Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Виконавчий комітет Смілянської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , однак не приймає участі у його вихованні. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає алкоголем та наркотиками, не працює та не доглядає за сином. На неодноразові прохання служби в справах дітей змінити своє ставлення до дитини відповідачка не реагувала, повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. В зв`язку з чим органом опіки було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дитини та стягнення з неї аліментів на утримання сина. Ухвалою судді від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовільнити із підстав наведених у позовній заяві. Повідомив суду, що з відповідачкою [PERSON] працівники органу опіки та піклування неодноразово проводили бесіди щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків, однак жодного результату не було. Відповідачка не працевлаштувалась та немає можливості утримувати дитину належним чином, а тому дитина перебуває на повному забезпеченні дідуся та бабусі [PERSON] та [PERSON] . Повідомив, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, вживає наркотичні речовини, не приділяє уваги дитині, не створює йому належні умови для проживання, розвитку та навчання. Наразі син відповідачки [PERSON] проживає разом із дідусем та бабусею, які повністю забезпечують його всім необхідним та піклуються про нього. Вважає, що дитині буде краще з дідусем та бабусею де створять йому належні умови життя та розвитку, а тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на його утримання. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина та стягнення з неї аліментів на його утримання. Просила суд провести розгляд справи у її відсутність. Третя особа [PERSON] в підготовчому судовому засіданні просила суд задовольнити позов, оскільки дитина відповідачки [PERSON] , є її онуком та проживає разом із нею. Вказала, що вона з чоловіком повністю опікується своїм онуком, а її донька [PERSON] повністю усунулась від виховання сина, не піклується про нього, не забезпечує та з народження він проживає разом із нею, а відповідачка не виявляє жодної уваги до дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення представника позивача, заінтересованої особи, врахувавши позицію відповідачки, викладену письмово, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 квітня 2023 року. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № 00039471051 від 29 квітня 2023 року вбачається, що батько дитини [PERSON] внесено відповідно до ст. 135 СК України. З повідомлення Смілянського міського центру соціальних служб від 07 липня 2023 року, вбачається, що [PERSON] , 2019 року народження проживає разом з бабусею та дідусем. [PERSON] та [PERSON] опікуються хлопчиком, дбають про його здоров`я, розвиток та зростання в доброзичливій атмосфері сім`ї. Хоча мама проживає в м. Сміла однак зв`язків із сином не підтримує, веде асоціальний спосіб життя (перебуває під слідством за зберігання наркотичних речовин), ніякої участі в житті дитини не бере. З характеристик дошкільного навчального закладу № 18 «Чебурашка» на вихованця [PERSON] вбачається, що вихованням дитини займається бабуся, яка приділяє особливу увагу вихованню онука, піклується про нього, радіє успіхам дитини, виконує всі рекомендації та поради педагогів. Мама вихованням сина не займається, в дитячий садок не завиляється, не цікавиться успіхами дитини. З початку зарахування дитини до дошкільного навчального закладу педагоги маму [PERSON] не бачили. З довідок Центру первинної «медико - санітарної допомоги» від 12 червня 2023 року та 06 вересня 2023 року вбачається, що [PERSON] приходить на огляд до лікаря у супроводі бабусі [PERSON] . З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони підтверджують той факт, що [PERSON] , донька [PERSON] , веде аморальний спосіб життя. Дитина [PERSON] , перебуває на повному забезпеченні та утриманні [PERSON] та [PERSON] . З письмової заяви [PERSON] , поданої до служби у справах дітей від 01 вересня 2023 року вбачається, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Від співпраці з працівникми служби у спрвах дітей відмовилась. Просила провести розгляд питання про позбавлення її батьківських прав у її відсутність. З акту обстеження побутових умов від 28 червня 2023 року вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] створено всі належні умови для поживання та розвитку онука [PERSON] . Виконавчий комітет Смілянської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 379 від 28 вересня 2023 року. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30, березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідачка [PERSON] доказів, які б підтверджували факт піклування про дитину, створення для нього належних умов для життя, навчання та виховання, до суду не надала. Суд враховує також той факт, що до суду з позовною заявою позивач звернувся 13 жовтня 2023 року, а розгляд справи було призначено на 21 листопада 2023 року. Тобто у відповідачки було досить часу для виправлення, влаштування на роботу та виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. Однак цим часом відповідачка не скористалась та жодних дій на покращення умов утримання дитини не вчинив, що свідчить про її не бажання виконувати належним чином свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина [PERSON] . Суд враховує і той факт, що відповідачка, як до служби у справах дітей так і до суду надала заяви в яких вказувала про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітьої дитини, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що мати малолітнього [PERSON] , без поважної причини не виявляє щодо сина батьківського піклування. Відповідачка ухилилась від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування сина, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачки від виховання дитини, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про необхідність їх задоволення. Окрім того, оскільки мати матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] добровільно не надає, тому вимога про стягнення з неї аліментів на утримання дитини також підлягає до задоволення та з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь закладу в якому буде перебувати дітина, або особи (осіб) на утриманні яких буде перебувати дитина, в розмірі 1/4 частини всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2023 року і до повноліття дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 13 жовтня 2023 року, а тому з відповідачки підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів) то з відповідачки [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 2684 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів, що в сумі складає 5368 грн.

Outcome: approved