхами сина та не беруть участі у його вихованні. Згідно відповіді Коропецької селищної ради № 380 від 13.06.2023 року від [PERSON] та [PERSON] не надходило повідомлень щодо здійснення їм перешкод у спілкуванні із сином [PERSON] , який проживає разом з бабою [PERSON] в [ADDRESS] . Водночас [PERSON] неодноразово зверталася до Коропецької селищної ради щодо невиконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] . Згідно відповіді сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 1204/111/01-2023 від 12.06.2023 року [PERSON] та [PERSON] у період з 2014 року не зверталися до сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) щодо здійснення їм перешкод у спілкуванні із сином [PERSON] . Як убачається із відповідей начальника відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 7700/101/01-2023 від 26.05.2023 року, а також № 8890/103/01-2023 від 13.06.2023 року, у діях [PERSON] та [PERSON] убачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дитини), і питання про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності буде вирішено у випадку встановлення їхнього місця перебування. Рішенням виконавчого комітету Коропецької селищної ради № 76 від 21.03.2023 року [PERSON] , 2008 року народження, взято на облік як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку із неналежним виконанням його батьками [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків. Як убачається зі змісту висновку комісії з питань захисту прав дитини № 5 від 18.05.2023 року, у зв`язку з ухиленням [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків комісія з питань захисту дітей Коропецької селищної ради вважає за доцільне надати дозвіл на тимчасове влаштування [PERSON] , 2008 року народження, у сім`ю баби [PERSON] з правом представляти інтереси дитини перед третіми особами на період неможливості обома батьками виконувати обов`язки по вихованню сина та піклування над ним (у зв`язку з їхньою тривалою відсутністю) або до досягнення дитиною повноліття. Рішенням виконавчого комітету Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області № 92 від 18.05.2023 року надано дозвіл на тимчасове влаштування [PERSON] , 2008 р. н., у сім`ю баби [PERSON] на період неможливості обома батьками виконувати обов`язки з виховання сина та піклування над ним (у зв`язку з їхньою тривалою відсутністю) або до досягнення дитиною повноліття. Згідно висновку № 6 від 18.05.2023 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області № 93 від 18.05.2023 року, орган опіки та піклування Коропецької селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вищевказаного висновку убачається, що [PERSON] та [PERSON] на території Коропецької територіальної громади не проживають, участі у виховані сина [PERSON] не беруть, не цікавляться станом його здоров`я та матеріальним становищем дитини. Як убачається із письмових пояснень [PERSON] , наданих Службі у справах дітей Коропецької селищної ради, він бажає, щоб його батька [PERSON] та матір [PERSON] позбавили батьківських прав, оскільки вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та не займаються його вихованням із трирічного віку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача [PERSON] , суду пояснила, що [PERSON] проживає разом дідом і бабою, які займаються його вихованням та забезпечують усім необхідним. Водночас батьки [PERSON] не цікавляться сином, не спілкуються з ним. Відповідач [PERSON] востаннє була в смт Коропець щонайменше 10 років тому, а відповідач [PERSON] - минулої зими. Також свідок зазначила, що [PERSON] не любить згадувати про батьків. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка також є сусідкою позивача [PERSON] , суду пояснила, що позивач фактично виконує обов`язки матері [PERSON] , [PERSON] займається його вихованням, забезпечує йому медичний догляд тощо. Батьки [PERSON] не цікавляться сином, не приїжджають до нього. Свідок не пригадує, коли востаннє бачила у селі [PERSON] . Окрім того, [PERSON] зазначила, що їй не відомо про те, що відповідачам чинилися будь-які перешкоди у спілкуванні чи побаченнях із сином. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що звернення до суду із даним позовом було його спільним із бабою ( [PERSON] ) рішенням. Востаннє він бачив матір тоді, коли у 2014 році вирішувалося питання про позбавлення її батьківських прав, і після цього вона з ним більше не спілкувалася. Батька востаннє він бачив приблизно 5-6 місяців тому, [PERSON] телефонує рідко, приблизно один раз на 3-4 місяці і, як правило, до баби [PERSON] , а не до нього. Водночас [PERSON] зазначив, що він теж не бажає спілкуватися з батьками. Окрім того, батьки майже ніколи не вітали його зі святами, жодних коштів на лікування йому не надавали. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із таких підстав. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який суд може застосувати у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері (постанова Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 211/559/16-ц). Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові від 26.01.2022 року (справа № 203/3505/19) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. У силу ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 року) також вказує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, із матеріалів справи убачається, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, взагалі не цікавляться ні життям, ні здоров`ям дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, фінансово не допомагають, у зв`язку з чим неповнолітнього [PERSON] було тимчасово влаштовано у сім`ю баби [PERSON] . Судом установлено, що [PERSON] впродовж багатьох років проживає та виховується у стійкому сімейному середовищі баби [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , які створили належні умови для фізичного та духовного розвитку дитини. Водночас у матеріалах справи відсутні докази того, що протягом розгляду цієї справи судом ставлення відповідачів до своїх батьківських обов`язків змінилося. Також не убачається, що відповідач [PERSON] змінила свою поведінку та ставлення до виховання сина з моменту вирішення судом у 2014 році питання про позбавлення її батьківських прав. Наведені вище обставини, на переконання суду, свідчать про те, що відповідачі не бажають виконувати батьківські обов`язки щодо свого сина [PERSON] . У судовому засіданні підтвердилося те, що відповідачі не цікавляться життям та здоров`ям сина, його розвитком і вихованням, тобто свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, що є наслідком їхньої винної поведінки та слугує підставою для позбавлення батьківських прав. Зважаючи на вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, заслухавши неповнолітнього [PERSON] у судовому засіданні, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Водночас суд роз`яснює, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У силу ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути по 1073,60 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved