Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти\~на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] \~у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подачі позову до суду\~і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, згідно рішення Болехівського міського суду від 25 лютого 2019 року шлюб між ними розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишено на проживання з нею. На даний час вона з відповідачем не спілкується, самостійно відповідач фінансово не забезпечує потреби дочки, не надає коштів для її утримання. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дочку, а також виконує всі інші обов`язки, покладені на неї законом та які необхідні для належного утримання дитини. На момент звернення до суду з цим позовом між стронами не досягнуто згоди з приводу способу виконання батьком свого обов`язку стосовно утримання дочки [PERSON] . Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. Будь - яких інших процесуальних дій не проводилося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про що свідчать оголошення на сайті Судової влади. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи. Суд враховує, що відповідно до ч.2\~ст.43 ЦПК України,\~учасники справи зобов`язані:\~1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;\~2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;\~3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;\~4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;\~5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;\~6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;\~7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив;\~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Так,\~положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. З матеріалів справи вбачається, за час перебування сторін в шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Рішення Болехівського міського суду від 25 лютого 2019 року шлюб сторін розірвано, а неповнолітню дояку залишено на проживання з матір`ю, яка і на даний час проживає з нею та перебуває на її повному утриманню (а.с.7-8). Оскільки сторони так і не досягли згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини, він, як батько неповнолітньої дитини, зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Стаття 181 Сімейного Кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Ч.1\~ст. 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка, у відповідності до ч.3\~ст.181 СК України,\~скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про стягнення аліментів шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Встановлено, що відповідач є працездатною особою молодого віку, на даний час офіційно не працевлаштований. Крім того, Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивачка бажає скористатися такою можливістю. Відповідно до положень\~ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5\~ст.157 цього Кодексу. Таким чином,\~суд приходить до переконання, що оскільки утримання малолітньої дитини є обов`язком батьків, а відповідач не надає кошти на утримання дитини, позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Визначаючи розмір аліментів, судом враховується матеріальне становище позивача, матеріальне\~\~становище\~\~відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень\~статті 182 СК України\~щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання»,\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі\~ частки всіх видів заробітку\~\~(доходу) відповідача\~\~щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч.1 ст.182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами 19 вересня 2023 року, то з 20 вересня 2023 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн. в дохід держави. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved