Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

У жовтні\~2023\~року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Зазначила, що з відповідачем по справі 24 липня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстрували шлюб за за актовим записом №1013. Від шлюбу у них є малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Протягом останнього часу шлюбні відносини між ними суттєво погіршились, що позбавило їх почуття прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння. Шлюб між нею та відповідачем є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними припиненні, примирення неможливе. Протягом останніх восьми місяців проживають окремо. На даний момент вона безробітна та не має постійного доходу. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтвердженні судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що повністю підтримує позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про строк подання відзиву, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подав. Відповідно до\~ч.1\~ ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2015 року, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.2015 року. (а.с.4) Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом тривалого часу, заходи для збереження сімї стронами не вживаються, шлюбні стосунки фактично припинені. \~ \~ \~ \~З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2018 року відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати його до досягнення повноліття. (а.с.9) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 25.09.2018 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації його матері [PERSON] (а.с.10) За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, котрий на час розгляду справи становить 2833 гривень (Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, будь-яких інших осіб на утриманні не має, а тому суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 1073,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено Цивільним процесуальним кодексом, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Стаття 137 ЦПК України передбачає, що сторона, яка заявляє клопотання про зменшення вартості заявленої суми відшкодування, зобов`язана довести не співмірність витрат з наданими послугами. На думку суду відповідачем належним чином доведено співмірність витрат з наданими послугами, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі, підлягають до задоволення повністю. Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем є реальними та обґрунтованими, оскільки документально підтверджені та доведені належними доказами, а саме: квитанцією до прибуткового касового ордера №23 від 23.10.2023 року, згідно якої витрати за надання правничої допомоги складають 3000 гривень та довідкою про оплату правничої допомоги адвоката №38 від 23.10.2023 року, де зазначено затрати робочого часу адвоката на виконання відповідних робіт та обсяг наданих адвокатом послуг. (а.с.11-12) Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене,\~на підставі\~статей 105,110,112,\~180,\~181,\~182,\~183,\~184\~ Сімейного\~кодексу України,\~

Outcome: approved