Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що з 05.04.2002 вона проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою разом із нею проживали та були зареєстровані також члени її сім`ї, а саме: [PERSON] та двоє малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Квартира за вказаною адресою була предметом договору іпотеки, проте згодом стала предметом спору в декількох судових справах, що виникли між [PERSON] та [PERSON] , зокрема, однією із яких була справа про виселення [PERSON] та членів її сім`ї із даної квартири. Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 22.09.2021 у справі №758/1323/17 встановлено, що враховуючи норми права та усталену практику Верховного Суду, виселення [PERSON] та її сім`ї зі спірної квартири має відбуватись з урахуванням ст. 109 ЖК УРСР, тобто шляхом виселення осіб із наданням іншого житлового приміщення. Однак, оскільки [PERSON] не вказано та не надано альтернативного житлового приміщення, куди б могла виселитись [PERSON] зі своєї сім`єю, судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення [PERSON] . Вказаною постановою також встановлено, що наявність права осіб, місце проживання яких зареєстровано у набутій [PERSON] на підставі іпотечного договору квартирі, обмежує право останніх на користування майном. На даний час іншого житла для виселення та перереєстрації [PERSON] не має, альтернативного житла сім`ї [PERSON] не запропоновано, різницю між вартістю боргу та вартістю майна в розмірі 1 777 003,00 грн. [PERSON] в добровільному порядку відмовляється оплачувати [PERSON] , у зв`язку з чим у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа про стягнення вказаної суми коштів з [PERSON] на користь [PERSON] . Тобто, фактично [PERSON] злочинно відібрала квартиру у сім`ї з малолітніми дітьми за борг, що в половину менший за вартість квартири, і різницю вартості майна незаконно відмовляється сплачувати [PERSON] , у зв`язку з чим у останньої відсутня можливість придбати інше житло для себе і своєї сім`ї. З огляду на наведене, в межах вищевказаної справи, відповідно до заяви [PERSON] , постановою Київського апеляційного суду від 16.12.2021 у справі №752/11726/19 накладено арешт на дану квартиру. Водночас, листом Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №543-35/22 від 08.12.2022 позивачку було повідомлено, що на підставі заяви власника житла від 06.09.2022 її було знято із зареєстрованого місця проживання за адресою [ADDRESS] . Також, у відповідь на адвокатський запит, листом Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №106-8319 від 20.12.2022 представнику позивачки повідомлено про те, що 06.09.2022 до Управління (Центру) надання адміністративних послуг Подільської районної у місті Києві державної адміністрації надійшла заява від власника житла про зняття [PERSON] із зареєстрованого місця проживання та за результатами розгляду такої заяви (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №165 від 28.02.2022 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру»), 08.12.2022 [PERSON] було знято із зареєстрованого місця проживання за вказаною вище адресою. Представник позивачки зазначає, що в усному порядку позивачка надавала пояснення працівнику Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо вищевказаних обставин, зокрема, й про існування постанови Київського апеляційного суду від 22.09.2021 у справі №758/1323/17, однак, незважаючи на рішення суду, позивачку було знято з реєстрації місця проживання. Враховуючи вищенаведене, позивачка вважає, що такі дії відповідача є незаконними та такими, що порушують її права та інтереси, а тому вона звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати протиправним зняття її з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] , що здійснено Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації 08.12.2022, та зобов`язати Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі вказаного Відділу поновити реєстрацію її місця проживання за вказаною адресою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 31.01.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. 02.02.2023 представником позивача надано до суду документи на виконання вказаної ухвали суду. Ухвалою суду від 03.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив, третій особі - письмових пояснень по суті спору. 17.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи [PERSON] , в яких остання вказує на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON] та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне. 20.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.М. Розмір позики за укладеним договором складав 32 000 євро. Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] зобов`язалась повернути грошові кошти в строк до 20.03.2016. В забезпечення вимог за договором позики 20.03.2015 між сторонами також було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.М., предметом іпотеки за яким є квартира [ADDRESS] . У строк, зазначений для виконання обов`язку повернення позики - 20.03.2016, [PERSON] кошти не повернула. 14.10.2016 між сторонами був укладений договір №1 про внесення змін до договору позики грошових коштів від 20.03.2015, а також договір №1 про внесення змін до договору іпотеки від 20.03.2015, яким внесено зміни в частині терміну повернення позики до 14.10.2016. Однак позику в обумовлений термін [PERSON] не повернула. У зв`язку з цим, на виконання договору позики та договору іпотеки було здійснено стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] та право власності на вказану квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] , за №176412115 від 21.11.2016. Відповідно до укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору позики та іпотечного договору [PERSON] зобов`язана була не реєструвати місце проживання (перебування) неповнолітніх осіб у вказаній квартирі, однак, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] - дата реєстрації 21.04.2016; [PERSON] - дата реєстрації 21.11.2016; [PERSON] - дата реєстрації 20.02.2020. З огляду на це [PERSON] , будучи власником вказаної квартири, на підставі Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», звернулась до Центру надання адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання Подільської районної в місті Києві державної адміністрації із відповідною заявою про зняття з реєстраційного обліку та позивачку було знято з реєстрації за вказаною адресою. При цьому [PERSON] стверджує, що вона добросовісно виконує свої обов`язки як власника майна, добросовісно виконувала свої обов`язки за укладеними договорами іпотеки та договору позики та жодним чином не порушувала будь-яких прав позивачки. Враховуючи наведене, вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 13.03.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено про невизнання позовних вимог. Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказує на те, що у вересні 2022 року до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , про зняття з реєстрації за вказаною адресою [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Діючи у відповідності вказаних положень Закону, а також враховуючи, що власником житла було надано усі необхідні документи, Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації було правомірно прийнято рішення про зняття [PERSON] з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Приймаючи таке рішення, посадова особа Відділу діяла у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи щодо задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у наданих до суду письмових поясненнях. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 05.04.2022 [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 08.12.2022 Управлінням (Центром) надання адміністративних послуг Подільської районної в місті Києві державної адміністрації було прийняте рішення про зняття [PERSON] з реєстрації за вищевказаною адресою. Вважаючи таке рішення Відділу реєстрації місця проживання незаконним та таким, що порушує її права та інтереси, [PERSON] звернулася до суду із даним позовом. Як встановлено в ході розгляду справи, 20.03.2015 між [PERSON] , як позичальником, та [PERSON] , як позикодавцем, було укладено нотаріально посвідчений договір позики (із подальшим внесенням змін до нього), за умовами якого позичальник отримала від позикодавця позику у розмірі 792 927 грн., що еквівалентно 32 000 євро, які зобов`язалася повернути позикодавцеві до 14.10.2016 готівкою у валюті євро. З метою забезпечення зобов`язання за договором позики, 20.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого позичальник передала в іпотеку позикодавцеві належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Пунктом 5.3. договору іпотеки було передбачено, що у разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки у відповідності до чинного законодавства. У зв`язку з неповерненням [PERSON] грошових коштів за договором позики, 17.10.2016 [PERSON] направила на її адресу вимогу про усунення порушень, зокрема, іпотекодержателем було запропоновано іпотекодавцю здійснити повний розрахунок та повернути борг у розмірі 32 000,00 євро протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги. Отримавши таку вимогу 19.10.2016, [PERSON] її не виконала. Враховуючи наведене, 25.11.2016 приватним нотаріусом Войтовським В.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32559466, про реєстрацію за [PERSON] права власності на предмет іпотеки. Вказані обставини, зокрема, були встановлені судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в ході розгляду справи №758/1323/17. Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Крім того, та обставина, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74010658 від 25.11.2016, із якого вбачається, що право власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. 21.11.2016 на підставі договору іпотеки №225 від 20.03.2015, та договору про внесення змін до нього №1 від 14.04.2016. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 24.02.2021 у справі №940/1287/19. Перевіряючи підстави та порядок прийняття відповідачем оспорюваного рішення, судом встановлено, що 06.09.2022 [PERSON] звернулася до Управління (Центру) надання адміністративних послуг Подільської районної у місті Києві державної адміністрації із заявою про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та за результатами розгляду такої заяви (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №165 від 28.02.2022 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру»), 08.12.2022 [PERSON] було знято із зареєстрованого місця проживання за адресою [ADDRESS] . Вказані обставини вбачаються зі змісту листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №543-35/22 від 08.12.2022 та відповіді на адвокатський запит Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №106-8319 від 20.12.2022. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок зняття з реєстрації місця проживання на час виникнення спірних правовідносин був врегульований Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», пунктом другим частини першої статті 18 якого визначено, що зняття особи за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також форми необхідних для цього документів встановлені постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад». Зокрема, пунктом 50 вказаної постанови визначено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. Зі змісту наведеної норми вбачається, що вказаний перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання/перебування є вичерпним та такі підстави чітко розмежовані законодавством як самостійні. 28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру», якою зупинено строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Ураховуючи наведене вище, суд вважає, що приймаючи 08.12.2022 рішення про зняття [PERSON] із зареєстрованого місця проживання за адресою [ADDRESS] надання адміністративних послуг Подільської районної у місті Києві державної адміністрації діяло у спосіб та в межах повноважень, як це передбачено ч.2 ст.19 Конституції України, тоді як позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, рішення про зняття її з реєстрації місця проживання прийнято всупереч встановленим вимогам чинного законодавства, так само як і не надано доказів того, що таким рішенням порушено її законні права чи інтереси. При цьому, суд також визнає безпідставними доводи представника позивачки про те, що при прийнятті рішення про зняття позивачки з реєстрації місця проживання відповідачем було не взято до уваги постанову Київського апеляційного суду від 22.09.2021 у справі №758/1323/17, оскільки таке судове рішення не містить висновків щодо вирішення питання реєстрації місця проживання позивачки. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи наведені положення законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що доводи позивачки, наведені в обґрунтування позову, не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed