Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У липні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про компенсацію втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку із порушенням строків їх виплати, в якому позивач просить суд: -стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь [PERSON] 55 946,30 грн. компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України (посвідчення № [NUMBER] ). Звільнений в запас з центрального апарату МВС України 9 серпня 2007 року на підставі Наказу №1055 о/с по особовому складу ГУБОЗ за п.64 «б» (через хворобу) відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Являється 2-ї групи (інвалідом війни), посвідчення серія [NUMBER] . З жовтня 2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києва. Позивачем вказано, що пенсія йому призначена та виплачується відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2022 (справа № 640/30535/21) задоволено його адміністративний позов та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 02.07.2021 №22/6-3109, з урахуванням проведених раніше виплат. Як вбачається з даних пенсійної справи, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, у грудні 2022 року йому було здійснено відповідний перерахунок, за результатами якого нараховано загальну доплату (борг) у розмірі 105 758.53 грн., яка є різницею від суми перерахованої пенсії і фактично виплаченої за період з грудня 2019 року по грудень 2022 року Позивач вважає, що відповідачем не враховано інфляційні втрати від несвоєчасної виплати цієї суми боргу та ненараховано їх, тому він вважає, що відповідачем порушено його право на одержання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що передбачено та регламентується Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», тому з відповідача в порядку компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з грудень 2019 року - червень 2023 у розмірі 55 946,30 грн. У зв`язку із викладеним позивач просить суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі за позовом, розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 14.11.2023 до матеріалів справи долучено відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У відзиві зазначено, що донарахована сума коштів на виконання рішення суду здійсненна одноразовою виплатою, тобто має разовий характер. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] з жовтня 2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Як вбачається з позовної заяви та не заперечувалось сторонами, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2022 (справа № 640/30535/21) задоволено його адміністративний позов та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 02.07.2021 №22/6-3109, з урахуванням проведених раніше виплат. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, встановлені вище обставини сторонами не заперечуються, а тому доказуванню не підлягають. Як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №2603001641, за дорученням №Д 2603001641/19 [PERSON] , на підставі рішення суду, загальна доплата за період з грудня 2019 по грудень 2022 становить 105 758.53 грн. доказів зворотного відповідачем не надано. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просив виплатити йому компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, посилаючись на те, що відповідач виконав рішення судів щодо нарахування та виплати йому пенсійних виплат, однак за вказаний період зросли ціни на споживчі товари та тарифи на послуги, що привело до втрати ним частини грошових доходів, а тому він має право на їх компенсацію. Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. До доходів, які мають разовий характер можна віднести цільову разову допомогу, одноразову допомогу при виході на пенсію, допомогу на поховання, одноразову допомогу по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності, тощо. Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або яку отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Пенсія є щомісячною грошовою виплатою, тобто вона виплачується кожного місяця протягом строку, на який вона призначена; пенсія є тривалою виплатою. Як уже було встановлено судом, що позивач отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Така пенсія є щомісячною грошовою виплатою та не має разового характеру. Суд окремо вважає за необхідне зазначити, що у постанові Верхового Суду від 26 жовтня 2019 року у справі №569/18981/20 зроблено висновок, що слід розрізняти вимоги щодо стягнення недоотриманої суми пенсії (борг за пенсійними виплатами) та застосування компенсації, зумовленої простроченням виплати пенсії належного розміру; позивач просив виплатити йому компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, посилаючись на те, що відповідач виконав рішення судів щодо нарахування та виплати йому пенсійних виплат, однак за вказаний період зросли ціни на споживчі товари та тарифи на послуги, що привело до втрати ним частини грошових доходів, а тому він має право на їх компенсацію. Таким чином у цій справі виник спір саме щодо компенсації, зумовленої простроченням виплати пенсії належного розміру, без вимоги вирішити публічно-правовий спір, тому апеляційний суд зробив неправильний висновок про закриття провадження в справі. Враховуючи вказаний висновок Верховного Суду, суд зауважує, що у даній справі виник спір саме щодо компенсації, зумовленої простроченням виплати пенсії належного розміру, без вимоги вирішити публічно-правовий спір, а тому прийшов до висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тривале ненарахування пенсії позивачу за минулі періоди сталося з вини відповідача, зокрема, через призначення та виплату позивачеві заниженого розміру пенсії внаслідок порушення закону, а тому позивач має право на компенсацію частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих йому на підставі рішення суду. Згідно пунктів 3-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001р. № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Верховний Суд України у своїй постанові від 18 листопада 2014р. у справі № 21-518а14 дійшов висновку про те, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001р. № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Верховного Суду по справі № 569/18981/20 від 26 жовтня 2022р., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому судом встановлено, що проведений позивачем суми компенсації за період з 01 січня 2020 по 01 червня 2023 у розмірі 55 946,30 грн. є вірним та не спростований її розмір взагалі стороною відповідача у відзиві на позов. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. У зв`язку із задоволенням позову, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved