Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому вказала, що вона, [PERSON] (далі - позивач), є власником нерухомого майна (реєстраційний номер 5329532109), а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (квартира складається з однієї житлової кімнати загальною площею 88,3 кв.м.). Підставою для державної реєстрації є рішення місцевого органу державної виконавчої влади, серія та номер: 156/13, виданий 23.06.2009, видавник: Виконком Ірпінської міської ради; свідоцтво про праву на спадщину, серія та номер:3-442, виданий 20.01.2001, видавник: ДНІМНО [PERSON] . Випадково позивач дізналась, що її квартира має обтяження у вигляді арешту. Підставою для державної реєстрації обтяження стала постанова, серія і номер: ВП № 6117248, виданий 09.02.2008, видавник: відділ державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ м. Києві, номер запису про обтяження 80295 від 09.02.2008. При цьому, в графі про відомості про суб`єктів обтяження зазначено наступне: Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду, адреса: [ADDRESS] , додаткові відомості : 23.09.1961р.н. Зазначила, що відомості про особу майно якої обтяжується не співпадають з моїми. В неї ніколи не було квартири за такою адресою та вона там ніколи не проживала, тим більше в неї інші дата, місяць та рік народження. 14 грудня 2022 року вона письмово звернулась до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) з проханням зняти арешт з нерухомого майна з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; надати інформацію про підстави накладення арешту на моє нерухоме майно та надати копію постанови ВП №6117248, видану 09.02.2008, відділом державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві. У відповідь на свій лист, відповідач надав відповідь від 03.02.2023 р. вих. №13470 в якому зазначив, що у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3360 виданого 04.12.2007 Солом`янським районним судом про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] , на користь КПУЖГ Солом`янського району м. Києва заборгованості по квартирній плані та платі за користування комунальними послугами у розмірі 3 737,76 грн. Оскільки термін зберігання виконавчих проваджень становить три роки, а 12.06.2008 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, тож матеріали ВП №6117248, від 09.02.2008, знищені і надати більш детальну інформацію Відповідачем не є за можливе. Щодо зняття арешту з нерухомого майна, то відповідач зазначив, що згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути зняти за рішенням суду. Позивач зазначила, що 27 лютого 2022 року письмово звернулась до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відносно роз`яснення ситуації щодо стягнення за виконавчим листом №2-3360 виданого 04.12.2007 Солом`янським районним судом солідарно з [PERSON] та [PERSON] , на користь КПУЖГ Солом`янського району м. Києва заборгованості по квартирній плані та платі за користування комунальними послугами у розмірі 3 737,76 грн. 23 січня 2023 року вона отримала лист-відповідь від Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», в якому зазначено, що рішення Солом`янського районного суду про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] , на користь КПУЖГ Солом`янського району м. Києва заборгованості по квартирній платі та платі за користування комунальними послугами у розмірі 3 737,76 грн. - виконано. На даний час заборгованість по квартирі [ADDRESS] - відсутня. В зв`язку з вище викладеним просила суд, скасувати арешт з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який було накладено постанова, серія і номер: ВП №6117248, виданий 09.02.2008, видавник: відділ державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві, номер запису про обтяження 80295 від 09.02.2008. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява, в просила справу № 367/2483/23 розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Соломянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 267970 від 04.02.2013 за заявою [PERSON] від 14.01.2013 № 21332 на підставі рішення місцевого органу державної виконавчої влади серія та номер: 156/13, виданий 23.06.2009, видавник: Виконком Ірпінської міської ради та свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 3-422, виданий 20.01.2001, видавник ДНІМНО [PERSON] за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстровано об`єкт нерухомого майна: 5329532109 квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею: 88,3кв.м. (а.с.11). Також встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 315080504 від 14.11.2022 на квартиру, загальною площею 88,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] накладено арешт, номер запису обтяжень: 80295 від 09.02.2008 на підставі ВП № 6117248, виданий 09.02.2008 Відділом державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві, відомості про суб`єктів обтяження: [PERSON] , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду, адреса: [ADDRESS] , додаткові відомості: 23.09.1961р.н.(а.с.12-13). Крім того, відповідно до копії листа Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 15.03.2023, встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва, на виконання якого видано виконавчий лист від 04.12.2007 № 2-3360, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва заборгованості по квартирній платі та платі за користування комунальними послугами, яка утворилася за квартирою [ADDRESS] , в сумі 3\~737,76грн., та на даний час заборгованість по квартирі [ADDRESS] - відсутня. (а.с.14). Також встановлено, відповідно до відповіді Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.02.2023 р. вих. №13470 за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3360 виданого 04.12.2007 Солом`янським районним судом про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] , на користь КПУЖГ Солом`янського району м. Києва заборгованості по квартирній плані та платі за користування комунальними послугами у розмірі 3 737,76 грн. 01.02.2008 державним виконавцем Москаленко О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 12.06.2008 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Надати більш детальну інформацію не мають можливості, так як виконавчі провадження, які звершені у 2008 році знищені за закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень.(а.с.15-16). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власниками права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 267970 від 04.02.2013 та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 221604 від 04 лютого 2013 року. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зазначені принципи сформулювало і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 316-320, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до Постанови Верховного\~Суду України\~від 15.05.2013\~року в\~справі №\~6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пунктом 9 постанови № 5 від 03 червня 2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1\~ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що наявність арешту на належне позивачу нерухоме майно, а саме квартири [ADDRESS] ,\~перешкоджає останній в реалізації нею своїх прав власника щодо вказаного майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved