Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

02 березня 2023 року позивач в особі Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (далі ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачу, який є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору № 43613 особового рахунку № [NUMBER] . За період з 01.02.2017 року по 01.02.2023 року позивачем було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 72302, 41 грн., яка не сплачена [PERSON] у зв`язку з чим виникла заборгованість з оплати за вказані вище послуги. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача борг за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 72302, 41 грн., 3% річних 1962,27 грн., індексу інфляції 5676,01 грн., а всього 79940, 69 грн. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської облаві від 24 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.23). 29 серпня 2023 року представник відповідача адвокат Бугайченко Т.А. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що відповідно до акту КП «Житлогосп» № 121 від 14 серпня 2023 року та довідки підприємства № 48 у квартирі [ADDRESS] у період з 21 лютого 2013 року по 16 березня 2020 року ніхто не проживав, споживачі були відсутні та ніхто не був зареєстрований. За таких обставин жодні правові підстави для нарахування заборгованості за надані послуги у вказаний період відсутні. Крім того, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається , що позивач звернувся до суду із позовом 01 березня 2023 року. При цьому ОКВП «Дніпро - Кіровоград» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання і водовідведення за період з 01 лютого 2017 року по 31 січня 2023 року на загальну суму 72 302, 41 грн. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову та застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності. Матеріали справи містять відповідь на відзив ОКВП «Дніпро - Кіровоград» від 06 вересня 2023 року, відповідно до змісту якого, відсутність відповідача у квартирі спростовується нормою закону і покладено обов`язок на споживача повідомляти надавача послуг про факт не проживання. Документи щодо зміни кількості проживаючих осіб або не проживання до 01 лютого 2023 року відповідачем не надавались. Нарахування послуги не проводиться в тому випадку якщо є письмова заява споживача про припинення послуг за адресою [ADDRESS] такі заяви підприємству не надавалися. Перебіг строку позовної давності вважають таким, що переривався вчиненням особи дії, а саме внесенням на рахунок коштів у розмірі 500 грн. у квітні 2021 року, що свідчить про визнання нею свого боргу, або іншого обов`язку, згідно вимог ст. 264 ЦК України. Таким чином, борг за послуги в водопостачання та водовідведення складає 72 302, 51 грн. станом на 01 лютого 2022 року. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача борг за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 72302, 41 грн., 3% річних 1962,27 грн., індексу інфляції 5676,01 грн., а всього 79940, 69 грн. У судовому засіданні представник позивача Стадніченко І.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування наведені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача адвокат Бугайченко Т.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні, посилаючись на обґрунтування наведені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2016 року ОКВП «Дніпро - Кіровоград» уклало договір про надання населенню послуг централізованого водопостачання та водовідведення за № 43613 з [PERSON] , за адресою надання послуг: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.9,10) та договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 01 березня 2022 року, який є публічним (а.с.11-14). З довідки КП «Житлогосп» від 10 листопада 2021 року, наданої позивачем ОКВП «Дніпро - Кіровоград» в обґрунтування позовних вимог вбачається, що відповідач [PERSON] власник квартири [ADDRESS] не зареєстрований за наведеною адресою (а.с. 8). Відповідно до акту - розпорядження КП «Житлогосп» від 14 серпня 2023 року, [PERSON] у кв. [ADDRESS] , не проживав з 21 лютого 2013року по 16 березня 2020 року та в квартирі відсутні наймачі (а.с.43). Згідно довідки КП «Житлогосп» за № 48 за адресою по [ADDRESS] вбачається, що за наведеною адресою з 27 лютого 2013 року по 16 березня 2020 року ніхто не був зареєстрований, а з 16 березня 2020 року по цей час зареєстрована одна особа (а.с.42). Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання, опалення та ін.), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. Відтак, шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки між сторонами виникли фактичні договірні відносини, згідно яких підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а відповідач своєчасно їх оплачувати. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово -комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати наданіжитлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. На підтвердження того факту, що відповідач не споживав надані позивачем послуги суду надані належні та допустимі докази. Також, слід вказати, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії)у разі їх невикористання(за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно п. 3 п. 29 цих Правил споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Судом встановлено, що відповідач жодним чином не довів факту звернення до відповідача із письмовою заявою про несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї. При цьому, надав докази не проживання членів сім`ї відповідача чи інших осіб у належній йому квартирі у період з лютого 2023 року по березень 2020 року. Наведене вбачається з акту - розпорядження КП «Житлогосп» від 14 серпня 2023 року та довідки КП «Житлогосп» за № 48 (а.с. 42, 43). Відтак, у позивача були відсутні підстави для не нарахування послуги водопостачання та водовідведення за належною відповідачу квартирою згідно нормативів (норм) споживання. Відтак, позивач в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно довідок, наданих позивачем, борг відповідача перед позивачем за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2023 року становить 72302, 41 грн. (а.с.7) Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що, борг рахується за встановленими тарифами на трьох осіб, замість однієї. Крім того представником відповідача заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Так, позивач звернувся до суду з позовом 02 березня 2023 року, заявлений період, за який рахується заборгованість з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2023 року, відтак позивач в межах строку позовної давності має право на стягнення заборгованості за період з 01 березня 2020 по 01 лютого 2023 року з розрахунку на одну особу, яка складає 40892, 66 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Приймаючи до уваги викладене, нарахування 3 відсотків річних та інфляційних рахується до ведення воєнного стану рахується на суму боргу з 01 березня 2020 до 20 лютого 2022 року (оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим) і складає 3% річних 821, 25 грн. та інфляційних 4045, 65 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1518,01грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial