Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 08.09.2007 перебуває в шлюбі з відповідачем. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають у їх сімейному житті. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Примирення між ними неможливо. Подальше спільне життя їх як подружжя суперечить його інтересам та моральним устоям суспільства. Спору про поділ майна та про визначення місце проживання дитини немає. Просив розірвати шлюб між ними. 27.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 08.09.2007 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , актовий запис №1098, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] народилися [INFO] та 31.12.2017, відповідно, батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.2008 та серії [NUMBER] від 03.01.2018. Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність двох неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, ЦПК України та положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням того, що позивач у своїй письмовій заяві просив не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60грн.

Outcome: approved