Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

21 квітня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 27 березня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією, на підставі якого позивач здійснював постачання електроенергії до будинку [ADDRESS] . 17 листопада 2022 року представниками позивача було виявлено порушення правил користування електричною енергією, а саме, було виявлено відсутність лічильника електроенергії, який було встановлено та опломбовано 27 березня 2015 року. На підставі чого було складено відповідний акт. Відповідно до проведеного комісією розрахунку, вартість необлікової електроенергії склала 32 770,07 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2023 року цивільну справу № 753/6542/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 26 квітня 2023 року. 03 травня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про те, що відповідач у м. Києві не зареєстрований. 15 травня 2023 року до суду від Національної соціальної сервісної служби України надійшла інформація стосовно того, що відповідач значиться як внутрішньо переміщена особа та задекларував своє постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 23 травня 2023 року до суду від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації надійшла інформація про те, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання на 17 липня 2023 року на 10:00 год. 26 червня 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із [PERSON] , оскільки з квітня 2019 року він не є ані власником, ані користувачем помешкання, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого надав відповідно документи. 12 липня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача. Клопотання обґрунтоване тим, що згідно із відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником будинку [ADDRESS] є з 30 серпня 2019 року є [PERSON] . Ухвалою суду від 17 липня 2023 року було задоволено клопотання позивача, замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного - [PERSON] , разом з тим, [PERSON] було вилучено з числа відповідачів, судове засідання відкладено на 17 серпня 2023 року на 15:00 год. 20 липня 2023 року до суду представником позивача було подано позовну заяву у новій редакції, відповідно до якої ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за необлікову електроенергію у розмірі 32 770,07 грн. Судове засідання призначене на 17 серпня 2023 року було відкладено на 03 жовтня 2023 року на 15:45 год., у зв`язку із неявкою сторін. Судове засідання призначене на 03 жовтня 2023 року було відкладено на 08 листопада 2023 року на 11:00 год. за клопотання представника відповідача. 26 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Як зазначає представник відповідача, [PERSON] дійсно з 30 серпня 2019 року є власником земельної ділянки та будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Однак вона ніколи не проживала у зазначеному помешканні та не була споживачем електроенергії, до того ж не здійснювала демонтаж лічильника № 0207058, який був встановлений ще у 2015 році, коли власником будинку був [PERSON] . Представник відповідача зазначає, що споживання електроенергії здійснюється первісним відповідачем, який після відчуження будинку не припинив у ньому проживати, даний факт представник підтверджує тим, що [PERSON] подала до суду позов, у якому вимагає [PERSON] усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення із помешкання. Враховуючи викладене, представник відповідача зазначає, що відповідачу [PERSON] не було відомо про здійснення перевірки та складення акту про порушення № 00371 від 17 листопада 2022 року, а також протоколу засідання комісії № 1100 від 27 грудня 2022 року по розгляду зазначеного акту. З огляду на викладене, представник відповідача зазначає, що саме первісний відповідач [PERSON] має бути належним відповідачем у справі та саме із нього має стягуватися кошти, які є предметом даного спору. Представник відповідача наголошує, що при складанні акту присутнім був саме [PERSON] та він підписував акт, оскільки проживає у будинку саме він та є споживачем послуг. Крім того, представник відповідача зазначає, що договір про користування електричною енергією від 27 березня 2015 року було укладено між [PERSON] та ПАТ "Київенерго". У відповідності до постанови НКРЕКП від 26 червня 2018 року № 558 ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" було видано ліцензію на постачання електроенергії. Разом з тим у провадженні Дарницького районного суду м. Києва наявна справа № 753/13303/23, де ТОВ "Київські електричні послуги" позиваються до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за електроенергію, оскільки постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429 відповідну ліцензію було видано ТОВ "Київські електричні послуги". З огляду на це, у представника відповідача наявні сумніви щодо наявності права вимоги у позивача у цій справі. Враховуючи викладене, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 06 листопада 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що викладені у відзиві аргументи представника відповідача є безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ліцензії з розподілу електричної енергії, виданої постановою НКРЕКП від 13 листопада 2018 року № 1411 ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" є оператором системи розподілу електричними мережами з 01 січня 2019 року здійснює провадження з розподілу електричної енергії на території ліцензованої діяльності, а тому є належним позивачем у справі щодо стягнення коштів за необліковану електричну енергію. Щодо належного відповідача у справі, представник позивача зазначає, що власником будинку, щодо якого було виявлено факт необлікового споживання електроенергії, є [PERSON] . Акт про порушення був складений у присутності [PERSON] , оскільки саме він був попереднім власником, на час проведення перевірки у позивача не було інших відомостей щодо власника майна, а про зміну власника позивач дізнався лише в процесі розгляду справи. Законодавством передбачено, що власність зобов`язує, а тому саме на власника житла - [PERSON] покладено обов`язок утримувати майно, тож вона і є належним відповідачем у справі, а те, що несанкціоноване підключення було вчинено внаслідок неправомірних дій третіх осіб, то такі дії не звільняють власника від обов`язку утримувати майно, яке йому належить. Представник позивача зазначив, що акт про порушення ПРРЕЕ та розрахунок вартості спожитої недооблікованої електроенергії, складено правомірно та з врахуванням вимог чинного законодавства, а тому просив позовні вимоги задовольнити. Судове засідання призначене на 08 листопада 2023 року було відкладено на 22 листопада 2023 року на 16:15 год. 10 листопада 2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача підтримав позицію щодо того, що належним відповідачем у справі є саме [PERSON] , тобто особа, яка по факту була споживачем послуг, а тому позовні вимоги пред`явлені до [PERSON] не підлягають задоволенню. У судовому засіданні 22 листопада 2023 року представник позивач підтримала позовні вимоги та викладені у відповіді на відзив аргументи, та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, наполягав на тому, що заборгованість має стягуватися зі [PERSON] , як фактичного споживача послуг. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи учасників справи, викладені у письмових заявах, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача у судовому засіданні, суд дійшов до наступного висновку. На виконання вимог ЗУ «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019, Загальними Зборами ПАТ «Київенерго» від 13 листопада 2017 року прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Вказана інформація підтверджується, зокрема пунктом 2.2 Статуту позивача та листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 21 лютого 2018 року № 1683/21.1/7-18. Відповідно до ліцензії з розподілу електричної енергії, виданої постановою НКРЕКП від 13 листопада 2018 року № 1411 позивач є оператором системи розподілу електричними мережами та з 1 січня 2019 року здійснює провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території ліцензованої діяльності. Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань та Статуту позивача, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії (електричними (локальними) мережами, в тому числі і в частині використання ліцензії та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Вказане спростовує доводи представника відповідача про те, що у цій справі ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є неналежним позивачем. 27 березня 2015 року між ПАТ «Київенерго» та [PERSON] був підписаний договір про користування електричною енергією № 14100173820 (а.с. 14). Відповідно до пункту 1 договору енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 15 кВт електроустановок споживача, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором. Місце постачання електроенергії: [ADDRESS] . Згідно із акту технічної перевірки засобів обліку електричної енергії від 27 березня 2015 року № 2673 за адресою [ADDRESS] був встановлений електролічильник НІК2303 № 0207058 на показниках 000017 (а.с. 18). Зазначений лічильник було встановлено та опломбовано 27 березня 2015 року. 17 листопада 2022 року за адресою: [ADDRESS] , представниками позивача було виявлене порушення ПРРЕЕ, а саме - відсутність лічильника № 0207058. На підставі виявленого порушення був складений акт про порушення № 003171 від 17 листопада 2022 року. Акт був підписаний представником споживача та [PERSON] , якого також було повідомлено про те, що 27 грудня 2022 року відбудеться комісія з розгляду складеного акту. 27 грудня 2022 року було проведено засідання комісії по розгляду акту № 003171 та було прийнято рішення: провести нарахування обсягу і вартості електроенергії згідно з пунктом 8.4.11 та за формулою 5, визначеного главою 8.4 розділу 8 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до проведеного комісією розрахунку до сплати підлягає 32770,07 грн. за необліковану спожиту електричну енергію. 30 грудня 2022 року позивач на адресу: [ADDRESS] надіслав повідомлення щодо необхідності протягом 30 календарних днів сплатити вартість необлікованої електричної енергії, яка становить 32 770, 07 грн. Оскільки кошти за необліковану енергію не були сплачені у визначені строки, позивач звернувся із цим позовом до суду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 30 серпня 2019 року є власником земельної ділянки та будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державної реєстру прав на нерухоме майно (а.с.67), тобто станом на час виявлення позивачем порушення - 17 листопада 2022 року, відповідач вже 3 роки була власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999р. (до 11.06.2018 року), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 р. (далі Правила) Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562 та Законом України «Про ринок електричної енергії». Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири, приміщення) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила). За змістом статей 6, 526, 626-631 ЦК України, договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Частиною першою статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Пунктом 4 частини другої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до пункту 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року (ПРРЕЕ), постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку. Пунктом 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), передбачений, зокрема, обов`язок споживача користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електроенергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. На підставі акту про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків (п. 8.2.6 Правил). Пунктом 8.4.1 ПРРЕЕ передбачено, що оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави. Пунктом 8.4.11 ПРРЕЕ визначено, що у разі виявлення у побутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 1 - 5 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (W доб, кВт·год) розраховується за формулою (5). У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 1116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що позивачем доведено, що за адресою: [ADDRESS] , мали місце порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, які було виявлено 17 листопада 2022 року, про що складено акт про порушення № 00317. При цьому розрахунок обсягу та вартості електроенергії, спожитої з порушенням правил ПРРЕЕ, проведений позивачем згідно з вимогами норм діючого законодавства відповідно до п. 8.4.11 Правил за формулою (5). Доводи представника відповідача про те, що відповідачка фактично не проживає за вказаною адресою, а мешкає в іншому місці, де сплачує за комунальні послуги, про що надано відповідні квитанції, а тому не має сплачувати борг за необліковану електроенергію, суд відхиляє, з огляду на те, що як зазначалось, відповідачка є власником майна за адресою: [ADDRESS] з 2019 року, а отже зобов`язана дотримуватись норм чинного законодавства України щодо належного утримання свого майна та своєчасно і у визначеному обсязі сплачувати за комунальні послуги. Не проживання власника майна за адресою знаходження такого майна не звільняє його від обов`язку його належного утримання. Представник відповідача не надав суду обґрунтованого пояснення та належних доказів того, чому з серпня 2019 року позивачка не цікавилась долею свого набутого майна, не зверталась до позивача для оформлення договору на користування електроенергією, як новий власник, в тому числі, не перевіряла показники лічильника електроенергії, які вона повинна щомісяця передавати для нарахування коректних сум за користування електроенергією та не перевіряла взагалі наявність/відсутність електролічильника за місцем знаходження її власності, наявність/відсутність електроенергії за місцем знаходження майна. При цьому суд враховує, що представник відповідача, зазначаючи, що за вказаним позовом належним відповідачем є саме колишній власник [PERSON] , який там фактично мешкав і мешкає на цей час, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, не надав суду логічного пояснення, чому протягом 4 років у період з серпня 2019 року по вересень 2023 року (дата звернення із позовом до суду) відповідачка не заперечувала проживання [PERSON] у її власності та користування нею, а також не цікавилась станом рахунків за комунальні послуги, зокрема і в тому числі щодо електроенергії, зазначивши лише, що відповідачка нібито в усній формі просила [PERSON] виселитись. Суд також відхиляє доводи представника відповідача про те, що саме [PERSON] мав звернутись до позивача та повідомити йому про те, що власником майна за адресою: [ADDRESS] стала [PERSON] та розірвати з позивачем, як правонаступником, договір на постачання електроенергії, оскільки такі доводи не узгоджуються із приписами чинного законодавства України. Представник відповідача у судовому засіданні не надав суду доказів оскарження рішення комісій від 27 грудня 2022 року по розгляду акту про порушення від 17 листопада 2022 року № 003171 та щодо нарахування обсягу та вартості електроенергії, спожитої з порушенням правил ПРРЕЕ. З урахуванням наведеного, суми заборгованості за необліковану електричну енергію за вказаним актом про порушення підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту необліковану електричну енергію розмірі 32 770,07 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved