Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

В квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , Служби у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про виключення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.04.2014 року по справі №207/1068/14-ц її було позбавлено батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти до повноліття дитини. Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.06.2015 року по справі №207/831/15-ц, було накладено заборону на відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 10.02.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за №607. В мотивувальній частині вищезазначеного рішення вказано, що підставами прийняття рішення є необхідність захисту майнових прав неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, тобто відпали обставини, які слугували підставою для прийняття вищезазначеного судового рішення. Вона не була обізнана про вказане рішення суду, оскільки на той час була на заробітках за кордоном. В січні 2023 року повернувшись до України, вона мала намір здійснити відчуження належної їй квартири, однак не змогла реалізувати своє право власності у зв`язку із наявністю заборони на відчуження нерухомого майна на підставі вищезазначеного рішення суду. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив вирішити питання на розсуд суду. Представник відповідача - Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, просили розгляд справи проводити без участі їх представника. Проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов. Вважають, що твердження позивача щодо бездіяльності та не вчинення органом місцевого самоврядування усіх можливих дій для усунення перешкод у реалізації права власності позивача не відповідають вимогам чинного законодавства та судові справи щодо виключення майна з-під арешту взагалі не передбачають залучення в них як відповідачів органи місцевого самоврядування. До повноважень служби не належить накладення арешту на майно або ж зняття такого арешту з майна. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 10.02.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за №607, належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.04.2014 року по справі №207/1068/14-ц, [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти до повноліття дитини. Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.06.2015 року по справі №207/831/15-ц, було накладено заборону на відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 10.02.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за №607. В мотивувальній частині вищезазначеного рішення вказано, що підставами прийняття рішення є необхідність захисту майнових прав неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, тобто відпали обставини, які слугували підставою для прийняття вищезазначеного судового рішення. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №329764775 від 20.04.2023 року вбачається, що існує обтяження у виді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер запису про обтяження: 11360273 (спеціальний розділ), зареєстровано 28.09.2015 року за №24812330 державним реєстратором Астафьєвою Я.В., Дніпродзержинське міське управління юстиції, Дніпропетровська обл., на підставі Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.06.2015 року по справі №207/831/15-ц та Ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.09.2015 року по справі №207/831/15-ц; об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] (а.с.22). Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до п.п.5.1 п.5 гл.15 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного, аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу, необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved