Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернулася до суду із цим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 07.07.2020 на вул. Центральній у м. Мирнограді Донецької області трапилася ДТП за участю автомобілів «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «KIA Ceed», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 15.07.2020, яка набрала законної сили 28.07.2020, встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні вищевказаної ДТП. Також постановою Димитровського міського суду Донецької області від 23.09.2020, яка набрала законної сили 06.10.2020, встановлено й винуватість у події іншого учасника ДТП відповідача-2 [PERSON] , тобто обидва учасники ДТП притягнуті до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована полісом АО№1732094 строком дії з 21.09.2019 по 20.09.2020 у відповідача-1 ПрАТ «СК АСКО ДС» із лімітом за шкоду, завдану майну, у 100000 грн і розміром франшизи 1000 грн. Після настання ДТП позивач як власник автомобіля «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , подала до відповідача-1 письмову заяву про страхове відшкодування та необхідні документи, представник страховика оглянув пошкоджений транспортний засіб, однак у подальшому спілкуванні повідомив про відмову від виплати страхового відшкодування, але письмової відповіді не позивач досі не отримала. Для відновлення автомобіля позивачем витрачене 51595 грн, що підтверджується товарним чеком ФОП [PERSON] від 13.04.2023 на придбання передньої лівої фари на суму 11190 грн, переднього бамперу на суму 12077 грн, накладки передньої фари на суму 9240 грн, решітки радіатору на суму 3158 грн, передньої панелі на суму 14960 грн, переднього лівого підкрилка на суму 1240 грн. Вважає, що вказані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем-1 як страховиком, однак через те, що шкода заподіяна діями двох осіб учасників ДТП, розмір страхового відшкодування має визначатися шляхом поділу розміру завданої шкоди на кількість осіб, тому відшкодуванню з боку відповідача-1 підлягає 24797 грн, а з боку відповідача-2 розмір франшизи в сумі 1000 грн. Разом із матеріальною позивачеві була завдана й моральна шкода, оскільки вона зазнала душевних переживань і страждань через неправомірні дії відповідача-2. Так, належний їй автомобіль отримав значні механічні пошкодження, [PERSON] ухилявся від добровільного відшкодування шкоди, намагаючись отримати повне страхове відшкодування від страхової компанії позивача, приховуючи факт притягнення його до адміністративної відповідальності. Ці події викликали у позивача стан пригнічення, відчуття відсутності справедливості за фактом ДТП. Сума відшкодування моральної шкоди позивачем визначена у 10000 грн. Крім того, позивачем понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7000 грн. просила суд стягнути на свою користь з відповідача-1 суму матеріальних збитків у в`язку з пошкодженням автомобіля у розмірі 24797,50 грн, з відповідача-2 суму матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля, що дорівнює розміру франшизи, в сумі 1000 грн та у відшкодування моральної шкоди 10000 грн, та з обох відповідачів стягнути судові витрати в розмірі 7000 грн за професійну правничу допомогу та 2147,20 грн за сплачений нею при зверненні до суду судовий збір. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їхньому задоволенні. До викладеного в позові додала, що з осені 2020 року вона хворіла на онкологічне захворювання, у лютому 2021 року перенесла оперативне втручання, лікувалася у м. Маріуполі, а потім у м. Краматорську та закінчила лікування у вересні 2021 року. Крім того, у червні 2021 року отримала перелам ноги, тому заяву до страхової компанії подала у жовтні 2021 року. Вважає, що пошкодження її майна та пережиті через це негативні емоції вплинули на стан її здоров`я. Просила суд задовольнити її вимоги повністю. Представник позивача адвокат Майоров С.В. під час розгляду справи також підтримав позов. Зауважив, що в чеку, долученому до матеріалів справи, зазначена сума коштів є сумою, яка включає в себе вартість придбаних автозапчастин та вартість виконаної роботи. За вимогами закону страховик мав направити експерта для визначення розміру збитків, але не зробив цього. Зі свого боку позивач не вважала за потрібне залучати експерта. Наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача-1 ПАТ «СК АСКО ДС» Панов С.К. в судовому засіданні пред`явлені вимоги не визнав, посилаючись на поданий суду відзив на позовну заяву. Так, згідно з відзивом інший учасник ДТП [PERSON] дійсно 18.09.2019 застрахував свою відповідальність як власника наземного транспортного засобу в страховій компанії із франшизою в розмірі 1000 грн. Позивач мала звернутися до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування у встановлений законом річний строк, однак ДТП сталася 07.07.2020, а заява про виплату страхового відшкодування подана позивачем 21.10.2021, тобто поза межами строку. Тому страховиком було відмовлено у виплаті страхового відшкодування за цим страховим випадком. Також ніяких дій для отримання страхового відшкодування не вчиняв і [PERSON] . Повідомлення про ДТП надійшло страховій компанії 08.07.2020, і того ж дня представник страховика у присутності [PERSON] оглянув пошкоджений автомобіль позивача, про що складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу, при цьому зауважень від [PERSON] щодо змісту акту не надходило. За актом автомобіль мав такі пошкодження: бампер передній, решітка радіатору, передня панель пі решіткою, лівий лонжерон. Разом з тим, позивач зазначає, що на відновлення автомобіля витрачене 51595 грн на придбання автозапчастин: передньої лівої фари, переднього бамперу, накладки передньої фари, решітки радіатору, передньої панелі, передньої лівої підкрилки. Це вказує на розбіжності з актом від 08.07.2020. Для визначення розміру страхового відшкодування позивач мала залучити експерта або спеціаліста, який має право здійснювати оціночну діяльність, але не зробила цього, отже, встановити розмір заподіяної шкоди для розрахунку розміру страхового відшкодування неможливо. В судовому засіданні представником відповідача доповнене, що після ДТП експерта для встановлення розміру збитків страховик не направляв, оскільки ще не було встановлене, чи є винуватцем ДТП [PERSON] . Після цього протягом річного строку експертиза також проведена не була, оскільки позивач не зверталася із заявою про виплату страхового відшкодування. На запитання суду, чи надавалася позивачеві письмова відмова у виплаті страхового відшкодування, чіткої відповіді представником не надано. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач-2 [PERSON] до судового засідання не з`явився, будучі повідомленим у визначений цивільним процесуальним законом спосіб про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У відповіді на відзив представником позивача наголошене, що позивачем пропущений строк на подання заяви про виплату страхового відшкодування з причин, що від неї не залежали її важкої і тривалої хвороби. Чоловік позивача [PERSON] подавав до страхової компанії копії лікарняних листків про хворобу дружини в період з 17.02.2021 до 04.09.2021. З наступного після ДТП дня він збирав матеріали для страхової компанії, виконуючи їхню роботу, однак не отримував належної консультації та допомоги, яку зобов`язаний згідно зі ст.35.3 Закону України №1961-ІV надавати страховик, страхова компанія не направила свого працівника або експерта для визначення розміру збитків, і в подальшому використала все це на свою користь, не виконавши зобов`язання в частині відшкодування шкоди. Представниками позивача і відповідача-1 надавалися суду клопотання про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Стороною позивача заявлене суду клопотання про виклик і допит свідків [PERSON] та [PERSON] . Представником відповідача-1 заявлені клопотання про виклик свідка [PERSON] і долучення доказів. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 06.07.2023 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи зроблений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача-2 [PERSON] , відповідь на який отримана судом 07.07.2023. 07.07.2023 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи на 07.08.2023. Розгляд справи відкладався та в судових засіданнях оголошувалися перерви за клопотаннями сторін. Ухвалою суду від 07.08.2023 клопотання представника позивача [PERSON] та представника відповідача-1 [PERSON] про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції задоволені. 23.11.2023 судом прийнято відмову сторони позивача від допиту свідка [PERSON] . ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Позивач [PERSON] є власником автомобіля «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.12.2017 (а.с.17). 07.07.2020 у м. Мирнограді Донецької області на вул. Центральній сталася ДТП за участю автомобілів «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «KIA Ceed», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , обопільна винуватість у даній ДТП водіїв [PERSON] та [PERSON] встановлена постановами Димитровського міського суду Донецької області від 15.07.2020 у справі №226/1686/20, яка набрала законної сили 28.07.2020, та від 23.09.2020 у справі №226/1685/20, яка набрала законної сили 06.10.2020, відповідно (а.с.23-24, 25). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК АСКО ДС» згідно з полісом №АО/1732094 від 18.09.2019 (а.с.33). За умовами страхування страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становила 100\~000 грн, розмір франшизи становив 1000 грн. 08.07.2020 водієм [PERSON] генеральному директорові ПрАТ «СК АСКО ДС» здійснено повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку (ДТП), за обставинами ДТП, яке відбулося 07.07.2020 (а.с.10). Згідно з Актом огляду пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , складеного 08.07.2020 представником страховика [PERSON] , в автомобілі наявні такі пошкодження: розбито бампер передній (під заміну), розбито решітку радіатора (під заміну), деформовано металеву панель під решіткою (під заміну та фарбування), деформовано лонжерон лівий (під ремонт) (а.с.56). Акт підписано представником страховика та [PERSON] , останній погодився, що з актом ознайомлений, пошкодження зазначені вірно, заперечень до нього викладено не було. Відомості про оцінку завданих внаслідок ДТП збитків у матеріалах справи відсутні. 21.10.2021 позивачем [PERSON] подано генеральному директорові ПрАТ «СК АСКО ДС» заяву про виплату страхового відшкодування за договором ОСЦПВВНТЗ з приводу події 07.07.2020, в якій зазначене, що автомобілем в момент ДТП керував чоловік позивача [PERSON] , розмір шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом автомобіля, позивач оцінила у 15000 грн та просила перерахувати вказану суму на її банківський рахунок (а.с.58-59). Як підтверджено позивачем та представником відповідача-1, страхове відшкодування до цього часу позивачеві не виплачене, у виплаті страхового відшкодування відмовлене через подання позивачем заяви про виплату страхового відшкодування поза межами встановленого законом строку. На підтвердження понесення витрат на відновлення автомобіля позивачем надано товарний чек б/н від 13.04.2023 на суму 51595 грн, згідно з яким ФОП [PERSON] відпущено А9068200161 фару передню ліву вартістю 11190; А9068800170 бампер передній вартістю 12077 грн; А9066200024 накладка фари вартістю 9240 грн; А90688003559051 решітка радіатору вартістю 3158 грн; А9068800203 панель передня вартістю 14690 грн; А9066840277 підкрилок передній лівий вартістю 1240 грн (а.с.10). Згідно з відомостями листків непрацездатності [PERSON] перебувала на лікуванні лікаря-уролога з 17.02.2021 по 08.07.2021 та на лікуванні лікаря-травматолога з 27.07.2021 по 03.09.2021 за загальними захворюваннями (а.с.75-82). Відповідно до Звіту №2027/20 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , складеного 13.09.2023 (за текстом звіту оцінка виконана 07.07.2020), який надано представником відповідача-1, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 0,70% (а.с.95-97). З показань свідка [PERSON] встановлене, що він керував автомобілем «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , під час ДТП 07.07.2023, наступного дня 08.07.2023 звернувся з повідомленням про настання страхового випадку до страхової компанії, в якій була зареєстрована цивільно-правова відповідальність іншого учасника ДТП [PERSON] , представник компанії оглянув автомобіль та обіцяв направити експерта для оцінки шкоди та прихованих пошкоджень, однак протягом року експерт так і не приїхав. Він звертався до страхової компанії 4 рази, під час останнього звернення директор Покровського відділення [PERSON] запропонував, щоб його дружина [PERSON] як власник автомобіля написала заяву про виплату страхового відшкодування. Раніше дружина особисто не зверталася до страхової компанії, оскільки хворіла на онкологічне захворювання, він привозив до страхової компанії її лікарняні листи. Під час його звернень до моменту захворювання дружини (лютий 2021 року) йому не казали, що має бути заява про виплату страхового відшкодування, в полісі лише було зазначено про необхідність подати повідомлення про ДТП. Також йому не пропонували звертатися до експерта самому. Під час другого відвідування компанії, коли він питав про експерта, [PERSON] запропонував йому 6000 грн, він відмовився, в подальшому дружині в його присутності також директор запропонував 15000 грн, обґрунтувавши суму обопільною виною учасників ДТП та носом автомобіля. Пропозиція була висловлена таким чином, що ця сума є прийнятною для компанії, але конкретно не казали, що заплатять. Гроші вони так і не отримали. Користувався автомобілем він, ремонтував також він. В чеку відображено лише вартість деталей. З показань свідка [PERSON] , директора Покровської філії ПрАТ «АСКО Донбас Північний», встановлене, що позивач звернулася заявою про виплату страхового відшкодування 21.10.2021, тобто більше ніж через рік після ДТП. Повідомлення про настання страхового випадку 08.07.2020 подав [PERSON] , у нього була довіреність від [PERSON] , але на той час строк її дії закінчився. До 21.10.2021 він особисто позивача не бачив. [PERSON] він повідомляв, що всі відшкодування здійснюються власникові транспортного засобу. Всі матеріали ДТП він надіслав аварійному комісарові до головного офісу компанії у м. Дружківку Донецької області, саме там вирішують, сплачувати страхове відшкодування або відмовляти в ньому. Ніяку суму позивачем та її чоловіком він не погоджував, лише роз`яснював, що через обопільність вини у ДТП обох її учасників буде виплачене лише 50% страхового відшкодування. Називати суму він не міг і через те, що не є експертом. Так, саме він первісно оглядав автомобіль і фіксував наявні видимі пошкодження, потім документи і фотознімки передав аварійному комісарові без будь-яких висновків. Про наявність письмової відмови у виплаті він не обізнаний, оскільки це є компетенцією страхових комісарів головного офісу. Зазвичай потерпілий називає страховикові визначений та бажаний ним до отримання розмір шкоди, і якщо страховий комісар погоджується з таким розміром, то страхове відшкодування виплачується без залучення експерта. Якщо ні залучається експерт для визначення збитків. Він завжди роз`яснює особам, що вертаються, їхні права та обов`язки. Не викликав позивача особисто, бо не зобов`язаний цього робити, отримання страхового відшкодування є правом особи. Але казав [PERSON] , що має з`явитися або власник, або він з довіреністю від власника. Експертної оцінки шкоди не проводилося, оскільки на це йдуть витрати страхової компанії, і тому вони проводять таку оцінку лише якщо власник звертається з цього приводу, чого не було. [PERSON] дійсно казав, що [PERSON] хворіє, надавав лікарняні листи, він також надіслав їх аварійному комісарові. V. Норми права, що регулюють спірні правовідносини, та оцінка суду Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з пунктом 3 частини другої\~статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України\~страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема,\~Закон України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV). Згідно зі статтею 999 ЦК України\~до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV. Законом № 1961-IV\~визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі\~статтею 3 Закону №1961-IV\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема,\~\~з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до\~статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1\~статті 22 Закону №1961-IV). В даній справі необхідно встановити, чи має позивач [PERSON] право на отримання страхового відшкодування від ПрАТ «СК АСКО ДС». Так, за положеннями пункту 33.1.4 ст.33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Ця вимога Закону виконана водієм автомобіля «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , [PERSON] наступного після настання ДТП дня 08.07.2020. Згідно зі ст.34 Закону №1961-IV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник\~страховика не\~з`явився\~у визначений\~строк,\~потерпілий має\~право самостійно\~обрати експерта\~для визначення\~розміру шкоди.\~У такому\~разі страховик\~зобов`язаний\~відшкодувати потерпілому\~витрати на\~проведення експертизи\~(дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. Дослідивши докази у справі, суд констатує, що відповідач-1 як страховик не в повній мірі виконав свої обов`язки, передбачені ст.34 Закону №1961-IV. Так, направивши свого представника директора Покровської філії [PERSON] для огляду пошкодженого транспортного засобу, страховик у подальшому мав на підставі складеного представником Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 08.07.2020 визначити розмір збитків (шкоди), але протягом встановленого законом строку не залучив для цього експерта. Разом із тим і позивач, яка мала право за таких обставин самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, таким правом не скористалася. Враховуючи, що відповідач-1 не виконав свого обов`язку, а позивач лише не скористалася правом на залучення експерта, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди на підставі відомостей про вартість придбаних нею запчастин для відновлювального ремонту автомобіля. Відповідачем-1 відмовлене у виплаті страхового відшкодування [PERSON] . Відсутність в матеріалах справи відповідної письмової відмови не спростовує факту такої відмови, оскільки страхове відшкодування до цього часту позивачем не отримане, і сам факт відмови підтверджений в судовому засіданні як представником відповідача-1, так саме й свідком [PERSON] . Згідно з п.37.1.4 ст.37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, серед іншого, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Саме на це як на причину відмови посилається у справі відповідач-1. Судом встановлено, що [PERSON] подала до ПрАТ «СК АСКО ДС» заяву про виплату страхового відшкодування 21.10.2021, тобто поза межами встановленого Законом №1961-IV річного строку на подання такої заяви. На обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку позивач посилається на свою тяжку тривалу хворобу спочатку на онкологічне захворювання, потім на перелам ноги, на підтвердження чого надала суду копії листків непрацездатності за період з 17.02.2021 по 08.07.2021 та з 27.07.2021 по 03.09.2021. Оцінивши надані позивачем докази, суд констатує, що зашифровані за класифікацією МКХ-10 захворювання позивача С64 та S92.3 відповідають розділам «Новоутворення» та «Травми» відповідно, що загалом підтверджує доводи позивача про тяжкість її хвороб, які за часом розпочалися до закінчення річного строку до звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, а закінчилися вже після спливу цього строку. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 дійшла висновку, що у випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Так, судом зауважене, що хоча й п.п.37.1.4 п.37.1\~ст.37 Закону №1961-IV\~визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат, а ні\~Закон №1961-IV, а ні\~ЦК України, а ні будь-який інший\~закон\~не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено\~ЦК України\~при пропуску позовної давності.\~\~\~Водночас\~ЦК України\~передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті\~263-264, стаття\~267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак\~законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, а ні у повному обсязі, а ні в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. \~Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим\~статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві\~(стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Враховуючи наведене, суд вважає, що причина пропуску позивачем [PERSON] строку на подання відповідачеві-1 заяви про виплату страхового відшкодування є поважною тією мірою, щоб забезпечити право позивача на отримання страхового відшкодування в судовому порядку. Встановивши право позивача на отримання страхового відшкодування, суд, враховуючи відсутність експертних висновків про вартість завданої шкоди та відновлювального ремонту транспортного засобу, має визначити розмір такого відшкодування, виходячи з наявних у справі доказів. Окремо слід зауважити, що сторони у справі, не зважаючи на роз`яснення їм судом в судовому засіданні прав та наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, не скористалися правом заявити перед судом відповідне клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру збитків. На підтвердження витрат позивача на відновлювальний ремонт автомобіля суду надано товарний чек на придбання автозапчастин на загальну суму 51595 грн. Так, позивачем придбано: А9068200161 фару передню ліву вартістю 11190; А9068800170 бампер передній вартістю 12077 грн; А9066200024 накладка фари вартістю 9240 грн; А90688003559051 решітка радіатору вартістю 3158 грн; А9068800203 панель передня вартістю 14690 грн; А9066840277 підкрилок передній лівий вартістю 1240 грн. Разом з тим, Актом огляду пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , складеного 08.07.2020 представником страховика [PERSON] , в автомобілі встановлені такі пошкодження: розбито бампер передній (під заміну), розбито решітку радіатора (під заміну), деформовано металеву панель під решіткою (під заміну та фарбування), деформовано лонжерон лівий (під ремонт). Оскільки є наявними розбіжності у кількості й найменуванні автозапчастин, зазначених у товарному чеку та Акті, враховуючи, що Акт був погоджений шляхом підписання водієм автомобіля «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , [PERSON] , і останній погодився, що з актом ознайомлений, пошкодження зазначені вірно, заперечень до нього викладено не було, суд вважає за доцільне визначити розмір спричиненої матеріальної шкоди позивачеві шляхом складання вартості автозапчастин, зазначених і в товарному чеку, і в Акті: бампер передній вартістю 12077 грн, решітка радіатора вартістю 3158 грн, панель передня вартістю 14690 грн, що сукупно дорівнює 29925 грн. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною першою\~ст.1188\~ЦК України\~визначене,\~що шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~зокрема: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У справі, що розглядається, винуватими у настанні ДТП 07.07.2020 визнані обидва водії [PERSON] та [PERSON] , про що наявні постанови суду, які набрали законної сили. Враховуючи, що ступінь вини водіїв окремо не визначався, суд бере за основу для визначення розміру відшкодування рівнозначний ступень вини водіїв у події. Пункт 36.3 ст.36 Закону №1961-IV визначає, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Отже, з огляду на викладене відшкодуванню відповідачем-1 позивачеві має підлягати 50% встановленого судом розміру спричиненої матеріальної шкоди: 29925 грн/2 = 14962,50 грн. За положеннями п.12.1 ст.12 Закону №1961-IV розмір\~ франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму\~франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, враховуючи встановлений у полісі №АО/1732094 від 18.09.2019 розмір франшизи 1000 грн, матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню ПрАТ «СК АСКО ДС» на користь [PERSON] становить 13962,50 грн, а матеріальна шкода, що дорівнює розміру франшизи у 1000 грн, має бути відшкодована [PERSON] шляхом її стягнення з відповідача-2 [PERSON] . Окремо суд зазначає, що при обрахуванні розміру відшкодування матеріальної шкоди не враховує відомості Звіту №2027/20 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, наданого відповідачем-1, про коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Mersedes-Benz C300», д/н [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП. Висновки звіту викликають певні сумніви з огляду на те, що його складено лише 13.09.2023, тобто вже під час розгляду цієї справи судом, а за текстом звіту сама оцінка виконана 07.07.2020, тобто більше ніж за три роки від складання звіту. Крім того, такий звіт мав бути наданий страховиком експертові для застосування його висновків при визначенні розміру збитків, чого відповідачем-1 здійснено не було. Щодо вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, й у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пунктах 5,9 вищезазначеної постанови зауважене, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №487/6970/20, від 23.11.2022 у справі №686/13188/21, від 19.04.2023 у справі №336/10216/21. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №477/874/19). Таким чином, розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Ураховуючи встановлення факту пошкодження майна позивача діями відповідача-2 [PERSON] , неможливість [PERSON] тривалий час користуватися цим майном, потребуючи цього в тому числі через тяжку хворобу, суд вважає правдивими твердження позивача про відчуття нею стану пригнічення та відсутності справедливості за фактом ДТП протягом тривалого часу. Разом із тим, враховуючи доведену винуватість у настанні ДТП і чоловіка позивача [PERSON] , суд вважає справедливим визначити розмір відшкодування моральної шкоди половиною від заявленої позивачем суми 5000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача-2 [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Розподіл судових витрат між сторонами Судові витрати у справі складаються з судового збору в розмірі 2147,20 грн, який в силу положень ч.1 ст.\~141\~ЦПК\~України через часткове задоволення позовних вимог необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених судом вимог: по 590,59 грн з кожного з відповідачів. В іншій частині судовий збір в розмірі 966,03 грн покладається на позивача [PERSON] . Крім того, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, які склали 7000 грн. За положеннями ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Правничу допомогу позивачеві у справі надавав адвокат Майоров С.В. згідно з договором №28 про надання правової допомоги від 05.04.2023 (а.с.29-31). Згідно з Актом виконаних робіт від 04.07.2023 (а.с.26-зв.) адвокатом позивачеві надані юридичні послуги на суму 7000 грн, сплата вартості послуг на вказану суму підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №28 від 04.07.2023 (а.с.27). Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 1925,35 грн з кожного на відшкодування витрат на правничу допомогу, в іншій частині ці витрати на суму 3149,30 грн покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial