Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Представник позивачки адвокат Данильчук Назарій Богданович, що діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за позивачкою право на земельну ділянку (пай) в селянській спілці «Хлібороби» розміром 0,72 умовних кадастрових гектарів, після смерті - [INFO] [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №3. Спадщину після смерті якого прийняла позивачка, оскільки проживала з померлим разом на момент його смерті в одному будинковолодінні [ADDRESS] . Після смерті - [PERSON] , відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на право на земельну ділянку. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення права на земельну ділянку, позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу, в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказане майно. Проте, на вищевказану заяву приватний нотаріус виніс постанову, про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане майно. Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19.10.2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Данильчук Назарій Богданович подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просили цивільну справу розглядати за відсутності представника відповідача, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви представника позивача та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного: Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №3. Спадщину після смерті якого прийняла [PERSON] , оскільки проживала з померлим разом на момент його смерті в одному будинковолодінні [ADDRESS] . Після смерті - [PERSON] , відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме право на земельну ділянку, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0302805. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] фактично вступила в управління майном померлого [PERSON] , що стверджується довідкою Заліщицької міської ради № 19-15/16/73 від 19.09.2023 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення права на земельну ділянку, позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу, в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказане майно. Проте, на вищевказану заяву приватний нотаріус 22.09.2023 року винесла постанову № 341/01-16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на вищевказане майно. В зв`язку з тим, що померлий [PERSON] за життя по невідомих причинах, втратив сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №0302805, представник позивача, адвокат Данильчук Н.Б., звернувся в управління Держгеокадастру з адвокатськими запитами про те, чи видавався правовстановлюючий документ на земельну ділянку померлому [PERSON] , який розмір ділянки і її нормативна оцінка. Листом № 29-19-0.211-3202/2-23 від 14.09.2023 року, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільскій області, повідомлено наступне: - громадянин [PERSON] включений у списки громадян, членів селянської спілки «Хлібороб» Заліщицького району Тернопільської області, які мають право на земельну частку (пай) під номером 82 згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю (серії ТР №13) виданого 29.12.1995 року, відповідно до рішення Зозулинської сільської ради Заліщицького району від 22.09.1995 року №18. - відповідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною адміністрацією по селянській спілці «Заповіт» на території Зозулинської сільської (Заліщицької міської після адмінреформи) ради 04.01.1997 на прізвище [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0302805 за реєстраційним № 110412, згідно розпорядження ГОЛОВИ Заліщицької районної державної адміністрації від 31.12.1996 року №675. - розмір земельної частки (паю) членів селянської спілки « [INFO] » в межах колишньої Зозулинської сільської ради Заліщицького району 0,72 умовних кадастрових гектарів. - нормативно-грошова оцінка зазначеної вище земельних ділянок, згідно відповіді держгеокадастру становить: 29035,00 грн.- за 1 га. Х 0.72 га = 20905 грн. 20 коп. Відповідачем по вищевказаній справі є Заліщицька міська рада, Чортківського району, Тернопільської області, оскільки інших спадкоємців крім [PERSON] у померлого немає і в разі не успадкування майна померлого, міська рада може звертатися в суд та визнавати спадщину його від умерлою. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне. Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у березні 2001 року, то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать також: непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК УРСР); усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер. Усиновителі та їх родичі при спадкоємстві після смерті усиновленого або його нащадків прирівнюються до батьків і інших кровних родичів усиновленого. Батьки усиновленого, його інші кровні родичі по висхідній лінії і його брати та сестри не одержують спадщини за законом після смерті усиновленого або його нащадків (ст. 532 ЦК УРСР). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла, як спадкоємець по закону 1 черги [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління майном померлого, що стверджується що стверджується довідкою Заліщицької міської ради № 19-15/16/73 від 19.09.2023 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити.

Outcome: approved