Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач 20.10.2023 звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Малиновський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 180\~536,63 грн. В обґрунтування позову відзначено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утримані. Відповідач має сплачувати аліменти, відповідно до рішення суду, у розмірі частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 22.08.2011 по 13.12.2018. Відповідач тривалий час офіційно не працює на має заборгованість по аліментам за період з 22.08.2011 по 12.12.2018 у розмірі 180\~536,63 грн. З невідомих причин 12.10.2023 суму боргу було змінено та вона становить 110\~851,03 грн. Розмір заборгованості оскаржувався [PERSON] , однак провадження у справі №522/20731/21 було закрито. За розрахунком позивача неустойка за несвоєчасну сплату аліментів становить 100% розміру заборгованості, тобто 180\~536,63 грн. Ухвалою від 23.10.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 23.11.2023. До суду 20.11.2023 надійшла заява, яка по суттю є відповіддю на відзив, тоді як відзив від [PERSON] надійшов 21.11.2023. Відтак, згідно відзиву [PERSON] , останній просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що відповідач постійно сплачував аліменти в тому числі в розмірі, що перевищує розмір, зазначений у виконавчому листі. Розрахунок Подільського ДВС незаконний, адже з 2004 по 2021 рік проводилася сплата аліментів через банківські установи, як на рахунок позивача та і на рахунок доньки [PERSON] . За час сплати аліментів відповідач проживав в м. Одесі та в Малинському районі Житомирської області, тобто розрахунок заборгованості мав здійснюватися, виходячи з середнього заробітку для місцевості, де мешкав відповідач, адже він не був офіційно працевлаштований, однак державний виконавець порахував, виходячи з заробітку по м. Києві. З 31.07.2023 виконавчий лист перебуває на виконанні у Малинському ВДВС та з урахуванням всіх сплат було 28.09.2023 здійснено розрахунок, за яким заборгованість становить 29\~078,92 грн. Однак, позивачка не погодилася з таким розрахунком та подала ряд скарг на дії державного виконавця та 10.10.2023 Малинським відділом ДВС складено розрахунок відповідно до якого розмір заборгованості складає 110\~851,03 грн, з чим не погодився відповідач та подав скаргу, яка на разі розглядається Приморським районним судом м. Одеси. Тому, розрахунок, який подала позивач є не актуальним та оскаржується обома сторонами. Отже, [PERSON] належно виконував рішення зі сплати аліментів, а позивачка зловживає правами, адже не визнає факт отримання коштів, які, між іншим, сплачувалися до 2020 року, тоді як донька стала повнолітньою у 2018 році. Згідно заяви [PERSON] , яка по сутті є відповіддю на відзив, позивачка вказує, що боржник обманює, що сплачував аліменти, доказом чого є розрахунок заборгованості. Позивачка зазначає, що боржник подає фальшииві квитанції та замовчує той факт, що має бізнес та з 2011 року у нього відсутній зв`язок з дитиною. Вказує, що відзив подано відповідачем не у 15-денний строк. Відповідач є випускником Одеського державного економічного університету, тому не може бути не працевлаштованим. Відповідач був власником трьох компаній, які займалися оптовою торгівлею непродовольчими товарами споживчого призначення, електротехнічною промисловістю та власником будівельної компанії. У судове засідання 23.11.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивачка звернулася до суду 23.11.2023 про розгляд справи за її відсутності, у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 28 листопада 2023 року. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.102). 04 березня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.20). З інформації про виконавче провадження від 12.10.2023 вбачається, що 30 жовтня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №1522/10313/12 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі частини всіх доходів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 22.08.2011 і до повноліття дитини. (а.с.34-35). Виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції Романенко Ю.С. м. Київ постановою від 19.02.2014 (а.с.125). Виконавчий лист №1522/10313/12 31.07.2023 був прийнятий до виконання Малинським відділом ДВС Коростенського району Житомирської області ЦМУМЮ (м.Київ) (а.с.131). Згідно листа Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 10.10.2023, [PERSON] було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) по боржнику [PERSON] , за період з 01.03.2015 по 01.03.2018, сукупний розмір заборгованості становить 180\~536,63 грн та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів Малинського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області за період з 22.08.2011 по 12.12.2018, в даному розрахунку нарахування проводилися наступним чином: з 22.08.2011 по 31.12.2017 розміром доходу боржника вказано середню заробітну плату працівників по м. Одеса за виключенням періоду з жовтня 2014 року по лютий 2015 року включно коли розмір доходу боржника вказувався виходячи з офіційного доходу боржника, отриманий в ПАТ «СК «Глобал Гарант»; з 01 січня по 12 грудня 2018 року розміром доходу боржника вказано середню заробітну плату по Малинському районі Житомирської області, згідно якого сума заборгованості становить 110\~851,03 грн (а.с.30). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №60095946, розмір заборгованості [PERSON] станом на 01.10.2023 становить 110\~851,03 грн. В такому розрахунку за весь період з серпня 2011 року по грудень 2018 року відсутня жодна сплата (а.с.10-14). Сума заборгованості на яку посилається позивачка у розмірі 180\~536,63 грн розрахований станом на 01.03.2019 Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві (а.с.50), тому не може прийматися до уваги як не актуальний. Так само сума заборгованості на яку посилається відповідач у розмірі 29 078,92 грн, розрахований станом на 01.09.2023 Малинським ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.165-170), не приймається судом до уваги, адже є не актуальна. Квитанції додано до відзиву представником відповідача (а.с.134-164), частина з яких не може бути прочитана через неякісність копій, не приймаються судом до уваги, адже такі квитанції не містять зазначення про сплату аліментів, в деяких відсутнє призначення платежу, в інших вказано «переказ особистих коштів». Більше того, сплата аліментів має бути врахована державним виконавцем, про що висвітлено в розрахунку заборгованості, в то час як станом на 01.10.2023 як вказувалося вище жодна оплата від [PERSON] не врахована у розрахунку, що не є предметом даного спору. Посилання відповідача не оспорення розрахунку заборгованості та відповідно ухвалу Приморського районного суду м. Одеси у справі №2/1522/10313/11 від 20.10.2023 не приймаються судом до уваги, адже така скарга [PERSON] була повернута ухвалою суду від 20.11.2023 про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України) Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені\~за місячним\~платежем розраховується\~так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. [PERSON] не доказав відсутність його вини у несплаті аліментів та не доказав здійснення оплати з метою виконання рішення та відповідного виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] . Тому, суд вважає, що [PERSON] винний у відсутності сплати аліментів, у зв`язку з чим вважає за можливе стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів. Позивач просить стягнути пеню за весь період сплати аліментів, тобто з серпня 2011 року по грудень 2018 року. Аліменти стягуються з відповідача з 22.08.2011 по 12.12.2018. У актуальному та чинному розрахунку заборгованості станом на 01.10.2023 відсутня сплата аліментів [PERSON] за весь період їх стягнення, тому прострочення сплати аліментів почалося з 01.09.2011 на суму аліментів 201,85 грн. Тобто, за перший місяць прострочення 201,85 грн х 30 днів (у вересні 2011 року 30 днів) х 1%, що дорівнює 60,555 грн. За наступний місяць прострочення 625,75 грн (заборгованість за вересень 2011 року) х 61 день (кількість днів у вересні та жовтні 2011 року) х 1%, що дорівнює 381,7075 грн. За третій місяць прострочення: 625,75 х 91 х 1% = 569,4325 грн. За четвертий місяць прострочення: 625,75 х 122 х 1% = 763,415 грн. За п`ятий місяць прострочення: 625,75 х 152 х 1% = 951,14 грн. За шостий місяць прострочення: 705,50 х 181 (у лютому 2012 року 29 днів + попередні 152 дні) х 1% = 1\~276,955 грн. За сьомий місяць прострочення: 705,50 х 212 х 1% = 1\~495,66 грн. За восьмий місяць прострочення: 705,50 х 242 х 1% = 1\~707,31 грн. За дев`ятий місяць прострочення: 705,50 х 273 х 1% = 1\~926,015 грн. За десятий місяць прострочення: 705,50 х 303 х 1% = 2\~137,665 грн. За одинадцятий місяць прострочення: 705,50 х 334 х 1% = 2\~356,37 грн. За дванадцятий місяць прострочення: 705,50 х 364 х 1% = 2\~568,02 грн. Тобто, сукупний розмір пені за перший рік прострочення сплати аліментів з вересня 2011 року по вересень 2012 року складає 16\~194,245 грн. За наступний рік прострочення сплати аліментів, тобто з жовтня 2012 року по жовтень 2013 року сукупний розмір пені становить 56\~563,09 грн. Таким чином, вбачається, що повний розмір пені перевищить 100% заборгованості, адже лише за два роки прострочення, сума пені склала 72\~757,335 грн, тому розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягає стягненню у розмірі 110\~851,03 грн, що дорівнює актуальному розміру заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.10.2023. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду, тому не приймаються до уваги. З огляду на вищевикладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial