Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, у якій зазначила, що 20 лютого 2019 року між нею та відповідачем виконавчий комітет Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області зареєстрував шлюб, актовий запис № 2. У даному шлюбі сторони спільних дітей не мають. У подальшому спільне життя з відповідачем стало неможливим через втрату взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні права та обов`язки, в зв`язку з чим шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Зазначила про те, що примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , розірвати. Ухвалою від 17.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 16 листопада 2023 року. Ухвалою від 16.11.2023 відкладено судове засідання на 27 листопада 2023 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у заяві від 20.10.2023 позов не визнав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно із ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що сторони 20 лютого 2019 року уклали шлюб, який зареєстрований Раково-Ліською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області, актовий запис № 2. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок відсутності взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні права та обов`язки, що зумовило фактичне припинення шлюбних стосунків. Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Відповідач не навів будь-яких переконливих доводів того, що сторони підтримують шлюбні стосунки та вчиняють дії, спрямовані на збереження сім`ї. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям. У силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved