Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

І. Стислий виклад позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 50\~734, 59 грн., з яких: 5\~000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 11\~375, 00 грн. сума заборгованості за відсотками. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 08.01.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем укладено кредитний договір № 062150-1/2022, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5\~000, 00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. 13.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем укладено Договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 062150-1/2022, за яким боржником виступає відповідач. Крім того, 31.01.2022 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» укладено договір позики № 0961440843/5, відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 6\~959, 00 грн. 24.11.2023 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» укладено Договір факторингу № 24/11-22, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором №0961440843/5, за яким боржником також виступає відповідач. Оскільки, всупереч умовам договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. ІІ. Рух справи. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 643/7705/23, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 03.10.2023 року. 03.10.2023 року розгляд справи відкладено на 15.11.2023 року у зв`язку з неявкою сторін. Представник позивача у судове засідання 15.11.2023 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання 15.11.2023 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його місця проживання: [ADDRESS] , які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 08.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 06215-01/2022. Пунктом 1.1. Договору передбачено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит в сумі 5\~000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі-кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Як вбачається з п. 1.2. Договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 18 днів, тобто до 25.01.2022. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронне комерцію» та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % (процентів) на добу. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0, 5 % на добу, за умови повного повернення кредиту протягом 18 днів з моменту надання кредиту (п. 1.3., п. 1.4. Договору). Положеннями 1.6. Договору визначено, що кредит надається відповідачу у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства https/www.zecredit.com.ua. (п. 1.7. Договору). Пунктом 2.1. Договору передбачено, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 2.5. Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 4.3 Договору у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначене в п. 1.2. цього Договору та/або в додатку(ах) до цього Договору проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватись за кожний день користування коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яносто) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення умов Договору. В подальшому, на підставі заявки відповідача продовжений строк дії договору до 31.01.2022 року, про що сторони уклали Додаткову угоду № 3 від 25.01.2022 року. 13.01.2023 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» було укладено Договір факторингу № 13012023, за умовами якого позивач отримав право вимоги до боржника за кредитним договором № 06215-01/2022 від 08.01.2022 у розмірі 16\~375, 00 грн., з яких: 5\~000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 11\~375, 00 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, 31.01.2022 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» було укладено Договір позики № 0961440843, шляхом подання відповідачем заявки-анкети на отримання кредиту № 4017977, за змістом якої він просив надати йому кредит у розмірі 6\~959, 00 грн. строком на 12 днів зі сплатою процентів. Пропозицію підписано в електронному вигляді одноразовим ідентифікатором. Таким же одноразовим ідентифікатором відповідачем підписано Акцепт оферти від 31.01.2022 на укладання Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0961440843/5 від 31.01.2022 та отримання кредиту згідно та заявки анкети № 4017977 від 31.01.2022 р., з наступними умовами: загальна сума кредиту 6\~959, 00 грн.; строк користування кредитом 12 місяців; дата першого платежу 14.02.2022; загальна відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, що застосовується за умови дії програми лояльності; річна номінальна відсоткова ставка 638,75 %, що застосовується за умови дії програми лояльності; пільгова відсоткова ставка 1, 75 % за один день користування кредитом, що застосовується за умови дії програми лояльності; річна пільгова відсоткова ставка 638,75 %, що застосовується за умови дії програми лояльності; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні виходячи з розміру застосування номінальної та пільгової відсоткової ставки становить 49\~217, 57 грн.; реальна річна номінальна та пільгова відсоткова ставка за кредитом становить 18\~735,49 %; відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбачених правилами (призупинення дії/скасування програми лояльності); відсоткова ставка 1\~277,5 % застосовується у випадках передбаченими правилами (призупинення дії/відсутності програми лояльності); річна відсоткова ставка 1\~277,5 % застосовується у випадках передбаченими правилами (призупинення дії/відсутності програми лояльності). З довідки про ідентифікацію, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» вбачається, що клієнт [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , з яким укладено договір № 0961440843 від 31.01.2023, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс». Акцепт договору позичальником одноразовий ідентифікатор 0v3f0j. З квитанції за сплату № 134810217 від 31.01.2022 року вбачається, що на картку [NUMBER] зараховано 6\~959, 00 грн. 24.11.2022 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» було укладено Договір факторингу № 24/11-22, за умовами якого позивач набув право вимоги за Договором позики № 0961440843 за яким боржником виступає відповідач, в сумі 34 359, 59 грн., з яких: 6 959, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 27 400, 59 грн. заборгованість за відсотками. ІV. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України передбачає, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Після підписання Договору позики та кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач має заборгованість: - за кредитним договором № 06215-01/2022 в розмірі 16\~375, 00 грн., з яких: 5\~000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11\~375, 00 грн. сума заборгованості за відсотками; - за договором позики № 0961440843 в розмірі 34\~359, 59 грн., з яких: 6\~959, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 27\~400, 59 грн. сума заборгованості за відсотками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ані первісним кредиторам, ані позивачу як новому кредитору не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: - за кредитним договором № 06215-01/2022 в розмірі 16 375, 00 грн., з яких: 5 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 375, 00 грн. сума заборгованості за відсотками; - за договором позики № 0961440843 в розмірі 34 359, 59 грн., з яких: 6 959, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 400, 59 грн. сума заборгованості за відсотками. За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved