Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Адвокат Рішко П.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування заборони відчуження житлового будинку з надвірними спорудами розташованого на [ADDRESS] . Посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2010 позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] . Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30725737. У серпні 2023 року позивачці стало відомо про наявність зареєстрованого запису про обтяження житлового будинку у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого мрійна, а саме заборони його відчуження. З інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 342804667 від 15.08.2023р. вбачається, що у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься архівний запит про обтяження - заборону відчуження житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , № 4005578, зареєстрований 06.11.2006 Тячівського державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення б/н від 01.09.1971 Тячівського відділення Держбанку. Відповідно до листа Тячівської державної нотаріальної контори від 31.08.2023, № 242/01-16, підставою накладення обтяження на будинок [ADDRESS] було повідомлення Тячівського відділення Держбанку б/н від 01.09.1971, яке 06.11.2006 було перенесено з паперових носіїв до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що станом на сьогодні є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Правовий статус Держбанку СРСР визначався Законом СРСР «Про державний банк СРСР» № 1828-1 від 11.12.1990 року і Законом СРСР «Про банки і банківську діяльність» № 1829-1 від 11.12.1990 року. 20 березня 1991 року було прийнято Закон Української РСР № 872-ХІІ «Про банки і банківську діяльність» та постанову Верховної Ради України № 873-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність», за якими Верховною Радою України Український республіканський банк Держбанку СРСР було оголошено власністю України і на його базі створено Національний банк України. Відповідно до ст. 98 Закону України "Про банки і банківську діяльність" з моменту внесення запису про це до Державного реєстру банків ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Постановою Верховної Ради України від 07.10.1991 №1605-ХІІ затверджено статут Національного банку України, в якому не визначалось правонаступництво Національного банку України. З огляду на наведене, Український республіканський банк Держбанк СРСР не має правонаступників. Зазначені обставини підтверджуються листом Національного банку України від 03.10.2023р. №27- 0007/73127. Крім цього, відповідного до зазначеного листа НБУ документи (інформація) про заборону на нерухоме майно [PERSON] , яке було накладено згідно з повідомленням Тячівського відділення Держбанку СРСР від 01.09.1971, в описах архівних справ колишнього Управління Національного банку України в Закарпатській області не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися. Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна не існує. [PERSON] був батьком позивачки [PERSON] . Після його смерті належну йому частину житлового будинку по [ADDRESS] , успадкувала його дружина [PERSON] - мати позивачки, яка померла [INFO] , житловий будинок по [ADDRESS] , успадкувала позивачка. Заборона на відчуження житлового будинку по [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачі, здійснена в інтересах Тячівського відділення Держбанку, який є ліквідованим, порушує права та законні інтереси позивачки, оскільки унеможливлює вільне, користування та розпоряджання даним майном, позбавляючи можливості позивача реалізувати свої права, встановлені законодавством. Відповідно до листа Тячівського відділу Державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області 20.09.2023р. №24.7.38/45548 обтяження (арешт, заборона відчуження) щодо нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , щодо [PERSON] [INFO] не накладалося. Тячівська державна нотаріальна контора , як реєстратор не має визначених законом підстав для зняття заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна. Представник позивачки та представник відповідача надали заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно з вимогами статті 16 ЦК України кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу.\~ Із\~статті 4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1-4 статі 12\~цього ж Кодексу\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами чч. 1, 2 статті 13 \~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під час розгляду справи суд встановив, що позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , який вона успадкувала 24.06.2010 року. У серпні 2023 року їй стало відомо про наявність запису про обтяження цього будинку у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого мрійна. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 342804667 від 15.08.2023, заборона відчуження житлового будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , зареєстрована 06.11.2006 Тячівською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення б/н Тячівського відділення Держбанку від 01.09.1971. З листа Тячівської державної нотаріальної контори від 31.08.2023, № 242/01-16, убачається, що підставою накладення обтяження на будинок [ADDRESS] , було повідомлення Тячівського відділення Держбанку б/н від 01.09.1971, яке 06.11.2006 було перенесено з паперових носіїв до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до листа Національного банку України від 03.10.2023 № 27- 0007/73127З, Український республіканський банк Держбанк СРСР не має правонаступників. Документи (інформація) про заборону на нерухоме майно [PERSON] , яке було накладено згідно з повідомленням Тячівського відділення Держбанку СРСР від 01.09.1971, в описах архівних справ колишнього Управління Національного банку України в Закарпатській області не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховую, що наявність заборони відчуження нерухомого майна (архівний запис) реєстраційний номер 4005578, зареєстрованої 06.11.2006 р. Тячівською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення б/н від 01.09.1971 р. Тячівського відділення Держбанку щодо об`єкту обтяження житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , перешкоджає позивачці повноцінно користуватися та володіти своїм майном, відповідач, тобто установа, яка наклала таку заборону не довела її правомірність, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. За таких обставин,

Outcome: approved