Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа :орган опіки та піклування Томашпільської сенлищної ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з червня 2011 року по лютий 2013 року перебував з відповідачкою у шлюбі, який 01 лютого 2013 року було розірвано Томашпільським районним судом. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Син проживає та знаходиться на його утриманні. Позивач просить стягувати з відповідачки аліменти, щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття та визначити місце проживання дитини з ним. Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 жовтня 2023 року у даній справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року закрито підготовче провадження по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити. Пояснив, що дитина з ним проживає від двох років, він його матеріально забезпечує, відповідачка не приймає участі в його вихованні. Звернувся до суду з позовною вимогою про визначення місця проживання, оскільки таке рішення потрібно подати у воєнкомат. Педставник позивача [PERSON] адвокат Семко В.М. позов підтримує та вказує, що дитина проживає разом з позивачем. Позивач має можливість забезпечити належні умови проживання для дитини. [PERSON] працевлаштований, має стабільний заробіток, яким може у повній мірі створити всі необхідні умови для поживання та нормального розвитку дитини. Відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечує, проти призначення аліментів на утримання сина та не заперечує, щоб дитина проживала з позивачем. Вказала, що після розірвання шлюбу з позивачем вирішили добровільно місце проживання дитини. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Томашпільської селищної ради Щербатий А.І. підтримує висновок органу опіки та піклування. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що проживає з батьком та бажає надалі проживати з ним. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що між сторонами 1 лютого 2013 року Томашпільським районним судом був розірваний шлюб зареєстрований 5 червня 2011 року у Комаргородській сільській раді Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 4. (а.с. 7). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.6). З довідки № 332 від 17 травня 2023 року, виданої Комаргородським старостинським округом Томашпільської селищної ради видно, що [PERSON] , 01 вересня 2011 року проживає з позивачем (а.с.10 зв.). Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~27\~Конвенції ООН\~про права\~дитини від\~20\~листопада 1989\~року,\~яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~№789ХІІ\~(78912)\~від 27\~лютого 1991\~року та\~набула чинності\~для України\~27\~вересня 1991\~року,\~держава визнає\~право кожної\~дитини на\~рівень життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини.\~Батьки або\~інші особи,\~які виховують\~дитину,\~несуть основну\~відповідальність за\~забезпечення в\~межах своїх\~здібностей і\~фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідност.180 СКУкраїни батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст.181СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст.184 цього Кодексу. Відповідно ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.8 ЗУ«Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 ст.182 СК України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України \~(коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Враховуючи те, що хлопчик проживає з татом і те, що сама відповідач не заперечує, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Нормою\~ст. 141 СК України\~встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1, 2 ст. 161\~СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав акт обстеження умов проживання від 24 травня 2023 року, з якого вбачається, що дитина [PERSON] проживає в сім`ї батька [PERSON] з початку 2013 року, з двохрічного віку, стосунки в сім`ї доброзичливі, умови проживання добрі, для дитини виділено окрему кімнату (а.с.8); довідку № 40 виданої Комаргородським ліцеєм про те, що [PERSON] навчається в Комаргородському ліцеї, є учнем 6 класу (а.с.9 зв); довідку з місця роботи, про те, що він працює на посаді підсобний робітник в філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» (а.с.10). З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Томашпільської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2011 року народження від 21 листопада 2023 року, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] біля батька, [PERSON] , [INFO] . Виходячи зі змісту ст. 161 СК, якщо сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, спір вирішує орган опіки або суд. Як встановлено у судовому засіданні спору між сторонами немає, вони добровільно визначили місце проживання сина. Крім того, позивач зазначив, що рішення потрібне йому для територіального центру комплектування, тому суд приходить до висновку, що підставою звернення до суду стало питання мобілізації. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення проживання дитини є не обґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: partial