Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

11 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання дитини, у зв`язку зі зміною його сімейного стану. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебував у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем, які припинені з початку 2018 року. За час сумісного проживання з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Так, за судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року у цивільній справі № 211/2487/18 на користь відповідача з нього стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На момент прийняття вказаного судового рішення проживав один, однак з 2021 року проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , у яких [INFO] народився син [PERSON] . За судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2023 року у цивільній справі № 211/3862/23 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, вказує, що утримує [PERSON] до досягнення дитиною віку 3-х років. У зв`язку з тим, що на даний час його сімейний стан змінився, просить змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина [PERSON] , [INFO] , зменшивши розмір з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину. Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся у встановленому порядку, його представником адвокатом Примаковим К.О. до суду подана письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, у якій позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заздалегідь подала через канцелярію суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Третя особа до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, заздалегідь подавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги підтримала. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4\~ст. 200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом, з огляду на приписи ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін та, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Суд встановив, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є відповідач [PERSON] . Судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі № 211/2487/18 від 05 червня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 6) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] . Батьками в свідоцтві записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а. с. 7) Судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі № 211/3862/23 від 28 липня 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 8) Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки, проживаючи однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , у них народився син, матір якого він утримує до досягнення дитиною трирічного віку. Зазначені обставини відповідач не оспорювала та визнала. Отже, суд встановив, що у позивача на утриманні перебувають двоє дітей, а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що сімейне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням сина [PERSON] , у зв`язку з чим змінилося і матеріальне становище, тому вказана обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція даної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вищезазначене свідчить про те, що у даній справі встановлено наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна сімейного стану та як наслідок матеріального, що повністю відповідає правовим висновкам викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 727/1599/22 від 14 грудня 2022 року. Щодо зменшення розміру аліментів, суд приходить до наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/6 частки від його доходів. Відтак, суд, враховуючи інтереси двох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , а саме зменшення з 1/4 частки всіх видів його доходів до 1/6 частки його доходів підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved