Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 59 122,84 грн. Обґрунтовано позов тим, що відповідач [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05.02.2014, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.09.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви направлялися відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, однак повернулися на адресу суду не врученими з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій\~формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідач [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 05.02.2014. Відповідач погодився, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, а також Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк», відповідачу надавалися у користування наступні кредитні картки: № [NUMBER] зі строком дії до вересня 2018 року; № [NUMBER] зі строком дії до січня 2022 року; № [NUMBER] зі строком дії до листопада 2025 року. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», 22.04.2016 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн, який в подальшому 23.05.2017 був збільшений до 8000,00 грн, 22.08.2017 був збільшений до 13000,00 грн, 28.09.2017 був збільшений до 21000,00 грн, 18.04.2018 був збільшений до 27100,00 грн, 04.06.2018 був збільшений до 29000,00 грн, 09.08.2018 був збільшений до 31000,00 грн, 06.09.2018 був збільшений до 33000,00 грн, 20.09.2018 був збільшений до 38500,00 грн, 27.09.2018 був збільшений до 45000,00 грн, 28.09.2018 був збільшений до 50000,00 грн, 25.08.2020 був зменшений до 49250,00 грн, 26.10.2020 був зменшений до 47170,00 грн, та 30.09.2022 зменшений до 0,00 грн. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою в період з 25.04.2016 по 14.12.2022. Востаннє за вказаний період користування карткою було здійснено 14.12.2022 шляхом поповнення готівкою картки на суму 400,00 грн. Як вказано у позові, свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно з позовною заявою, до стягнення у справі позивачем заявлено заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 22.05.2023 в сумі 59122,84 грн,\~до якої входить 48212,56 грн заборгованості за кредитом та 10910,28 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом. Таким чином, наявність заборгованості за тілом кредиту у сумі 48212,56 грн підтверджена належними доказами, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими. За змістом статті 1056-1 ЦК України, Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві про приєднання позичальника\~ від 05.02.2014 відсоткова ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив зокрема, крім кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині заборгованості по процентам за користування кредитом, їх розмір і порядок нарахування, крім самого\~розрахунку кредитної заборгованості за договором від\~05.02.2014 посилався\~на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» як невід`ємні частини кредитного договору. Крім того, позивачем до позовної заяви додане клопотання про здійснення огляду та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк». Клопотання обґрунтовано тим, що такий огляд надасть можливість суду встановити ідентичність витягу з Умов та правил надання банківських послуг, який додано до позову, із оригіналом Умов та правил надання банківських послуг, які розміщенні на офіційному сайті AT КБ "ПриватБанк" та які діяли й були оприлюднені на момент укладення кредитного договору. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 статті 85 ЦПК України встановлено, що письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Згідно з ч.7 ст.85 ЦПК України у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (ч.3 ст.100 ЦПК України). До позовної заяви представником позивача долучений письмовий витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк», зокрема й розділ 2.1.1 останніх. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тому, підстави для задоволення вищевказаного клопотання позивача відсутні. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за\~змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (05.02.2014) до моменту звернення до суду з указаним позовом (31.07.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, наданий банком витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З наведених підстав Верховний Суд дійшов висновку про те, що\~ банк не довів, що саме надані Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в обумовленому позивачем розмірі. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №342/180/17\~(провадження №14-131цс19). Так само суд не приймає до уваги доданий позивачем до позову паспорт споживчого кредиту, оскільки він не містить підпису позивача. З урахуванням наведеного, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 10910,28 грн відсутні, тому у позові в цій частині слід відмовити. Водночас, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача фактично отриманих грошових коштів (тіло кредиту) в сумі 48 212,56 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, а саме, в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 48212,56 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial