Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

03.11.2023 року до суду звернувся директор ТОВ «Фінансова\~компанія «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. з заявою про ухвалення додаткового рішення. 06.11.2023 року ухвалою судді заяву прийнято до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 16.11.2023 року. В заяві посилалися на те, що 31.10.2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення по справі, яким було задоволено позовні вимоги. У позовній заяві на виконання вимог ч.1 ст.134, ч.1 ст.137 ЦПК України було зазначено (орієнтовний) попередній розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які поніс позивач і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також зазначено, що докази понесених витрат будуть надані відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно ст.ст. 133, 134, 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката складає 21000 грн., який розраховується наступним чином: вивчення наданих документів, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1000 грн., складання позовної заяви про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 4000 грн., підготовка до судових засідань, представництво інтересів Клієнта в Ленінському районному суді м. Запоріжжя (судові засідання 14.06.2023 року, 13.07.2023 року, 14.08.2023 року, 25.09.2023 року, 11.10.2023 року, 23.10.2023 року, 24.10.2023 року, 31.10.2023 року) - 16000 грн. Вважають, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у Постанові Верховного суду від 26.07.2022 року у справі № 910/1209/21, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, у Постанові Верховного суду від 28.06.2023 року у справі № 463/2001/19. Тобто, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Посилаючись на ст.270 ЦПК України прохали винести додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати в порядку ст.270 ЦПК України та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмір 21000 грн. В судове засідання позивач та його представник: адвокат Середа АА. не з`явилися, 16.11.2023 року директор ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, прохав заяву задовольнити. В судове засідання відповідач та його представник: адвокат Козлов О.Ю. не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомили. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, а вимоги позивача частковому задоволенню з наступних підстав. 10.04.2023 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. У позові позивач посилався на те, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката складає 15000 грн., та повідомлено, що докази на підтвердження таких витрат будуть надані відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України. 31.10.2023 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» три відсотка річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 07.04.2020 року по 07.04.2023 року у розмірі 331249,28 грн., з яких: три відсотка річних в сумі 52861,81 грн. та інфляційне збільшення в сумі 278387,47 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» витрати на сплату судового збору в сумі 4968,74 грн. 03.11.2023 року до суду звернувся директор ТОВ «Фінансова\~компанія «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій посилався, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката складає 21000 грн. Відповідно ч.1\~п.3\~ст.270\~ЦПК України\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно ч.2,3,4,5\~ст.270\~ЦПК України\~заяву про\~ухвалення додаткового\~рішення може\~бути подано\~до закінчення\~строку на\~виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення . У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач в порядку ст.270 ЦПК України з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21000 грн., з підстав того, що судом при ухваленні рішення питання про стягнення витрат на правову допомогу не вирішувалось, у позові позивач посилався на те, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 15000 грн., та повідомлено, що докази на підтвердження таких витрат будуть надані відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не подано. Суд доходить висновку, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн. з наступних підстав. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем після розгляду справи судом надано суду докази на підтвердження понесених витрат, які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги №002/08-М від 02.08.2021 року з додатком №3; актом прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 02.08.2021 року; розрахунком наданих послуг від 01.11.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 02.08.2021 року. Так, згідно розрахунку наданих послуг від 01.11.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 02.08.2021 року та акту прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2023 року за договором про надання правничої допомоги від 02.08.2021 року витрати позивача складають: 21000 грн., з яких: вивчення наданих документів, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1000 грн., складання позовної заяви про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 4000 грн., підготовка до судових засідань, представництво інтересів Клієнта в Ленінському районному суді м. Запоріжжя (судові засідання 14.06.2023 року, 13.07.2023 року, 14.08.2023 року, 25.09.2023 року, 11.10.2023 року, 23.10.2023 року, 24.10.2023 року, 31.10.2023 року) - 16000 грн. Однак, суд зазначає, що підготовче засідання 14.06.2023 року не відбулось у зв`язку з неявкою сторін та їх представників, розгляд відкладено на 13.07.2023 року; 13.07.2023 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, сторони та їх представники не з`явилися, представник позивача: адвокат Середа А.А. надав заяву про розгляд справи без його участі; судове засідання 14.08.2023 року відкладено на 25.09.2023 року за клопотанням відповідача; судове засідання 25.09.2023 року не відбулось у зв`язку з неявкою сторін та їх представників, розгляд відкладено на 11.10.2023 року; судове засідання 11.10.2023 року відкладено на 23.10.2023 року за клопотанням відповідача; 23.10.2023 року судове засідання відбулось за участі представника позивача: адвоката Середи А.А. та відповідача, оголошено перерву до 24.10.2023 року; судове засідання 24.10.2023 року відкладено на 31.10.2023 року за клопотанням представника відповідача; 31.10.2023 року судом ухвалено рішення, в судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, представник позивача: адвокат Середа А.А. надав заяву про розгляд справи без його участі. Таким чином, представник позивача: адвокат Середа А.А. приймав участь в судовому засіданні лише 23.10.2023 року. Тому, позивачем підтверджено витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн., з яких: вивчення наданих документів, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1000 грн.; складання позовної заяви про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 4000 грн., участь в судовому засіданні, представництво інтересів Клієнта в Ленінському районному суді м. Запоріжжя (судове засідання 23.10.2023 року) 2000 грн. При цьому суд керується Постановою ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, відповідно якої: склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, про що зазначено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір». Також, згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) «Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved