Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки батько у добровільному порядку не виконує зобов`язання по утриманню доньки, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. 09.10.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Від спільного проживання сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 23.11.2017 року. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як мати, зобов`язана брати участь у матеріальному утриманні дитини, що прямо передбачено чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 3 статті 181\~СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дитину, суд бере до уваги те, що донька проживає разом з позивачем, матеріальний стан матері, як платника аліментів. Отже, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає разом з батьком, позивача, відповідача, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved