Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У червні\~2021\~року [PERSON] \~звернувся до\~Южноукраїнського міського\~суду Миколаївської\~області з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя,\~мотивуючи \~свої вимоги\~тим,\~що він\~та відповідач\~ [PERSON] \~перебували у\~шлюбі з\~15\~червня 2003\~року до\~того часу,\~коли на\~підставі рішення\~Южноукраїнського міського\~суду Миколаївської\~області від\~03\~грудня 2019\~року їх\~шлюб був\~розірваний.\~У період\~шлюбу ними\~було придбано\~наступне майно:\~трикімнатна квартира\~ [ADDRESS] ,\~однокімнатна квартира\~ [ADDRESS] \~та автомобіль\~KIA\~SPORTAGE,\~державний номерний\~знак [NUMBER] .Посилаючись на положення ст.ст. 69,70 СК України, позивач прохав визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , стягнути з відповідача [PERSON] компенсацію вартості частки майна у розмірі 122477 грн. Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волкової О.І. від 29 червня 2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 23 серпня 2021 року. Підготовче провадження суддею Волковою О.І. не завершено та ухвалою від 20 лютого 2023 року винесено ухвалу про самовідвід. Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Далматової Г.А. від 24 лютого 2023 року справу прийнято до свого провадження. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Призначено підготовче судове засідання на 23 березня 2023 року. Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Далматової Г.А. від 23 березня 2023 року задоволено заяву позивача про відвід судді Далматової Г.А. Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіна О.І. від 10 квітня 2023 року задоволено заяву про самовідвід судді Савіна О.І. За розпорядженням голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіна О.І. від 12 квітня 2023 року справу передано на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області. 14\~квітня 2023\~року відповідно\~до здійсненого\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями\~зазначена справа передана судді Кологривій Т.М. Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 квітня 2023 року [PERSON] справу прийнято до свого провадження. У вересні 2023 року у ході підготовчого судового засідання позивач подав суду змінену позовну заяву, у якій вказав, що відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості об`єктів вартість трикімнатної квартири складає 642800 грн., вартість однокімнатної квартири 346300 грн. та автомобіля KIA SPORTAGE державний номерний знак [NUMBER] 596000 грн. Загальна вартість спільно набутого подружжям майна склала 1\~585100 грн. Відповідач залишила у себе у користуванні однокімнатну квартиру та автомобіль KIA SPORTAGE на загальну суму 942300 грн., яким користується більше двох років. Прохав здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , припинив право власності [PERSON] на частину цієї квартири, залишити у власності [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль KIA SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER] ., стягнути з відповідача [PERSON] на його користь компенсацію вартості частки майна у розмірі 149750 грн., стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. У зустрічній позовній заяві [PERSON] вказала, що за час спільного проживання разом з [PERSON] у період шлюбу ними було набуто наступне майно: трикімнатна квартира\~ [ADDRESS] \~вартістю 642800\~грн.,\~автомобіль KIA\~SPORTAGE,\~державний номерний\~знак [NUMBER] вартістю\~539610\~грн.\~та автомобіль\~VOLKSWAGEN\~Caddy,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~придбаний у\~2013\~році та\~відчужений позивачем\~без її\~згоди 10\~жовтня 2019\~року.\~Також ними\~були накопичені\~кошти у\~розмірі 10000\~доларів США,\~які вони\~збирали для\~навчання доньки.\~Після припинення\~шлюбних відносин\~кошти залишились\~на зберіганні\~у позивача.\~Про наявність\~цих коштів\~він також\~вказав у\~декларації кандидата\~на посаду\~особи,\~уповноваженої на\~виконання функцій\~держави або\~місцевого самоврядування\~за 2020\~рік.\~Після припинення\~шлюбних відносин\~ позивач\~навмисно пошкодив\~їхній автомобіль\~KIA\~SPORTAGE\~горючою сумішшю\~та намагався\~підпалити,\~також потрапив\~у ДТП\~під час\~керування автомобілем.\~Позивач перешкоджає\~їй та\~їхній доньці\~користуватися трьохкімнатною\~квартирою та\~особистим майном,\~яке залишилося\~у спільній\~квартирі.\~Вважає,\~що однокімнатна\~квартира є\~її особистою\~приватною власністю,\~оскільки була\~придбана за\~кошти,\~які належала\~їй особисто.\~Прохала визнати\~за нею\~право особистої\~приватної власності\~на однокімнатну\~квартиру [ADDRESS] .\~Здійснити поділ\~спільного майна\~подружжя,\~визнати за\~нею право\~власності натрикімнатну квартиру [ADDRESS] , припинив право власності [PERSON] на вказану квартиру, стягнути з позивача на її користь грошову компенсацію у розмірі 134902 грн. 50 к., стягнути з позивача на її користь спільно нажиті грошові кошти у розмірі 33126 грн. 93 к., визнати за позивачем [PERSON] право власності на автомобіль KIA SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER] , припинити її право власності на вказаний автомобіль. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивачем [PERSON] подано у червні 2023 року відзив на зустрічну позовну заяву, який фактично зводився до незгоди з винесеною 24 лютого 2023 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області щодо прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду з первісною позовною заявою. Окрім цього, у відзиві, поданому у серпні 2023 року, позивач заперечував щодо задоволення зустрічного позову, вказав, що 16 березня 2004 року він та відповідач як подружжя придбали у спільну власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Кошти на придбання квартири були спільними в рівних долях, тому квартира була зареєстрована на двох власників [PERSON] та [PERSON] . Відповідач при оформленні договору купівлі-продажу не оговорювала те, що частка квартири переходить в її особисту власність. 11 жовтня 2007 року квартира була продана. Відповідач з моменту придбання зазначеної квартири і до теперішнього часу не оспорювала цей договір. 01 листопада 2006 року ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] на кошти, які він отримав в кредит ЗАТ КБ «Приватбанк». На його ім`я було оформлено іпотечний кредит у розмірі 21550 доларів США. Кредит вони виплачували спільно з відповідачем. Після погашення кредитних зобов`язань за іпотечним договором вони придбали однокімнатну квартиру з метою здачі її в оренду 30 листопада 2007 року. Для придбання квартири ним 28 листопада 2007 року було оформлено кредитний договір у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на суму 25000 грн. строком на 72 місяці. Покупцем квартири було зазначено відповідача, оскільки трикімнатна квартира була оформлена на його ім`я. У декларації за 2020 рік його дохід у виді заробітної плати склав 848622 грн., що в еквіваленті дорівнював 42250 доларам США. Вказані готівкові грошові кошти у розмірі 10000 доларів США належать особисто йому, поскільки вони шлюб розірвали 03 грудня 2019 року. Стверджує, що автомобіль VOLKSWAGEN Caddy був відчужений за згодою відповідача за 201596 грн., грошові кошти від продажу автомобіля вони поділили. Автомобіль KIA SPORTAGE був переданий відповідачу у 2021 році у справному стані. У судовому засіданні первісний позивач підтримав заявлені позовні вимоги, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Пояснив, що він не бажає отримати після поділу автомобіль КІА так як вважає, що відповідач його неправильно експлуатує, він має у власності інший автомобіль. Підтвердив, що користується трикімнатною квартирою. Представник первісного позивача підтримала позицію первісного позивача. Первісний позивач підтримала вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві, заперечувала щодо задоволення зустрічного позову. З 2019 року вона користується автомобілем КІА, який має бути переданий за рішенням суду відповідачу, бо саме він його пошкодив у ДТП. У трьохкімнатній квартирі зареєстрована вона і їх 17-річна донька. Заперечувала щодо отримання нею коштів від продажу автомобіля VOLKSWAGEN Caddy. Підтвердила користування однокімнатною квартирою. Представник первісного відповідача підтримала позицію первісного відповідача. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, 15 червня 2003 року сторони уклали між собою шлюб, про що відділом державної реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області складено відповідний актовий запис № 146. На даний\~час шлюб\~сторін розірвано\~відповідно до\~рішенняЮжноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 грудня 2019 року. За договором купівлі-продажу квартири, посвідченим у нотаріальному порядку 01 листопада 2006 року, укладеним між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] останній придбав у власність квартиру за [ADDRESS] . Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 30 листопада 2007 року [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність (купила) квартиру [ADDRESS] за 18500 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля KIA SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER] , 2017 року випуску з 30 вересня 2017 року. За змістом частин 1 та 7 статті 41 Конституції України, частин 1 та 5 статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина 1статті 60 СК України). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Одна із сторін спору може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Отже, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, виходячи із аналізу зазначених норм, суду, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Вищевказане положення закону також кореспондується зі статтею 60 СК України. В силу положень\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, : 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені, крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач стверджувала, що однокімнатна квартира не може бути об`єктом спільного майна подружжя, оскільки ця квартира придбана за її особисті кошти. Відповідач наявність\~особистих коштів\~мотивувала тим,\~що їй\~на праві\~власності \~до укладення\~шлюбу з\~відповідачем належала\~трикімнатна квартира\~ [ADDRESS] . За договором міни квартир, нотаріально посвідченим 26 червня 2003 року, відповідач [PERSON] обміняла квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Крім цього, 16 березня 2004 року [PERSON] продала за 20000 грн. належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Цього ж дня, вона та позивач придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] за 23000 грн., яку 11 жовтня 2007 року продали за договором купівлі-продажу [PERSON] за 32200 грн. Також відповідач вказувала, що 30 листопада 2007 року вона придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 18500 грн., які їй належали особисто від продажу двокімнатної квартири. На підтвердження вказаних обставин відповідач надала суду в якості доказів відповідні договори. Дослідивши вказані\~вище докази,\~суд вважає\~за необхідне\~зауважити,\~що відповідач\~під час\~перебування у\~шлюбі 16\~березня 2004\~року розпорядилась\~грошовими коштами\~у розмірі\~20000\~грн.,\~отриманими від\~продажу належного\~до шлюбу\~їй \~нерухомого майна,\~уклавши цього\~ж дня\~договір купівлі\~іншої квартири\~за 23000\~грн. (двокімнатної квартири [ADDRESS] ). Однак, право власності на вказану квартиру було зареєстровано у рівних частках (по частині) за кожною із сторін, при цьому сторони мали на дану квартиру право спільної часткової власності. За такого, на кошти, отримані від продажу цієї квартири, у розмірі 32200 грн., не можуть вважатися особистими коштами відповідача, які вона витратила на придбання квартири 30 листопада 2007 року. Окрім цього, позивачем надано копію укладеного ним кредитного договору з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на суму 25000 грн. строком з 28 листопада 2007 року по 28 листопада 2013 року 28 листопада 2007 року, тобто за два дні до купівлі спірної однокімнатної квартири, що свідчить про те, що кошти, отримані ним в кредит, були використані на придбання квартири. За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено, що спірну однокімнатну квартиру [ADDRESS] придбано за її особисті кошти. З огляду\~на зазначене,\~суд прийшов\~до висновку,\~що зазначене\~сторонами у\~первісному та\~зустрічному позовах\~рухоме та\~нерухоме майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] , однокімнатна квартира [ADDRESS] і автомобіль KIA SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER] належить сторонам на праві спільної сумісної власності та частки сторін у цьому майні є рівними. Вартість однокімнатної\~квартири згідно\~звіту про\~незалежну оцінку\~майна суб`єкта\~оціночної діяльності\~ [PERSON] \~від 23\~листопада 2020\~року склала\~346300\~грн. Вартість трикімнатної квартири згідно звіту про незалежну оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 23 листопада 2020 року склала 642800 грн. Вартість автомобіля KIA SPORTAGE, державний номерний знак [NUMBER] згідно звіту про незалежну оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 25 серпня 2023 року склала 596000 грн. Позивач у судовому засіданні погодився з оцінкою вказаного майна, зазначеною у звітах суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] . Щодо вимог про стягнення грошової компенсації за відчуження позивачем автомобіля VOLKSWAGEN Caddy, реєстраційний номер державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2023 року витребувано з територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області № 4844 інформацію про дату реєстрації транспортного засобу VOLKSWAGEN Caddy, реєстраційний номер державний номерний знак [NUMBER] за [PERSON] . З інформації територіального сервісного центру № 4844 від 16 серпня 2023 року за № 31/13-32-14-4 вбачається, що автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, реєстраційний номер державний номерний знак [NUMBER] з 20 квітня 2013 року по 10 жовтня 2019 року був зареєстрований за [PERSON] . Тобто, вказаний автомобіль був придбаний у період шлюбу сторін. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27 квітня 2016 року (провадження №6-486цс16), зазначено, що у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Автомобіль є цінним майном, а тому може бути реалізованим тільки за наявності письмової згоди іншого подружжя. Досліджені судом докази по справі доводять, що позивач без письмової згоди відповідача продав автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, реєстраційний номер державний номерний знак [NUMBER] , який є спільним сумісним майном подружжя, а тому повинен компенсувати відповідачу вартість 1/2 його частки. Позивачем доказів передачі грошових коштів відповідачу, отриманих від продажу вказаного автомобіля, суду не надано. Приймаючи до уваги те, що за змістом договору купівлі-продажу транспортного засобу 48844/2019/1713989 від 10 жовтня 2019 року [PERSON] продав [PERSON] автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, державний номерний знак [NUMBER] за 271596 грн., суд вважає, що позивач мав би компенсувати відповідачу вартість 1/2 частки автомобіля у розмірі 135\~798 грн. Однак, зважаючи на зміст позовної вимоги зустрічного позову щодо розміру компенсації, суд, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, приходить до висновку про те, що позивач має компенсувати відповідачу вартість 1/2 частки автомобіля у розмірі 134\~902 грн. 50 к. У випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд\~у постановах: від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18 (провадження № 61-1539св19), від 09 червня 2021 року у справі № 537/5528/16 (провадження № 61-11253св20). Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі. Враховуючи норми законодавства щодо способів поділу майна, а також вищевказану правову позицію, фактичне перебування на час розгляду справи у суді у користуванні позивача трикімнатної квартири, а у користуванні відповідача однокімнатної квартири та автомобіля КІА, з метою визначення мінімальної грошової компенсації, яка підлягатиме стягненню з однієї з сторін, суд вважає найбільш прийнятним та дієвим способом здійснення поділу майна наступний його розподіл між подружжям з урахуванням вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні. Зважаючи на вартість однокімнатної квартири 346300 грн., вартість автомобіля КІА 596000 грн. і вартість трикімнатної квартири 642800 грн., позивачу має бути виділено трикімнатну квартиру вартістю 642800 грн., а відповідачу однокімнатна квартира вартістю 346300 грн. та автомобіль KIA SPORTAGE вартістю 596000 грн. (загальна вартість 942300 грн.). Оскільки вартість виділеного майна відповідачу з урахуванням принципу рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності перевищує вартість майна, виділеного позивачу, тому відповідач повинна сплатити позивачу різницю між ними як грошову компенсацію у розмірі 299500 грн. З огляду на те, що позивач повинен сплатити відповідачу грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 134\~902 грн. 50 к., а відповідач повинна сплатити позивачу різницю між вартістю виділеного майна грошову компенсацію у розмірі 299500 грн., на підставі ч.12 ст. 265 ЦПК України суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування таких сум та стягнути різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Тобто, остаточно відповідач повинна сплатити позивачу різницю між ними як грошову компенсацію у розмірі 164597 грн. 50 к. (299500 грн. - 134\~902 грн. 50 к.). Щодо вимог по зустрічному позову щодо стягнення коштів. [PERSON] по зустрічному позову заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] спільно нажитих грошових коштів у розмірі 33126 грн. 93 к., яка підтверджена останньою інформацією, яка міститься у декларації кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, поданої позивачем про зазначення готівкових коштів у розмірі 10000 доларів США. Разом з тим, зі змісту вказаної декларації вбачається, що [PERSON] отримав заробітну плату за основним місцем роботи у 2020 році у розмірі 848622 грн. Розмір вказаних ним готівкових коштів по курсу долара станом на 31 грудня 2021 року 27 грн. 18 к. складає 27\~180 грн. Тобто, вказані кошти складають незначну частину від доходу позивача за 2020 рік. Зважаючи на вказане і на те, що сторони припинили спільне проживання у серпні 2019 року, суд вважає, що відповідачем [PERSON] не доведено, що вказані у декларації кошти є спільно нажитим майном подружжя. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів. При розподілі судових витрат суд керується правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України. Розмір\~судового збору при подачі позову\~становить 1% від ціни позову, тобто від вартості\~майна\~на яке претендує один з\~подружжя. Позивач претендував на майно вартістю 642800 грн., то він мав сплатити судовий збір у розмірі 6428 грн. Відповідач претендувала на майно загальною вартістю 1 157129 грн. 43 к., тому вона мала сплатити судовий збір при подачі зустрічного позову у розмірі 11571 грн. 29 к. Зважаючи на те, що відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 9855 грн. 69 к., з неї на користь держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір у розмірі 1715 грн. 60 к. Окрім цього з огляду на розмір задоволених вимог, відповідач має сплатити на користь позивача 6428 грн., а позивач відповідачу - 1349 грн. 02 к. З урахуванням зарахування зустрічних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5078 грн. 98 к.

Outcome: partial