Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

09.10.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , про видачу обмежувального припису. В обгрунтування заяви заявники зазначили, що [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою [ADDRESS] , його син [PERSON] зареєстрований за цією ж адресою, співвласником будинку не являється. Також, разом з ними мешкає його - [PERSON] жінка - [PERSON] , [INFO] , молодший син [PERSON] , [INFO] , тітка [PERSON] , [INFO] , та невістка [PERSON] , [INFO] . В 2019 році [PERSON] переїхав мешкати до них зі своєю жінкою [PERSON] , яка зареєстрована в належній їй квартирі за адресою [ADDRESS] . [PERSON] пустив їх до себе у будинок проживати, оскільки [PERSON] сказав, що вони переїдуть до них на 2-3 місяці. [PERSON] з жінкою займаються тим, що продають котів та на сьогоднішній день у нього на подвір`ї вже більше 150 котів, що його - [PERSON] не влаштовує та він просив його з`їхати з його будинку разом з жінкою та котами, проте він відмовляється, каже, що ніби-то це його будинок. У нього - [PERSON] на побутовому рівні з [PERSON] та його жінкою приблизно з 2020 року почалися непорозуміння, які переросли в постійні конфлікти; він був категорично проти розведення котів на території його домоволодіння, проте [PERSON] не реагував на його зауваження, на подвір`ї збирається бруд від такої кількості тварин, від чого його стан здоров`я погіршився. З 2022 року на грунті того, що [PERSON] відмовляється покинути будинок, він проявляє до нього - [PERSON] агресію, користуючись тим, що він є особою похилого віку, не може захистити себе, погрожує, що не залишить його у спокої, спричиняє тілесні ушкодження, погрожує фізичною розправою, чим наносить йому психологічну травму, він відчуває постійне нервове напруження, страх, не почувається у безпеці у власному будинку. Починаючи з червня 2023 року [PERSON] почав безпідставно проявляти до нього - [PERSON] агресію, погрожувати фізичною розправою, психологічно тиснути, виражатися на його адресу нецензурною лайкою, також факти безпідставної агресії мати місце з боку Ткача по відношенню до заявниці [PERSON] , яка раніше зверталась до поліції з приводу скоєння ним домашнього насильства, проте про результати розгляду її заяв невідомо. 05.07.2023 року близько 17-00 годин він - [PERSON] разом з [PERSON] знаходився на місцем свого мешкання, він пішов кормити свою рідну тітку [PERSON] , на подвір`ї зустрів [PERSON] , від якого відчувався запах алкоголю, та який перегородив йому шлях, між ними відбулася суперечка з приводу того, що йому не сподобалось чим він кормить тітку. В ході суперечки [PERSON] висловлював йому - [PERSON] погрози фізичною розправою, які він сприймав як реальні, після цього він - [PERSON] наніс йому один удар своєю головою в область голови (чоло), від чого йому запамарочилось, свідомість він не втратив, на ногах встояв. Одразу після цього [PERSON] його вдарив ще раз своєю головою також в область чола його голови, від чого він відчув різку біль та запамарочення, поліцію він не викликав, оскільки [PERSON] забрав його телефон та не віддавав його, кажучи, що розіб`є його. При цьому він продовжував висловлювати йому погрози фізичною розправою, які він сприймав як реальні, на його зауваження не реагував, він бив кулаками по столу, продовжував йому погрожувати, після цього випадку у нього постійно болить голова і піднявся артеріальний тиск. Заявники в заяві зазначають, що випадки скоєння домашнього насильства з боку їх сина відбуваються регулярно, проте часто буває, що вони не можуть дозвонитися до поліції, тому що будинок, де вони живуть, знаходиться у балці та там дуже поганий телефонний зв`язок. За вищевказаним фактом він - [PERSON] 10.07.2023 року звернувся із заявою до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яку було зареєстровано до ЖЄО № 21521 від 10.07.2023 року, на що 26.07.2023 року йому було надано відповідь про те, що за результатами перевірки на [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис. 18.07.2023 року він - [PERSON] звернувся до ВП №7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, що мали місце 05.07.2023 року за місцем його мешкання. 19.07.2023 року за даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ознаками складу правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, на даний час тривають слідчі дії. [PERSON] в заяві зазначає, що 26.06.2022 року о 16-30 годин [PERSON] висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, в наслідок чого завдав психологічну шкоду, кинув в неї тапочки, попав в праву руку та спричинив їй тілесні ушкодження. Вона викликала поліцію, яка по приїзду склала відносно [PERSON] адміністративний протокол по ч.1 ст. 173-2 КУпАП, по результату розгляду якого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було накладено штраф на суму 170,00 грн. 10.07.2023 року вона звернулась з заявою до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за фактом систематичного скоєння домашнього насильства з боку [PERSON] , яку було зареєстровано в ЖЄО № 21517 від 10.07.2023 року, на що 20.07.2023 року нею було отримано відповідь про те, що за результатами перевірки на [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис. Наразі в суді перебувають на розгляді адміністративні справи відносно [PERSON] за фактом скоєння домашнього насильства. Посилаючись на зазначене, заявники просять видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , який проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] , строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровані та проживають за вказаною адресою, а саме: заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та [PERSON] , якщо вони власними бажаннями перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори, в тому числі надсилати смс-повідомлення, з [PERSON] та [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О. Ухвалою судді від 09.10.2023 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання по її розгляду. В судовому засіданні заявники вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні заінтересована особа - [PERSON] вимоги заяви не визнав та заперечував проти їх задоволення, пояснив, що домашнього насильства психологічного та фізичного характеру від відносно батьків не скоював. Вказав, що він з дружиною під час COVID-19 переїхали з дозволу його батьків проживати у їх будинок по [ADDRESS] , де вони поселилися в будинку, його дружина розводить котів, які у кількості 30 тварин розміщені в двох кімнатах будинку. До їх переїзду його батьки переселилися проживати в облаштований всіма побутовими умовами в їх інший будинок, розташований у їх же дворі, в якому була раніше літня кухня. Між ним та його батьками дійсно відбуваються конфлікти на побутовому рівні, проте коли батько перебував у лікарні з інсультом, він доглядав за ним, вважає, що це його мати - [PERSON] провокує виникнення всіх конфліктів, він зовсім з нею не спілкується. Він не обмежує доступ батьків до основного будинку, у дверях будинку нема замків і тому вони не зачиняються. Вислухавши осіб, які з`явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". За ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до матеріалів справи [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , він та його дружина [PERSON] проживають та зареєстровані за вказаною адресою. В 2019 році [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] переїхали мешкати до будинку [ADDRESS] на строк 2-3 місяці, повідомивши про це батьків, які не заперечували проти цього, після переїзду [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою. На даний час у будинку [ADDRESS] , вказаному в Технічному паспорті на будинок під літ. А-1, проживають - [PERSON] разом зі своєю дружиною, молодший син заявників - [PERSON] , [INFO] , тітка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, про що пояснили в судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] , ще до переїзду до будинку [ADDRESS] їх сина [PERSON] в 2019 році вони перебралися проживати у інший будинок, який розташований на подвір`ї цього ж домоволодіння за вказаною адресою, та який зазначений в технічному паспорті на домоволодіння як літня кухня під літ. В, Д, яка обладнана для проживання, складається з кухні, житлової кімнати, туалету з ванною кімнатою. При цьому, кухнею, розташованою у цьому будинку-літній кухні, користуються як [PERSON] з [PERSON] так і [PERSON] з дружиною, оскільки в основному будинку кухня відсутня. [PERSON] з жінкою займаються розведенням котів, про що пояснили в судовому засіданні всі учасники справи, яких вони при переїзді до будинку за вказаною адресою також перевезли і вони розміщені в двох кімнатах будинку, облаштованих ними для їх утримання. [PERSON] з дружиною проживають в окремій кімнаті будинку, в інших приміщеннях будинку проживають [PERSON] та [PERSON] , за якою здійснюють догляд [PERSON] та [PERSON] . В заяві та в судовому засіданні заявники посилаються на те, що у них на подвір`ї перебувають вже більше 150 котів, на подвір`ї збирається бруд від такої кількості тварин, оскільки жінка, яка прибирає у будинку після котів, витрушує на подвір`ї ковдри з-під котів і вичищає лотки, частина двору забруднена відходами життєдіяльності котів, проте [PERSON] двір не прибирає, шпалери у будинку подрані котами та приведена у непридатний стан паркетна підлога у кімнатах будинку. В ході розгляду даної справи [PERSON] уточнив, що він порахував, що в будинку знаходяться 80 котів, а [PERSON] стверджував, що 30 котів. Також зазначили, що [PERSON] викинув їх речі із спальні в основному будинку, не дозволяє їм користуватися сауною, які вони побудували у їх домоволодінні. Зважаючи на викладене, у [PERSON] та [PERSON] з побутових питань з [PERSON] та його жінкою приблизно з 2020 року почалися непорозуміння, які переросли в постійні конфлікти; [PERSON] , за його твердженням, був категорично проти розведення котів на території його домоволодіння, проте [PERSON] не реагував на його зауваження, [PERSON] та [PERSON] просили [PERSON] виїхати з їх будинку разом з жінкою та котами, проте він відмовляється та каже, що це його будинок, між ними відбуваються суперечки з приводу того чим [PERSON] кормить свою тітку [PERSON] . За твердженням заявників, з 2022 року на грунті того, що [PERSON] відмовляється покинути будинок, він проявляє до них агресію, користуючись тим, що вони є особами похилого віку, не можуть захистити себе, погрожує, що не залишить їх у спокої, спричиняє тілесні ушкодження, погрожує фізичною розправою, чим наносить їм психологічну травму, вони відчувають постійне нервове напруження, страх, не почуваються у безпеці у власному будинку. Починаючи з червня 2023 року, за твердженням заявників, [PERSON] почав безпідставно проявляти до [PERSON] агресію, погрожувати фізичною розправою, психологічно тиснути, виражатися на його адресу нецензурною лайкою, також факти безпідставної агресії мали місце з боку [PERSON] по відношенню до заявниці [PERSON] . Як зазначає [PERSON] , 05.07.2023 року близько 17-00 годин він, перебуваючи за місцем свого проживання, пішов до основного будинку кормити свою рідну тітку [PERSON] , на подвір`ї зустрів [PERSON] , який перегородив йому шлях, між ними відбулася суперечка з приводу того, що йому не сподобалось чим він кормить тітку. В ході суперечки [PERSON] висловлював [PERSON] погрози фізичною розправою та наніс йому два удари своєю головою в область голови, заподіявши фізичний біль, продовжував висловлювати йому погрози фізичною розправою, на його зауваження не реагував, він бив кулаками по столу, продовжував йому погрожувати. [PERSON] 10.07.2023 року звернувся із заявою до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що [PERSON] за місцем мешкання вчиняє домашнє насильство відносно нього та дружини, яку було зареєстровано до ЖЄО № 21521 від 10.07.2023 року. Листом ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.07.2023 року за № 43.7/ЖЄО-21521 [PERSON] було повідомлено про те, що за результатами перевірки на [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2023 року у справі № 932/6842/23 справа про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , [INFO] , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. у даній справі закрито на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП у зв`язку із спливом трьох місячного строку накладення адміністративного стягнення. Вказаною постановою суду встановлено, що [PERSON] 05.07.2023 року приблизно о 17-00 год., перебуваючи за адресою [ADDRESS] , вчинив відносно свого батька [PERSON] домашнє насильство фізичного характеру. Вказана постанова суду набрала законної сили і встановлені нею обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, що відповідає положенням ст. 82 ЦПК України. [PERSON] звернувся до ВП №7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою від 10.07.2023 року про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, що мали місце 05.07.2023 року за місцем його мешкання. Відповідно до Висновку спеціаліста від 11.07.2023 року № 2053, складеного КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» на основі судово-медичного дослідження (обстеження) у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження: садно надбрівної ділянки зліва, що спричинено від ії тупого твердого предмету, в термін, на який вказує обстеження, тобто 05.07.2023 року; виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. 19.07.2023 року за даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ознаками складу правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023046640000388 від 19.07.2023 року. Постановою дізнавача СД відділення поліції №7 Дніпровського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області від 21.07.2023 року [PERSON] , [INFO] , визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023046640000388 від 19.07.2023 року, розпочатого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. 21.07.2021 року [PERSON] був допитаний дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №7 Дніпровського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області в якості потерпілого, що підтверджується протоколом допиту потерпілого від 21.07.2023 року. В заяві та в судовому засіданні [PERSON] зазначає, що 26.06.2022 року о 16-30 годин [PERSON] висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кинув в неї тапочки, попав в праву руку та спричинив їй тілесні ушкодження, в наслідок чого їй завдано психологічної шкоди. Вона викликала працівників поліції, які по приїзду склали відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 10.07.2023 року [PERSON] звернулась з заявою до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за фактом систематичного скоєння домашнього насильства з боку [PERSON] , яку було зареєстровано в ЖЄО № 21517 від 10.07.2023 року. Листом ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 20.07.2023 року за № 43.7/ЖЄО-215117 [PERSON] було повідомлено про те, що за результатами перевірки на [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис. [PERSON] звернулася до ВП №7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою від 10.07.2023 року про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за фактом протиправних відносно неї дій з боку [PERSON] , що мали місце відносно неї 26.06.2022 року. Також судом встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2022 року у справі № 932/3617/22, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 170,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 26 червня 2022 року о 16.30 год., знаходячись за адресою [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері [PERSON] , а саме: висловлювався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Вказана постанова суду набрала законної сили 02.08.2022 року і встановлені нею обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, що відповідає положенням ст. 82 ЦПК України. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2023 року у справі № 932/6843/23 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у даній справі закрито на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП у зв`язку із спливом трьох місячного строку накладення адміністративного стягнення. Вказаною постановою суду встановлено, що [PERSON] 05.07.2023 року приблизно о 17-00 год., перебуваючи за адресою [ADDRESS] , вчинив відносно свого батька [PERSON] домашнє насильство фізичного характеру. Вказана постанова суду набрала законної сили і встановлені нею обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, що відповідає положенням ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Статтею 2 цього Закону передбачено, що законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства. Відповідно до ст. 3 даного Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (прожали) в сім`ї патронатного вихователя. Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIIIдо спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Із вказаних доказів вбачається, що дії [PERSON] по відношенню до заявників мають ознаки психологічного тиску (образи, погрози, залякування, тощо), та є такими, що порушують психологічну недоторканість заявників, та вчинялися неодноразово. Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. В ході розгляду справи вбачається, що сварки та конфлікти між учасниками справи тривають по сьогоднішній день та на постійній основі, конфлікти переростають у більш насильницькі дії з боку [PERSON] , його дії мають ознаки психологічного (образи, погрози, тощо) тиску, є такими, що порушують психологічну недоторканість заявників. Враховуючи усі надані заявниками докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] вчиняє психологічне насильство відносно заявників [PERSON] та [PERSON] , наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявників, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на два місяці, а саме: заборони йому наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Суд вважає, що заявниками не надано достатніх доказів для видачі відносно [PERSON] судом обмежувального припису на строк шість місяців, тому їх заява в цій частині підлягає частковому задоволенню. Також, заявники в заяві просять при видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , серед іншого, визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] та [PERSON] , а саме: заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та [PERSON] , якщо вони за власними бажаннями перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори, в тому числі надсилати смс-повідомлення, з [PERSON] та [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Разом з цим, ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що підтвердили в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не збирається розшукувати ні сам ні через третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , він не переслідує їх, з [PERSON] . [PERSON] не спілкується взагалі; вони ніколи не вели і не ведуть між собою листування, телефонні переговори, не надсилають один одному смс-повідомлення, за твердженням [PERSON] у неї в телефоні взагалі відсутній номер телефону [PERSON] . Таким чином, дані вимоги є заявленими безпідставно. В силу ч.3ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial