Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 23.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1506/0708/55-036, відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 14000,00 дол. США із сплатою 11,90% річних від суми заборгованості з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 23.07.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір поруки № 1506/0708/55-036-Р-1, за умовами якого поручитель зобов`язався за належне виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. В подальшому, 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року, перейшло до ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за Кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року ПАТ «Альфа Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за Кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року, позичальником згідно якого є [PERSON] 02.09.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у цивільній справі № 523/13607/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , яким позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, а саме стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року у розмірі 165312,02 грн., з яких: 158841,46 грн. за кредитом, 3700,43 відсотки, 770,13 пеня. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. Окрім того, 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань, а саме змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань відповідачами, позивач зазначає про те, що він має право на отримання передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних витрат за загальну заборгованість в розмірі 94024,56 грн. та 3% річних у розмірі 24579,41 грн. Таким чином заборгованість [PERSON] , [PERSON] перед позивачем складає 118603,97 грн. Оскільки відповідачі у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за договором кредиту не виконали, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» інфляційні витрати на кредитну заборгованість у розмірі 94024,56 грн., 3% річних у розмірі 24579,41 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 16.06.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Представник позивача АТ «Сенс Банк» - Рудницький Ю.І. в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідачі не подали. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір. Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. По справі встановлено, що 23.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1506/0708/55-036, відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 14000,00 дол. США із сплатою 11,90% річних від суми заборгованості з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 23.07.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір поруки № 1506/0708/55-036-Р-1, за умовами якого поручитель зобов`язався за належне виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. В подальшому, 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року, перейшло до ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за Кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року ПАТ «Альфа Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за Кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року, позичальником згідно якого є [PERSON] 02.09.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у цивільній справі № 523/13607/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , яким позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, а саме стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року у розмірі 165312,02 грн., з яких: 158841,46 грн. за кредитом, 3700,43 відсотки, 770,13 пеня. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. Окрім того, 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань, а саме змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Нормами Цивільного Кодексу України, а саме ст. 625 передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із позовної заяви вбачається, що в результаті не виконання умов договору у відповідачів виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка станом на 23.02.2022 року становить 118603,97 грн., з яких: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 24579,41 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 94024,56 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за Кредитним договором № 1506/0708/55-036 від 23.07.2008 року за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року. Здійснивши аналіз розрахунку інфляційних втрат та розрахунку 3% річних, наданого позивачем, суд погоджується з ним, вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає обставинам справи. Відповідачами вищевказаний розрахунок спростований не був. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі. Відтак, за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положеннями норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішення суду. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено ч. 2ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення способів захисту майнового права та інтересу. У постановах Великої палати Верховного суду від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-цц, від 13.11.2019 року у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційний процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, з урахуванням того, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яке не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось вчасно, кредитор має право на стягнення з відповідачів сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення. У відповідності до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно приписів ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, а відтак, позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення інфляційних втрат, та 3% річних через прострочення заборгованості підлягають задоволенню. Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] , [PERSON] підлягає стягненню інфляційні витрати на кредитну заборгованість у розмірі 94024,56 грн., 3% річних у розмірі 24579,41 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved