Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Гофельд Ганни Сергіївни, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 24 вересня 2005 року зареєструвала шлюб відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюм Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 270. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з початком війни в Україні їх стосунки з відповідачем погіршились, що призвело до фактичного припиненні шлюбних відносин сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони на даний час проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрований 24 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюм Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 270. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи за її відсутності, відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини про те, що 24 вересня 2005 року між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюм Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 270, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюм Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, 10 лютого 2006 року. Сторони по справі мають дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.03.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Згідно ст.\~21,\~24\~Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1\~ст. 55\~Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 112\~Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 2 статті\~104, частини 3 статті\~105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~статті 109\~Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0.3225290403.1 від 29.09.2023 про сплату судового збору у сумі 858,88 грн. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 429,44 грн (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 429,44 грн (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved