Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в особі органу приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства та будівництва, Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відновлення права на приватизацію шляхом скасування права власності. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] була надана йому у 1995 році на підставі ордеру від 02 лютого 1995 року № 028983 на сім`ю з 4 осіб: він, його колишня дружина, дочка та син. Відповідно до довідки від 16 квітня 2019 року № 90 відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації він згідно розпорядження органу приватизації брав участь у приватизації квартири [ADDRESS] та використав право на приватизацію державного житла в обсязі 19,75 кв.м. Участь у приватизації цієї квартири приймали 4 особи: він, його колишня дружина, дочка та син. Всі були зареєстровані на той час у зазначеній квартирі. На даний момент у квартирі зареєстровані: колишня дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] , онук - [PERSON] . Приватизація була проведена на підставі розпорядження органу приватизації від 09 березня 1998 року № 13715. Запис в реєстрову книгу внесено 30 березня 1998 року за № 8712. На підставі свідоцтва від 18 грудня 2003 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2004 року його визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі. На даний час він житлом не забезпечений, проживає у спеціально пристосованій казармі згідно спеціального дозволу від 07 жовтня 2014 року № 5 та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Знаходиться на квартирному обліку у Міністерстві оборони України. Зазначає, що участь у частковій приватизації житла позбавляє його права у подальшому бути забезпеченим житловою площею на підставі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просить суд ухвалити рішення, яким відновити його право на безоплатну приватизацію житла шляхом скасування права власності на 19,75 кв.м. загальної площі квартири [ADDRESS] та виключення його з числа співвласників цієї квартири. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в особі органу приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства та будівництва вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що орган приватизації Залізничної районної державної адміністрації м. Києва за заявою [PERSON] видав розпорядження від 09 березня 1998 року № 13715 про передачу в приватну власність позивача та членам його сім`ї квартири [ADDRESS] . Після участі в приватизації зазначеної квартири позивачем було використано право приватизації державного житлового фонду в розмірі 19,75 кв.м. при нормі 23,5 кв.м. Тобто, позивачем право приватизації державного житлового фонду використано е повністю, що дає йому можливість використати своє право на таку приватизацію при отриманні житла в межах залишку житлового чеку або з частковою доплатою один раз. На момент приватизації квартири разом з заявою позивачем було надано всі передбачені чинним законодавством документи. Таким чином, розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності було видано з дотриманням вимого чинного на момент приватизації законодавства, а тому відсутні підстави для скасування розпорядження. Крім того, законодавством не передбачено скасування рішення про передачу в приватну власність частки об`єкта приватизації. Представник відповідача - Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву у встановлений строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи направили до суду заяви, з яких вбачається, що вони з позовними вимогами [PERSON] не згодні. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана позивачу у 1995 році на підставі ордеру на жиле приміщення від 02 лютого 1995 року № 028983 на сім`ю з 4 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 02 лютого 1998 року [PERSON] подав органу приватизації заяву з проханням оформити передачу в приватну власність квартиру, яку він займає разом з членами сім`ї на умовах найму. Розпорядженням органу приватизації № 18715 від 09 березня 1998 року прохання наймача [PERSON] про передачу квартири [ADDRESS] задоволено та передано квартиру у приватну спільну власність. З позову вбачається, що шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано у грудні 2003 року. На даний час позивач житлом не забезпечений, проживає у спеціально пристосованій казармі згідно спеціального дозволу від 07 жовтня 2014 року № 5 та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Знаходиться на квартирному обліку у Міністерстві оборони України. [PERSON] зазначає, що участь у частковій приватизації житла позбавляє його права у подальшому бути забезпеченим житловою площею на підставі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За таких обставин, просить суд ухвалити рішення, яким відновити його право на безоплатну приватизацію житла шляхом скасування права власності на 19,75 кв.м. загальної площі квартири [ADDRESS] та виключення його з числа співвласників цієї квартири. Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частинами 1, 3 ст. 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до частин 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції закону станом на момент виникнення спірних правовідносин) право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Частинами 3, 5 ст. 8 цього закону визначено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Вбачається, що у позивача було вільне волевиявлення стосовно приватизації частини квартири як наймача, що підтверджується наданою стороною відповідача копією заяви [PERSON] з проханням оформити передачу в приватну власність спірну квартиру. Таким чином, розпорядження органу приватизації № 18715 від 09 березня 1998 року про передачу квартири [ADDRESS] є правомірним та прав позивача не порушує. За таких обставин, відповідачами жодних прав позивача не порушено. Таким чином, у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідачів. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed