Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 25.09.2018 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 1839; стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Заявлені вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25.09.2018 року, актовий запис № 1839. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження сім`ї позивач вважає не можливим. Угоди про утримання дитини в добровільному порядку з відповідачем не досягнуто. Ухвалою судді від 21.07.2023 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно з вимогами ч. 7 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України. Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 25.09.2018 року, актовий запис № 1839. Прізвища після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - « [PERSON] » (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.7). На даний час, дитина проживає разом з матір`ю, яка приймає безпосередню участь в її утриманні та вихованні. Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем. Спору щодо місця проживання дитини не виникає. При вирішенні даного позову, суд враховує фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, та вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Нормами ст. 18 вищевказаної Конвенції закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2023 року, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати за вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved