Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у серпні 2023 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 42255 грн 00 коп., завдану моральну шкоду у розмірі 40000 грн 00 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що 27.01.2023 на Кільцевій дорозі у м. Києві сталася ДТП за участю водія [PERSON] , який керував ТЗ «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] та ТЗ «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , в результаті якої відповідача було визнано винним у ДТП згідно Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2023, а оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», вказаною страховою компанією виплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування у розмірі 109000 грн 00 коп., при цьому страхова сума за шкоду заподіяну позивачу склала 160000 грн 00 коп., франшиза 1600 грн 00 коп., проте позивач на замовлення експерта провів експертизу, згідно якої встановлено вартість матеріального збитку у розмірі 164590 грн 00 коп. та вартість відновленого ремонту становить 898557 грн 0 коп., при цьому вартість автомобіля в пошкодженому стані становить 29647 грн 00 коп. Зважаючи на зазначені обставини позивач вказує, що сума страхової збитку, яка не покривається сумою страхового відшкодування складає 25943 грн 00 коп. (161590,00 - 29647,00 - 109000,00), а також франшиза у розмірі 1600 грн 00 коп., 9240 грн 00 коп. за проведення незалежної оцінки , 5472 грн 00 коп. за послуги зберігання , а всього сума матеріального збитку складає 42255 грн 00 коп., проте окрім матеріального збитку позивачу завдано ще й моральної шкоди у розмірі 40000 грн 00 коп., яка полягала у фізичних та емоційних страждання, стресом та страхом від пережитої дорожньо-транспортної пригоди та знищенням належного йому транспортного засобу, який був єдиним ТЗ та забезпечував потреби родини. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2023, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 63-64). Ухвалою судді від 25.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 67-68). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно положень ст. 190 ЦПК України, на адресу відповідача рекомендованим листом надсилалась копія ухвали про відкриття провадження від 25.08.2023 та копія позовної заяви з додатками, однак поштове відправлення не було отримане відповідачем та повернулось до суду із відміткою про закінчення терміну зберігання (а.с. 71-72). Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 сформував правовий висновок про те, що довідка поштового відправлення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Даний правовий висновок також збігається із висновком у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзиву, заперечень, пояснень по суті справи не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що 27.01.2023 о 14 год. 36 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] рухаючись на Кільцевій дорозі у м. Києві, перед розворотом ліворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, при перестроюванні не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу автомобілю ТЗ «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого відбулося зіткнення, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] , порушив п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2023 [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. На підставі полісу ЕР №212908260 діючого станом на 07.01.2023 транспортний засіб застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно якого ліміт за майнову шкоду складав 160000 грн 00 коп., франшиза 1600 грн 00 коп. (а.с. 52). Згідно угоди про розмір страхового відшкодування від 15.07.2023 укладеної між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] визначено суму страхового відшкодування у розмірі 109000 грн 00 коп., яка була виплачена 24.07.2023 страховиком на рахунок позивача, згідно виписки по рахунку АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 109000 грн 00 коп. (а.с. 54, 55). Згідно акту №СФ-000022 здачі-прийому робіт (надання послуг) від 08.08.2023 позивачем було сплачено на послуги по зберіганню ТЗ «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 5472 грн 00 коп. (а.с. 53). 05.06.2023 між [PERSON] та ФОП [PERSON] - судовий експерт складено договір №30/23 проведення експертизи, згідно якого вартість робіт, передабчених п. 1.1. Договору становить 9240 грн 00 коп. (а.с. 46, 49, 50). Згідно платіжної інструкції від 05.06.2023 на рахунок [PERSON] , сплачено кошти за послуги проведення автотоварознавчої експертизи ТЗ «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 9240 грн 00 коп. (а.с. 51). Згідно висновку експерта №30/23 про оцінку ТЗ «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] виконаного на замовлення [PERSON] судовим експертом Барановським С.І., встановлено, що ринкова вартість ТЗ «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] на дату оцінки складає 164590 грн 00 коп.; вартість матеріального збитку станом на 05.06.2023, з урахуванням ПДВ складає 16490 грн 00 коп.; вартість відновленого ремонту з урахуванням ПДВ складає 898557 грн 00 коп.; вартість автомобіля у пошкодженому стані становить 29647 грн 00 коп. (а.с. 9-45). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до положень ст. ст. 3, 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Пунктом 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик,

Outcome: partial