Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] про визнання батьківства. Позов мотивований тим, що із березня 2021 року між позивачем та [PERSON] виникли відносини, в подальшому 16.07.2022 між ними було укладено шлюб. Орієнтовно у вересні 2021 [PERSON] завагітніла, однак на той час вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням суду від 11.10.2021 було розірвано. [INFO] в [PERSON] народився син [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач. Однак позивач зазначає, що саме він є біологічним батьком дитини, а не відповідач. За таких обставин, позивач просить визнати батьком [PERSON] , [INFO] та виключити з актового запису про його народження відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини. Ухвалою суду від 17.07.2023 в справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. У встановлений строк відзив не надійшов. Ухвалою суду від 26.10.2023 у справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судовому засіданні позовні вимоги визнали та проти їх задоволення не заперечили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.10.2021 в справі № 149/2534/21 (копія на а.с. 6) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 10.11.2021. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (копія на а.с. 7) підтверджено, що 16.07.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] (копії на а.с.8-9), [INFO] в м. Ряшів, Республіки Польща народився [PERSON] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Статтею 15 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах ( Договір ратифіковано Постановою ВР N 3941-XII ( 3941-12 ) від 04.02.94 ) визначено, що документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони. Згідно висновку генетикоскопічного експертного дослідження від 09.06.2023 (копія на а.с.13-30), біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, не виключається. Ймовірність батьківства складає 99, 999999996%. Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Статтею 28 Договору між Україною та Республікою Польща «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах» ратифікованого Постановою Верховної Ради України №3941 -XII від 04.02.1994р. визначено, що встановлення і оспорювання походження дитини від певної особи регулюється законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є мати дитини в момент народження дитини. До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (ст. 122 СК України). Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦК України, Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідач та третя особа визнали, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання батьківства підлягають задоволенню. Разом з тим, що стосується позовної вимоги про виключення із актового запису про народження, суд дійшов наступних висновків. Вимоги Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, та ст. 134 СК України поширюються на актові запису про народження, складені органами державної реєстрації актів цивільного стану України. У Матеріалах справи відсутні відомості про народження [PERSON] внесений до актових записів цивільного стану України. Водночас, позивач просить виключити відомості з актового запису про народження вчинені органом державної реєстрації актів цивільного стану іноземної держави (Республіка Польща). Згідно з приписами ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Договором між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах (ратифіковано Постановою ВР № 3941-XII від 04.02.1994) не визначено компетенцію національних судів України вирішувати питання щодо виключення відомостей з державних реєстрів, ведення яких здійснюється державними органами Республіки Польща. Разом з тим, статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 15 зазначеного Договору визначено, що документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони. При цьому встановлення і оспорювання походження дитини від певної особи регулюється законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є мати дитини в момент народження дитини (ст. 28 Договору). За таких обставин суд не вбачає підстав для виключення відомостей з державного реєстру іноземної держави (Республіки Польща) будь-яких відомостей, оскільки вирішення порушеного питання виходить за межі юрисдикції місцевого загального суду в даній категрії справ, а за часткового задоволення позову питання про внесення відомостей щодо визнання батьківства [PERSON] в повній мірі може бути реалізовано ним в порядку, визначеному чинним законодавством. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 121, 122, 128,136 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial