Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 18.08.2021 між позивачем та [PERSON] у письмовій формі укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача у позику кошти у сумі 60000 грн, які зобов`язався повернути у термін до 18.09.2021. Указані обставини, на думку позивача, підтверджуються наявністю письмової розписки, особисто складеної та підписаної відповідачем, форма та зміст якої відповідають вимогам закону, встановленим до договору позики. Проте відповідач зобов`язання за договором позики від 18.08.2021 не виконав та позичені кошти позивачеві не повернув. \~ \~ \~ \~За таких підстав позивач просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 18.08.2021 у сумі 60000 грн. 23.08.2023 позовна заява залишена без руху, позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 30.08.2023 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. 31.08.2023 відкрите провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 02.10.2022, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 02.10.2023 судове засідання відкладене на 30.10.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. 30.10.2023 оголошена перерва у судовому засіданні до 17.11.2023, суд зобов`язав представника позивача надати для огляду у судовому засіданні оригінал розписки від 18.08.2021. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ленько Р.І. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечувала щодо здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судові засідання 02.10.2023, 30.10.2023 та 17.11.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленої належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та оглянувши оригінал розписки від 18.08.2021, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням договору позики, та регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Суд встановив, що 18.08.2021 [PERSON] особисто написав боргову розписку, у якій зазначив, що отримав від [PERSON] позику в сумі 60000 грн, яку зобов`язався повернути до 18.09.2021. Також у розписці зазначено, що така розписка складена в присутності двох свідків. Такі обставини підтверджуються копією розписки від 18.08.2021 (а.с. 5), оригінал якої наявний у позивача та був оглянутий судом у судовому засіданні. Відтак суд вважає доведеними обставини щодо укладення між сторонами договору позики від 18.08.2021, за умовами якого позикодавець [PERSON] передала у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти у сумі 60000 грн, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 18.09.2021. Також доведеним є факт виконання позивачем свого зобов`язання за цим договором позики та передача позивачем і отримання відповідачем коштів у сумі 60000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Також статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник\~видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Разом з тим відповідач свої зобов`язання за договором позики від 18.08.2021 не виконав та суму позики позивачеві не повернув. Указане підтверджується наявністю оригінала боргової розписки у позивача. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 18.08.2021 у сумі 60000 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № Р24А1572775849D0809 від 15.08.2023 (а.с. 6). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також у позовній заяві позивач зазначила, що у зв`язку з розглядом даної справи позивач планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. У прохальній частині позовної заяви позивач просила судові витрати покласти на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Разом з тим до виходу суду до нарадчої кімнати (оскільки розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження, де судові дебати не проводяться) позивач [PERSON] та її представник адвокат Ленько Р.І. не подали до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само позивач та її представник не подали заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також не заявили таку заяву в усному порядку у судовому засіданні. При цьому посилання у позовній заяві про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат, у тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, не спростовує обов`язку позивача чи її представника зробити відповідну заяву про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки саме ст. 141 ЦПК України і встановлює такий обов`язок сторони. Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі № 160/16902/20 вказав, що зазначення ж у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву позивача [PERSON] про розподіл понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн слід залишити без розгляду.

Outcome: approved