Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2023 р. в цивільній справі № 761/49208/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 43 417,00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн. Разом з тим, 26.10.2023 року представником позивача [PERSON] - адвоката Мєдведєвим Володимиром Володимировичем подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. В обґрунтування заяви вказано, що 20.10.2023 було винесено рішення по цивільній справі №761/49208/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Вирішивши справу по суті позовних вимоги, судом в рішення не відображено питання про судові витрати. Позивачка та представник позивача в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяву, просила частково задовольнити. Згідно ст. 270 ч. 3, 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи, судом встановлено наступне. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2023 року по справі №761/49208/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 43417,00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн. Питання щодо судовий витрат на професійну правничу допомогу у судовому рішення вирішеного не було. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ( надалі - Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону За змістом частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: (1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару; Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». В своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду наступні документи: акт приймання-передачі за договором №3005202303 від 30.05.2023 від 10.06.2023, копія прибуткового касового ордеру №3 від 30.05.2023 на суму 13 000,00 грн. та копія прибуткового касового одведу №3 від 30.05.2023 на суму 7000,00 грн. Сторонами не заперечувалось, що для захисту свої прав та інтересів по справі №761/49208/18 позивач [PERSON] уклала договір з ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» від 30.05.2023 №3005202303 про надання правової допомоги щодо підготовки та подачі процесуальних документів у судових інстанція та представництва інтересів замовника в суді. Згідно акту приймання-передач від 10.06.2023 за договором №3005202303 від 30.05.2023 ТОВ «АМАЕДО ПРАВО» виконав, а [PERSON] прийняла, згідно договору №3005202303,наступні юридичні послуги: -правовий аналіз ситуації, заснований на вивченні матеріалів та відомостей отриманих за результатами експертизи (Вартість 3000,00 грн. за 5 год.); -підбір нормативно-правових актів необхідних для складання процесуальних документів (вартість 2000,00 грн. за 4 год.); -представництво та інтересів в судовому засіданні (вартість 1000,00 грн. за 2 години); -підготовка та подача заяви про збільшення позовних вимог ( вартість 6000,00 грн. за 4 години); -підготовка та подача додаткових пояснень по справі ( вартість 6000,00 грн. за 4 години); -підготовка та подача заяви на відшкодування витрат на професійну правничу допомого (вартість 2000,00 грн. за 2 год. Суд звертає увагу позивача на те, що за змістом ч.3 ст. 2 ЦПК України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, суть якого визначена у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин другої - четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже позивач як учасник судового процесу, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, зобов`язаний був керуватися передбаченим процесуальним законом принципом змагальності, тобто мав відповідно до цього принципу довести наведені у зазначеному клопотанні підстави. Зокрема суд зазначає, що позивач,

Outcome: partial