Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва на спадщину за законом. Просила суд свідоцтво на спадщину за законом у вигляді 35/200 часток (1/2 частки спадкового майна) за адресою [ADDRESS] видане 19 листопада 2014 року Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою відповідачу за позовом [PERSON] , як онуку померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] , проживаючої за адресою спадкового майна, визнати недійсним, та скасувати судовим рішенням. Визнати право власності за законом у вигляді 35/200 часток (1/2 частки вказаного спадкового майна) за адресою [ADDRESS] після померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] за позивачем, донькою померлої, [PERSON] . В обґрунтування позову посилався на те, що 6 червня 1974 року [PERSON] договором №3668 дарування укладеним в Третій миколаївській державній нотаріальній конторі подарував [PERSON] належні йому на праві особистої власності 35/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] що складається з чотирьох жилих кімнат, розміром житлової площі 55,8 кв.м., і інших приміщень та надвірних споруд. [PERSON] , проживаючи за іншою адресою у м. Миколаєві, помер [INFO] . [PERSON] , приживаючи за адресою набутої спадщини, померла [INFO] . Відповідач за позовом [PERSON] , як онук померлого спадкодавця [PERSON] , звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та як спадкоємець першої черги за законом по праву представництва, та 19 листопада 2014 року в Третій миколаївській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво на спадщину у вигляді 1/2 частки спадкового майна. Відповідно цього ж, позивач [PERSON] , як донька померлого спадкодавця [PERSON] , звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги за законом. За відмовою нотаріуса про видачу свідоцтва на спадщину в зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на майно, позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Рішенням по справі 487/3301/17, провадження 2/487/1830/17 від 29 серпня 2017 року Заводського районного суду м. Миколаєва право власності на майно в порядку спадкування в 35/200 часток (1/2 частка спадкового майна) визнаю за позивачем як донькою померлого спадкодавця. Разом з тим позивач вважає, що відповідач за позовом [PERSON] , онук померлої, не маючи будь якого права на отримання спадщини за відсутності спадкової маси за адресою [ADDRESS] на яку можна заявити вимоги, як після смерті першим свого батька [PERSON] [INFO] , яка була ним, прижиттєво, у 1974 році, була віддарована та смерті другого спадкодавця [PERSON] 13 червня 2013 року, своєї бабусі захворювання позивача [PERSON] у 2013 році на тяжке захворювання, зловживаючи наявними родинними відносинами, та укривши від нотаріуса достеменно відомі обставини відсутності заявлення права відносно спадкової маси, спільно з позивачем прийняв спадщину по 1\\2 частці, т.т. 35/200 часток. Ухвалою суду від 06.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 12.06.2023 року справа була призначена до розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав викладених в неї. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час і місце слухання справи були повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 6 червня 1974 року [PERSON] договором №3668 дарування укладеним в Третій миколаївській державній нотаріальній конторі подарував [PERSON] належні йому на праві особистої власності 35/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] що складається з чотирьох жилих кімнат, розміром житлової площі 55,8 кв.м., і інших приміщень та надвірних споруд. [PERSON] , проживаючи за іншою адресою у м. Миколаєві, помер [INFO] . [PERSON] , приживаючи за адресою набутої спадщини, померла [INFO] . Відповідач за позовом [PERSON] , як онук померлого спадкодавця [PERSON] , звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та як спадкоємець першої черги за законом по праву представництва, та 19 листопада 2014 року в Третій миколаївській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво на спадщину у вигляді 1/2 частки спадкового майна. Відповідно цього ж, позивач [PERSON] , як донька померлого спадкодавця [PERSON] , звернувся до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги за законом. Рішенням по справі 487/3301/17, провадження 2/487/1830/17 від 29 серпня 2017 року Заводського районного суду м. Миколаєва право власності на майно в порядку спадкування в 35/200 часток (1/2 частка спадкового майна) визнаю за позивачем як донькою померлого спадкодавця. Відповідно до ст. 1301 Цивільного Кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, предбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають знчення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] мав право на спадкування після смерті [PERSON] , а тому свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді 35/200 часток (1/2 частки спадкового майна) за адресою [ADDRESS] видане 19 листопада 2014 року Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою відповідачу за позовом [PERSON] , як онуку померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] , отримано ним згідно закону. Доказів, які б стверджували зворотнє чи спростовували вказані факти стороною позивача надано не було, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог вважає позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, у повному обсязі недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене суд приходить до переконання, що вимоги є необгрунтованими. Також Позивачем не надано жодного доказу, який свідчить про порушення відповідачем прав Позивача.

Outcome: dismissed