Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2023 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено (а.с. 87-89) та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість у розмірі 59 040 грн., судовий збір в розмірі 2 684 грн. Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2023 року заяву представника позивача Столітнього Михайла Миколайовича про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено (а.с. 116-117) та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 4 жовтня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначає, що під час ухвалення судом рішення не було враховано заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 64), а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні витрати у розмірі 16 590 грн. 24 коп. та 3 % річних у розмірі 2 324 грн. 40 коп. До судового засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Представник позивача до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи наведене, суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутність представників сторін на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правової позицією Верховного Суду України, висловленої в своїй постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вирішивши питання про стягнення з [PERSON] інфляційних витрат в розмірі 16 590 грн. 24 коп. та 3% річних в розмірі 2 324 грн. 40 коп., відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с.64).

Outcome: approved