Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на її, позивачки, адресу надійшли від ТОВ «ФК «Інвест фінанс» претензія від 21.12.2020 року на суму 11 207,25 грн. по кредитному договору №10002488798 від 24.10.2020 року, та претензія від 11.01.2021 року на суму 14 134,05 грн. по кредитному договору №10002488798 від 24.10.2020 року. Зазначає, що вона, позивачка, ніколи не встановлювала правовідносин із ТОВ «ФК «Інвест фінанс», зокрема, не укладала вказаний кредитний договір та не отримувала від ТОВ «ФК «Інвест фінанс» по ньому жодні кредитні кошти. Листом Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області МВС вих.№211-1/108/46/04-2021 від 03.02.2021 року її повідомлено що викладені у її заяві факти відносяться до відносин цивільно-правового характеру, тому для вирішення усіх спірних питань їй рекомендується звертатись до суду. Крім того, ТОВ «ФК «Інвест фінанс» передано ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформацію, передбачену п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій», щодо грошових зобов`язань позивачки, які не існують. За інформацією ТОВ «Українське бюро кредитних історій» 24.10.2020 року на ім`я позивачки ТОВ «ФК «Інвест фінанс» оформлено та видано два кредитні договори, зокрема, № [NUMBER] строком по 31.10.2020 року на суму 500 грн., статус якого «закритий», заборгованість 0,00 грн., та № [NUMBER] строком по 24.02.2021 року на суму 4500 грн., статус якого станом на 11.03.2021 року - «відкритий», заборгованість 19255,00 грн. За інформацією ТОВ «ФК «Інвест фінанс» правонаступником кредитора ТОВ «ФК «Інвест фінанс» по вищезазначеному кредитному договору на підставі договору факторингу №260721 від 26.07.2021 року, є ТОВ «ФК Кредит-Капітал». Разом із цим, наявність неправдивої інформації у кредитній історії позивачки у ТОВ «Українське бюро кредитних історій» завдає шкоду діловій репутації позивачки, створює для неї додаткові хвилювання і потенційні юридичні ризики. Враховуючи що позивачка пропозицій ТОВ «ФК Кредит-Капітал» на укладання вищезазначених кредитних договорів не отримувала, їх не акцептувала, кредитні договори як у письмовому так і в електронному вигляді не підписувала, а також не вчиняла будь-яких інших дій які б свідчили про її волевиявлення щодо укладання вказаних договорів, зокрема не отримувала кредитні кошти по ним, твердження кредиторів як попереднього так і нового про те, що позивачка стороною вищезазначених кредитних договорів, а саме позичальником, є помилковою. Відтак, просить зобов`язати ТОВ «ФК Кредит-капітал» відкликати із ТОВ «Українське бюро кредитних історій» усі документи щодо суб`єкта кредитної історії [PERSON] , [INFO] та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити із кредитної історії [PERSON] , [INFO] передбачену п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформацію щодо кредитних договорів №10002488773 та №10002488798 від 24.10.2020 року. Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Гладишевої Х.В. На підставі розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова М. Турчак №757/Р від 29.03.2023р. "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", призначено повторний автоматичний розподіл справи № 465/6294/21. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023р., справу передано судді Кузю В.Я. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.05.2023 року прийнято до провадження цивільну справу №465/6294/21, справу призначено до підготовчого\~судового розгляду, визнано обов"язковою явку в підготовче судове засідання усіх учасників судового процесу для дачі пояснень з приводу обставин справи, яких зобов"язано представити оригінали документів, що стосуються предмету спору, для огляду в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Українське бюро кредитних історій» просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що з інформації, яка міститься в кредитній історії позивачки вбачається, що кредитні договори укладено 31.10.2020р. та 24.02.2021р. Відсутні підстави вважати, що дані кредитні договори укладені всупереч чинному законодавству. Позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що договори укладено шахрайськими діями інших осіб. У відповіді на відзив представник позивачки зазначає, що не надано жодного первинного бухгалтерського документу про надання ТОВ «ФК «Інвест фінанс» кредитних коштів позивачці. Крім того, зазначена у заяві карта, емітована АТ "Ощадбанк", в якому позивачка ніколи не мала рахунків. \~ \~ \~ \~ ТОВ «ФК Кредит-Капітал» у своєму відзиві та запереченні на відповідь на відзив просить відмовити в задоволенні позовни вимог. Зазначає, що позивачка була ідентифікована ТОВ «ФК «Інвест фінанс», відбувся акцепт договору позичальником. У заяві позивачки про прийняття оферти зазначені всі дані, необхідні для надання їй кредиту, зокрема і номер банківської карти, на яку було направлено кошти та було надано кредит 24.10.2020р. у розмірі 4500 грн., що підверджується випискою по кредитному договору №10002488798 від 24.10.2020р. Кредитний договір є укладеним належним чином відповідно до вимог законодавства., а дії позивачки спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов"язання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.10.2023 року закрито підготовче\~провадження та\~призначено до\~судового розгляду\~по суті\~цивільну справу. Учасники судового процесу не прибули в судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, в матеріалах справи місться заяви про розгляд справи за відсутності сторін, за наявними письмовими доказами в справі. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Суд розглянувши зміст позовної заяви та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно письмових повідомлень за підписом генерального директора ТОВ "Фінансова компанія "Інвест - Фінанс" Купріянова М.С. від 21.12.2020р. та 11.01.2021р., у позивачки [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором №10002488798 від 24.10.2020р. В матеріалах цивільної справи міститься роздруківка договору №10002488798 від 24.10.2020р., укладеного між ТОВ "ФК "Інвест - Фінанс" та гр. [PERSON] , з відміткою електронний підпис. Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Підтвердження укладання будь-якого договору між позивачкою та ТОВ "Фінансова\~компанія "Інвест\~-\~Фінанс" матеріали справи не містять. Відповідачами у справі не надано жодних належних та достатніх доказів того, що у позивачки перед ТОВ "Фінансова компанія "Інвест - Фінанс" та його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» наявні будь - які кредитні зобов"язання за наслідками підписання нею будь - яких кредитних договорів. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає аргументи позивачки обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані і не заперечені відповідачем. Встановлені судом обставини справи вказують на те, що волі позивачки на укладення кредитного договору №10002488798 від 24.10.2020р. не було, при цьому були використані персональні дані позивачки, разом з тим відповідачами не надано будь - яких первинних бухгалтерських документів, які свідчать про те, що у позивачки наявна кредитна заборгованість. Суд не бере до уваги долучені відповідачами довідки про ідентифікацію, оферти, заяви про прийняття оферти, оскільки такі підписані лише в односторонньому порядку зацікавленою особою,в даному випадку фінансовими установами, які стверджують про наявність кредитної заборгованості. Відповідно до Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (надалі - Закон № 2704-IV) вказаний закон визначає правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій У ст.7 Закону №2704-IV кредитна історія містить таку інформацію, зокрема: 1) відомості, що ідентифікують особу: а) для фізичних осіб: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; паспортні дані; місце проживання; ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (у разі наявності) (далі - ідентифікаційний номер); відомості про поточну трудову діяльність; сімейний стан особи та кількість осіб, які перебувають на її утриманні; дата і номер державної реєстрації, відомості про орган державної реєстрації та основний предмет господарської діяльності фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності; 2) відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання. Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону №2704-IV інформація для формування кредитної історії надається користувачем до бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст.10 Закону №2704-IV бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена п.2 ч.1 ст.7 (відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії) у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через бюро інформації про нього. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону №2704-IV, бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та договором. Відповідно до ч.11 ст.13 Закону №2704-IV, суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права. Під час судового розгляду не доведено, що позивачем була надана письмова згода позивача на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього, а відтак така інформація повинна бути виключена з кредитної історії. Оскільки підтвердження укладання кредитного договору між позивачкою та ТОВ "ФК\~"Інвест\~-\~Фінанс" матеріали справи не містять, то на підставі ст.10 ЗУ "Про організацію формування та обігу кредитних історій", слід вилучити з кредитної історії позивачки інформацію по договору позики від 24.10.2020р. №1000248879. Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача) принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Принцип диспозитивності полягає у праві сторони на власний розсуд розпоряджатися своїми процесуальними правами, активно впливати на процес з метою захисту своїх прав та інтересів, і є одним із основних принципів судочинства та є свідченням того, що саме сторона є рушійною та визначальною силою процесу. Згідно з частинами 1, 2\~статті 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~може бути\~визначено тільки\~у світлі\~конкретних обставин\~справи (рішення\~ЄСПЛ від\~18\~липня 2006\~року №\~63566/00\~«Проніна проти\~України (Pronina\~v.\~Ukraine)»,\~§ 23). Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На\~ підставі\~ наведеного,\~\~

Outcome: approved