Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Представник ТОВ «Київенерго-Борг» звернулось до суду з даним позовом про стягнення трьох процентів річних в сумі 40 202,12 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20.10.2020 по 07.06.2021. Заява мотивована тим, що 11.12.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 49.28/39/07-Сна. 26.06.2013 ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами, відповідно до умов якого право вимоги до боржників перейшло від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк». 09.01.2018 між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Спортсервіс-СТМ» було укладено договір № 96/К про відступлення прав вимоги до відповідача. 14.09.2021 протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Спортсервіс-СТМ» прийнято рішення про зміну найменування Товариства на ТОВ «Київенерго-Борг», на підставі якого внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 08.11.2017 рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/10580/14-ц задоволено частково позов ПАТ «Дельта банк», а саме у рахунок погашення заборгованості в сумі 2119257,26 грн,яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 181 550,50 грн та заборгованості за відсотками в сумі 937 706,76 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки. Оскільки заборгованість не була сплачена відповідачем у визначений договором строк, представник позивача проситьсуд стягнути з відповідача на користь Товариства три проценти річних в сумі 40202,12 грн за період з 20.10.2020 по 07.06.2021. Провадження у справі відкрито 03.03.2023 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник [PERSON] у відзиві зазначив, що позов визнає визнав частково, а саме в сумі в сумі 22 413,90 грн. Проти решти вимог заперечував, посилаючись на безпідставне на його думку нарахування 3% річних на суму невчасно сплачених процентів в розмірі 937 706,76 грн. за користування кредитними коштами. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених в позові. Представник відповідача просив суд взяти до уваги викладене в відзиві на позовну заяву та задовольнити позов в частині стягнення з [PERSON] суми у розмірі 22 413,90 грн. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, та надавши їм налеєну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 11.12.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.28/39/07-Сна, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 262 500,00 грн, зі сплатою 13,35 % річних за користування кредитними коштами. 26.06.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, відповідно до умов якого право вимоги до боржників [PERSON] і [PERSON] , перейшло від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта банк». Як свідчать матеріли справи, у зв`язку з укладенням шлюбу 01.06.2016 р., [PERSON] отримала прізвище чоловіка - " [PERSON] ". Також судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 08.11.2017 у справі № 758/10580/14-ц, яке набрало законної сили 17.01.2018, задоволено частково позов ПАТ «Дельта Банк», а саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11.12.2007, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] , у розмірі 2119257,26 грн, , звернуто стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною для реалізації 3 333 000,00 грн. Зокрема, судом у зазначеному рішенні встановлено, що станом на 15.01.2015 виникла кредитна заборгованість у сумі 2119257,26 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1181550,50 грн та заборгованості за відсотками у сумі 937706,76 грн. Постановою Апеляційного суду м.Києва від 17.01.201 рішення Подільського районного суду м.Києва від 08.11.2017 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 залишено без змін рішення суду першої інстанції та постанову Апеляційного суду м.Києва від 17.01.2018. Отже, вищенаведені обставини в силу положень ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2018 між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Спортсервіс-СТМ» було укладено договір № 96/К про відступлення прав вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 49.28/39/07-Сна від 11.12.2007 . В подальшому, ТОВ «Спортсервіс-СТМ» змінено найменування на ТОВ «Київенерго-Борг», що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Спортсервіс-СТМ» від 14.09.2021. 19.07.2021 відповідачем на депозитний рахунок приватного нотаріуса КМНО Журавльової З.В. внесено кошти у загальній сумі 2119257,26 грн для передачі позивачу на виконання зобов`язання за кредитним № 49.28/39/07-Сна від 11.12.2007, що підтверджується копією квитанції № 1 від 19.07.2021. Зважаючи на викладене, у період з 20.10.2020 по 07.06.2021 відповідачем не було сплачено заборгованості за кредитним договором, а також не здійснювалось виконання рішення суду. Не заперечуючи щодо обставин, викладених представником позивача, представник [PERSON] вказує на те, що штрафні санкції нараховано не тільки на суму очновного боргу, а на суму, яка включає в себе і відсотки за кредитним договором. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) та є сталою. В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд першої інстанції, встановивши, що рішення суду у справі № 758/10580/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки не було виконане протягом спірного періоду, заборгованість за кредитним договором, розмір якої визначений у цьому рішенні станом на січень 2015 року, відповідачем не погашалась протягом з 20.10.2020 по 07.06.2021р, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до вимог статті 625 ЦК України має право на отримання від відповідача нарахованих на вказану суму боргу 3 % річних у розмірі 40202,12 грн. Разом з цим суд не може погодитись із доводами відповідача в частині того, що 3 % річних можуть бути нараховані лише на заборгованість за тілом кредиту, а не на відсотки за кредитом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19). Отже, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Посилання відповідача на постанову Верховного суду Українивід12 березня 2018 року у справі №914/712/16 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/72704038) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція з повернення боргів "Рубікон" до Кам`янської сільської ради Жовківського району про стягнення коштів, суд вважає безпідставним, оскільки правовідносини, які виникли у зазначеному спорі мають іншу правову природу ніж ті, які викладені у позові ТОВ «Києвенерго-борг». Оскільки відповідачем фактично утримувались (не повертались) позивачу кредитні кошти у розмірі 2 119 257,26 грн, саме на цей розмір, незалежно від того, з яких нарахувань він складається, нараховуються 3 % річних. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання взятого на себе зобов`язання за кредитним договором перед позивачем, як правонаступником кредитора, в розмірі 2119257,26 грн, який встановлено у рішенні суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Київенерго-Борг» три проценти річних в сумі 40202,12 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20.10.2020 по 07.06.2021. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved