Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» Юхименко Ю.Ю. звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові вказував, що 17.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №700137707 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором №MNV72F7R. За умовами кредитного договору, відповідачка отримала кредит у розмірі 16000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,04 відсотки від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту та до закінчення строку, на який видавався кредит. Відповідачка зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно договору. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №700137707 від 17.12.2021 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №700137707 від 17.12.2021 року. 04.08.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №04/08/23-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №700137707 від 17.12.2021 року. Відповідно до Реєстру боржників від 04.08.2023 року до договору факторингу №04/08/23-01 від 04.08.2023 року, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 43558,40 грн, з яких: 16000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27558,40 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідачка не виконує взятих на себе зобов`язань щодо плати кредиту та нарахованих відсотків. Просив стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №700137707 від 17.12.2021 року в розмірі 43558,40 грн, судовий збір у розмірі 2147,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., докази понесення яких будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по даній справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином. У позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи по суті про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не подала. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: довідку щодо дій позичальника і Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно якої - [PERSON] , жителька [ADDRESS] , РНОУПП: [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] від 20.03.2018 року, уклала договір №700137707 від 17.12.2021 року на суму 16000,00 грн, на строк 30 днів, процентна ставка - 0,04% в день, одноразовий ідентифікатор MNV72F7R, який 17.12.2021 року відправлено позичальнику на номер [NUMBER] ; паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №700137707 від 17.12.2021 року; копію договору кредитної лінії №700137707, укладеного 17.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 16000,00 грн строком на 30 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути позику до 16.01.2022 року та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 131,40% річних від суми кредиту з розрахунку 0,36% на день від суми кредиту за кожен день користування ним. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV72F7R; копію платіжного доручення №91aba4ca-d4dc-4d09-ace3-c2daa56e9446 від 17.12.2021 року, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на рахунок [PERSON] кошти в сумі 16000,00 грн. згідно договору №700137707 від 17.12.2021 року; виписку з особового рахунку за кредитним договором №700137707 від 17.12.2021 року, згідно якого - заборгованість за вказаним кредитним договором становить 43558,40 грн, з яких: 16000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27558,40 грн - сума заборгованості за відсотками; копії договору факторингу №28/1118-01, укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», додаткової угоди №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеної 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», додаткової угоди №25 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеної 21.10.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» та витягу з реєстру прав вимоги №174 від 22.02.2022 року, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №700137707 від 17.12.2021 року на суму 43049,60 грн, з яких: 16000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 27049,60 грн - заборгованість за відсотками; копії договору факторингу №05/0820-01, укладеного 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», додаткової угоди до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеної 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», додаткової угоди №1 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеної 10.08.2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», додаткової угоди №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеної 03.08.2021 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», додаткової угоди №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеної 30.12.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №700137707 від 17.12.2021 року на суму 43558,40 грн, з яких: 16000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 27558,40 грн - заборгованість за відсотками; копії договору факторингу №04/08/23-01, укладеного 04.08.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» та реєстру боржників, до договору факторингу №04/08/23-01 від 04.08.2023 року, за умовами яких ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» належне йому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №700137707 від 17.12.2021 року на суму 43558,40 грн, з яких: 16000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 27558,40 грн - заборгованість за відсотками. Невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «ФК «ЕЙС» з даним позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: 17.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №700137707 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 16000,00 грн строком на 30 днів та зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 0,36% за кожен день користування кредитними коштами; на підставі договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, №05/0820-01 від 05.08.2020 року та №04/08/23-01 від 04.08.2023 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статусу кредитора по кредитному договору №700137707, укладеному між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконала, то з неї підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених цим договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 43558,40 грн, з яких: 16000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27558,40 грн - сума заборгованості за відсотками. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС», про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню із стягненням з відповідачки на користь позивача сплачених ним судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн відповідно до вимог ст.141 ЦПК України (платіжна інструкція №1989 від 04.10.2023 року). На підставі ст.ст.2, 15, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 536, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved