Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

02.11.2023р. [PERSON] (далі - заявниця) звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області, який помер в с. Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області [INFO] , причина смерті - хронічна недостатність кровообігу ОСС кардіосклероз. Заява обґрунтована тим, що [INFO] в с. Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області помер чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Село Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області, станом на день смерті [PERSON] , відносилося до території, тимчасово окупованої Російською Федерацією, а тому факт смерті [PERSON] підтверджується документами виданими окупаційною владою. Законом України "Про забезпечення прав, свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території, їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ) виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт смерті на тимчасово окупованій території. Станом не день звернення із заявою, заявниця не може отримати документи, що підтверджують факт смерті її чоловіка за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту його смерті та отримати свідоцтво про смерть, у позасудовому порядку. Вказувала, що встановлення факту смерті чоловіка їй необхідне для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання свідоцтва про його смерть згідно з законодавством України, та оформлення спадкових прав. Заявниця в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас 14.11.2023р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує вимоги заяви та просить розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи Врадіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Танасюк О.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 14.11.2023р. звернулася до суду із заявою, в якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог, та просить розглянути справу за її відсутності. З огляду на приписи ст.ст. 211, 223 та 294 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду, які не з`явилися в судове засідання, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові докази, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 04.10.1956р. на ім`я [PERSON] , паспорту серії [NUMBER] , виданого Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області 1999 року на його ж ім`я, [PERSON] народився [INFO] в с. Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області. У свідоцтво про його народження, батьком вказано [PERSON] , та матір`ю - [PERSON] . Місцем реєстрації проживання [PERSON] значиться адреса: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27.11.1976р. Одрадокам`янською сільською радою Бериславського району Херсонської області, 27.11.1976р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області та [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Каясула Курського району Ставропольського краю, Росія. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 25.11.2020р., на ім`я [PERSON] , [INFO] , йому була призначена пенсія по інвалідності 2 гр., загальне захворювання. 15.08.2022р. закладом охорони здоров`я Бериславської міської ради Херсонської області за № 132 видано лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о щодо померлого [PERSON] , [INFO] , в якому зазначені: дата смерті, - [INFO] ; місце проживання померлого та місце його смерті - [ADDRESS] , держава Україна. Відповідно до довідки про причину смерті від 15.08.2022р., яка є додатком до лікарського свідоцтва про смерть форми № 106/о, [PERSON] , помер [INFO] у віці 65 років. Причина смерті - хронічна недостатність кровообігу ІХС Кардіосклероз. Лікар [PERSON] . У повній виписці з запису актів цивільного стану про смерть для отримання допомоги на поховання виданій головою військово-цивільної адміністрації [PERSON] зазначено відомості про померлого: [PERSON] , дата смерті - [INFO] , місце смерті - с. Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області Україна. 15.08.2022р. військово-цивільною адміністрацією Бериславського адміністративного району Херсонської області видано довідку [PERSON] , про те, що в управлінні запису актів цивільного стану Бериславського району Херсонської області зареєстровано актовий запис про смерть № 09 від 15.08.2022р. щодо померлого [PERSON] , громадянина України, який помер [INFO] у віці 65 років в с. Одрадокам`янка Бериславського району Херсонської області. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частинами 1 та 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення заявника до суду), якою запроваджено спрощений порядок встановлення таких фактів. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеною такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч. 2 ст. 317 ЦПК України). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. У ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" №1207-УІІ від 15.04.2014р. (далі - Закон № 1207-УІІ) правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з ч.ч. 1-3 статті 9 Закону № 1207-УІІ державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Частинами 3-4 ст. 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 6 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-УІ від 01.07.2010р. державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. У абз. 4 п. 9 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), зазначено, що у разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи. Згідно з п. 15 глави 5 розділу III Правил № 52/5 якщо державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про оголошення особи померлою або встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, надісланого судом, свідоцтво про смерть оформлюється та видається заявнику під час його звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Наведені приписи Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначають, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт смерті. Водночас Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила № 52/5 не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації смерті на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту смерті та здійснення державної реєстрації смерті в позасудовому порядку. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971р. "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Зазначений висновок враховував також ЄСПЛ у справах "Лоізіду проти Туречини" (Loizidou v. Turkey, рішення від 18 грудня 1996 року), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року), "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року). Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті особи, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про смерть та довідці медичного характеру як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт смерті особи. Рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації смерті відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду. Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 319 ЦПК України, відповідно до якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 затверджено "Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23.08.2022р.", до якого включено Тягинську сільську територіальну громаду Бериславського району Херсонської області. У справі, що переглядається, заявниця на підтвердження факту смерті особи надала копію лікарського свідоцтва про смерть від 15.08.2022р. № 132 та копію довідки про причину смерті від 15.08.2022р., що видані закладом охорони здоров`я Бериславської міської ради Херсонської області, який, станом на серпень 2022 року був розташований на тимчасово окупованій території України. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що викладені у заяві обставини, окрім дати смерті [PERSON] , [INFO] , знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Водночас щодо дати смерті [PERSON] , [INFO] , слід зазначити що у заяві датою смерті вказано [INFO] , хоча згідно досліджених доказів дата смерті - [INFO] , а відтак заява в частині встановлення факту смерті [INFO] не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial