Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

16.10.2023 концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь концерну суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 33 810,58 грн., а також - судовий збір у розмірі 2147,20 грн. В обґрунтування позову вказав про те, що, не зважаючи на відсутність письмово укладеного договору між споживачами [PERSON] , [PERSON] та концерном, останній здійснював під час виникнення спірних правовідносин у період з 01.02.2016 р. по 31.10.2021 та продовжує надавати за адресою місця проживання відповідачів: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які ними споживались без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. З 01.11.2021 року між концерном та [PERSON] , [PERSON] укладений типовий індивідуальний договір № 63512426 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. У зв`язку з цим позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте [PERSON] , [PERSON] неналежним чином виконують зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. 18.10.2023 року суддя відкрив у справі спрощене позовне провадження з викликом сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила провести розгляд справи без участі представника позивача, за наявними матеріалами, з ухваленням заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Не зважаючи на відсутність договору між відповідачем та концерном, останній здійснював, у період виникнення спірних правовідносин з 01.02.2016 р. по 31.10.2021 р. та продовжує надавати за адресою місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливість стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. 02 жовтня 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» розмістив на офіційному сайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. З 01.11.2021 року між концерном та [PERSON] , [PERSON] укладений типовий індивідуальний договір № 63512426 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.02.2016 по 31.08.2023 Концерном «МТМ» були надані, а відповідачами за вказаною адресою спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води без будь-яких зауважень щодо їхньої якості. У відповідності до п.5 ч.3 ст. 20, п.5 ч.2 ст. 7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року та №2189-VIII від 09.11.2017 року відповідно (далі Закони України №1875-IV, №2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ч.1 ст.9 Закону України №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Проте, як зазначено позивачем у позові і проти чого не надано заперечень відповідачами, зобов`язання зі сплати спожитих послуг останні належним чином не виконували, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 33 810,58 гривень, що підтверджується відповідними довідкою та розрахунком. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Таким чином, проаналізувавши позовні вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів вказаної суми заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, - 2684,00 гривень судового збору в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідачів по 1342,00 грн. з кожного.

Outcome: approved