Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 1500 доларів США, три проценти річних у сумі 38,22 доларів США та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Hyundai Tucson», 2008 року випуску. 30 липня 2020 року [PERSON] уповноважила довіреністю [PERSON] представляти її інтереси у відповідних органах, установах та організаціях представляти її інтереси з усіх питань, пов`язаних з розпорядженням належного їй транспортного засобу, в тому числі й щодо продажу транспортного засобу. В свою чергу [PERSON] зобов`язався передати [PERSON] грошові кошти від продажу автомобіля в сумі 1500 доларів США не пізніше 1 листопада 2021 року, про що написав власноручну розписку з особистим підписом. Із листа начальника ТСЦ 7442 РСЦ МВС у Чернігівській області, датованого 09 серпня 2022 року, наданого на адвокатський запит стало відомо, що транспортний засіб «Hyundai Tucson», кузов [NUMBER] 04 листопада 2020 року було перереєстровано на іншого власника. Так, із договору комісії №6436/20/002438 від 10 жовтня 2020 року укладеного між ТОВ «Вавілон» в особі Уляницької Н.М. та відповідачем [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 10 жовтня 2020 року, вбачається, що комісіонер зобов`язався вчинити декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «Hyundaі Tucson», 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] за ціною не нижче 49000 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 10 жовтня 2020 року №6436/20/002438, укладеного між ТОВ «Вавілон» в особі [PERSON] та покупцем [PERSON] , належний [PERSON] автомобіль «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, кузов [NUMBER] , перейшов у власність останньої, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 49000 грн. Однак, станом на день звернення із вказаним позовом до суду зазначені в розписці грошові кошти від продажу автомобіля, в сумі вказаній відповідачем у наданій ним розписці - 1500 доларів США, відповідачем не повернуто. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2022 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті. 04 травня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Крупський В.В. подав до суду заяву про зміну підстав позову. В обґрунтування поданої заяви вказав, що отримання відповідачем коштів за укладеним правочином щодо відчуження транспортного засобу обумовило виникнення у нього обов`язку передати довірителеві (позивачу) все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Зазначає, що стягнення з відповідача повинно відбуватись не з підстав невиконання зобов`язань за договором позики (розпискою), яка як документ, письмовий доказ підтверджує виключно факт передачі грошових коштів та фіксує суму, яка підлягала такій передачі, а з підстав невиконання обов`язку відповідача передати довірителеві (позивачу) все одержане у зв`язку з виконанням доручення (продажем автомобіля). Ухвалою від 09 травня 2023 року прийнято заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Крупського В.В. про зміну підстав позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням змінених підстав позову за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. У судове засідання, призначене на 28 листопада 2023 року позивач не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 28 листопада 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Крупський В.В. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному сайті Солом`янського районного суду м. Києва, однак причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги з урахування заяви про зміну підстав позову, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 25 грудня 2013 року. Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г. 30 липня 2020 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси у відповідних органах Державтоінсекції, нотаріальних конторах, біржах, органах страхування, СТО, авто гаражних кооперативах або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях, езалежно від їх підпорядкування і форм власності. З усіх питань, пов`язаних з розпорядженням належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобілем «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , тип - універсал-В легковий, колір - бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого органом 8003 від 25 грудня 2013 року. Відповідно до оригіналу розписки, складеної [PERSON] , він зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти від продажу належного їй автомобіля «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 1500 доларів США. Не пізніше 01 листопада 2021 року. Із договору комісії №6436/20/002438 від 10 жовтня 2020 року, укладеного між ТОВ «Вавілон» в особі Уляницької Н.М. та відповідачем [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 10 жовтня 2020 року, встановлено, що комісіонер зобов`язався за дорученням комітента вчинити один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , тип - універсал-В легковий, колір - бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] , за ціною не нижче 49000 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №6436/20/002438 від 10 жовтня 2020 року, укладеного між ТОВ «Вавілон» в особі Уляницької Н.М. та покупцем [PERSON] , продавець передав у власність покупцеві транспортний засіб «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , тип - універсал-В легковий, колір - бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] ; за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 49000 грн. Як стверджує позивач, станом на дату звернення до суду грошові кошти повернуті не були, про що свідчить перебування оригіналу розписки у позивача, що підтверджує невиконання відповідачем своїх обов`язків. Позивачі звернувшись до суду з указаним позовом, просять стягнути з відповідача стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 1500 доларів США, три проценти річних у сумі 38,22 доларів США та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Вирішуючи спір що виник між сторонами суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства . Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 11.11.2009, №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабіпету Міністрів від 7.09.98 №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконания відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання - передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а Держільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видасться свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Правова природа загально-цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За положеннями ч.3 ст.244 ЦК України, довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом с правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов?язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особо, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Частиною 1 ст.1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Повірений зобов?язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч. 1 ст. 1004 ЦК України). Відповідно до приписів ч.1 ст.1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченні виконання договору доручення, зокрема він має негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Ураховуючи вищезазначене, отримання відповідачем коштів за укладеним правочином щодо відчуження транспортного засобу обумовило виникнення у нього обов`язку передати довірителеві (позивачу) все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Зважаючи на те, що відповідач обов`язку щодо повернення належних позивачу коштів не виконав, то вбачаються всі правові підстави для їх стягнення в судовому порядку. Аналогічна правова позиція знайшла своє закріплення в постанові Верховного Суду від 07 березия 2018 року у справі № 536/378/15-4. У постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 Верховний Суд України зазначив, що незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня. Відтак у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у ст.1048 Цивільного кодексу України, та при застосуванні ст. 625 ЦК України. А у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 308/3824/16-ц йдеться про те, що незалежно від визначеної сторонами валюти боргу у зобов`язанні валютою платежу є виключно гривня, за умови відсутності у сторін відповідної ліцензії Національного банку України. Натомість Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст.525, 526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Ураховуючи те, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання за договором доручення, зокрема здійснив продаж автомобіля за довіреністю, однак обумовлені розпискою кошти довірителю так і не повернув, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог та наявність підстав для стягнення заборгованості за договором доручення у розмірі 1500 доларів США. Згідно ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приймає до уваги поданий позивачем розрахунок, відповідно до якого розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з листопада 2021 року по вересень 2022 року складає 38,22 долари США. Відтак, вимоги позивача про стягнення суми боргу за договором доручення в розмірі 1500 доларів США, трьох процентів річних у розмірі 38,22 долари США обґрунтовані та підлягають до задоволення. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved