Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Заявник [PERSON] ,\~за участю заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заяви заявником викладено обставини, що у свідоцтві про право власності на житло від 20 січня 2000 року невірно вказано ім`я заявника та замість вірного « [PERSON] » вказано невірно « [PERSON] ». Дана обставина перешкоджає заявнику у реєстрації свого місця проживання у належній їй на праві спільної сумісної власності квартирі в місті Тернополі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , як і у здійсненні державної реєстрації речового права (права власності) на дану квартиру. З підстав, наведених у заяві, з метою усунення перешкод у використанні своїх прав, як власника квартири, зокрема, безперешкодно нею володіти, користуватися та розпоряджатися, заявник просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме, свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 р., видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 10 січня 2000 року за № 31453. У судове засідання заявник не з`явилася, однак її представник подав заяву про розгляд справи без їх участі. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, однак подали клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документа не заперечують. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 р., видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 10 січня 2000 року за № 31453, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , дійсно належить за правом спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.04.2015 Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області, картки платника податків, виданої 14.05.2015 Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.07.1957 Микулинецьким рай. бюро ЗАГС Тернопільської області, встановлено, що прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Згідно відомостей, наведених у Витягу № 00041229458 від 01.09.2023 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України, 01 липня 1957 р. виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області складено актовий запис № 43 про народження, де у відомостях про дитину зазначено прізвище та ім`я дитини « [PERSON] ». Відповідно до відомостей, наведених у Витягу № 00041229399 від 01.09.2023 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 17 липня 1976 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області складено актовий запис № 50 про шлюб, де у відомостях про дружину зазначено прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] », прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] », власне ім`я та по-батькові « [PERSON] », шлюб розірвано 28 січня 1998 року, про що зроблено актовий запис № 39. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що у свідоцтві про право власності на житло від 20\~січня 2000\~рокуневірно\~вказано ім`я\~заявника,\~яке зазначене як « [PERSON] », а не « [PERSON] » як в інших її правовстановлюючих документах, однак це є одна й таж сама особа. Заявник як на підставі наведених вище обставин, просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа,\~у зв`язку\~із невірним\~написанням її\~імені в\~даному свідоцтві,а відтак дана обставина перешкоджає заявнику у реєстрації свого місця проживання у належній їй на праві спільної сумісної власності квартирі та у здійсненні державної реєстрації права власності на дану квартиру. Суд погоджується з такими аргументами заявника, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено частиною 1\~статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.\~Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч. 1 ст. 315 ЦПК\~і не є вичерпним. Як зазначено у пункті 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з частиною 1\~статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа [PERSON] , а саме, свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, є необхідність у реєстрації свого місця проживання у належній їй на праві спільної сумісної власності квартирі та у здійсненні державної реєстрації права власності на дану квартиру. За таких обставин, беручи до уваги той факт, що існує розбіжність в написанні імені заявника у свідоцтві про право власності на житло від 20 січня 2000 року, яке не збігається\~з ім`ям\~заявника,\~зазначеним у\~її свідоцтві\~про народження\~та в\~паспорті, що унеможливлює здійснення її права на безперешкодне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд дійшов висновку, що заява є підставною, обґрунтованою, а факт належності правовстановлюючого документа заявнику [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved