Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 12 квітня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - ФОП « [PERSON] , відповідач) про стягнення коштів у сумі 350 Євро та 5286,75 грн. Позовну заяву [PERSON] мотивувала тим, що 10 січня 2021 року між нею та ФОП [PERSON] укладений договір оренди легкового автомобіля № 11399, відповідно до якого наймодавець (відповідач) передав, а наймач (позивачка) прийняла у строкове платне користування легковий автомобіль марки Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] на умовах указаних у договорі, строком на 30 днів з 10 січня 2021 року по 09 лютого 2021 року, з оплатою за добу оренди - 755,25 грн. Вказула, що 10 січня 2021 року вона сплатила за 30 діб оренди автомобіля 22 658,00 грн, про що зазначено в акті приймання-передачі автомобіля в оренду. Також відповідно до акта приймання-передачі автомобіля в оренду вона сплатила заставу у готівковій формі у розмірі 350 євро, що на момент сплати було еквівалентно 10 274,25 грн. Згодом договір оренди автомобіля продовжено на тих же умовах на строк до 10 березня 2021 року. Зазначила, що відповідно до пункту 3.1.2 договору наймодавець зобов`язаний проводити технічне обслуговування предмета оренди у своїй сервісній мережі за свій рахунок, крім виникаючих пошкоджень у результаті страхового випадку у період дії договору. 16 лютого 2021 року вона зателефонувала відповідачу з вимогою замінити автомобільні шини на орендованому автомобілі, оскільки технічний стан наявних шин та ступінь їх зносу не дозволяли безпечно користуватися автомобілем, враховуючи погодні умови та велику кількість опадів у вигляді снігу. Відповідач не заперечував проти заміни шин на інші. 17 лютого 2021 року о 10:00 год представник відповідача прибув за адресою місця її роботи та вилучив у неї автомобіль для здійснення технічного обслуговування (заміни шин). Однак, згодом позивач отримала претензію від ФОП [PERSON] , у якій було зазначено, що 17 лютого 2021 року під час прийняття та огляду предмету оренди від наймача, наймодавець зафіксував пошкодження, які не мали місце в день передачі предмету оренди наймачеві, а саме: пошкодження передньої та задньої дверей з правої сторони, а також заднього бампера. Зазначає, що 18 лютого 2021 року відповідач здійснив оцінку завданих збитків та встановив, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 35 068,99 грн. У претензії відповідач, за вирахуванням застави у розмірі 350 євро, що еквівалентно 11 638,50 грн. просив відшкодувати йому збитки у сумі 24 850,49 грн. Позивач не визнала викладені відповідачем у претензії обставини, вказавши, що вона використовувала автомобіль у відповідності до умов договору та передала його наймодавцю у технічно справному стані для здійснення технічного огляду автомобіля та заміни шин. Крім того, що вона не мала наміру здійснювати дострокове припинення оренди автомобіля і не була запрошена та присутня при складанні акта повернення автомобіля з оренди. Вказала, що відповідач у порушення пункту 3.2.2 договору оренди легкового автомобіля, самостійно здійснив повернення автомобіля та безпідставно, достроково в односторонньому порядку розірвав цей договір, а також відмовився повертати суму внесеної застави. З огляду на викладене, [PERSON] просила стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь заставу у розмірі 350 євро та плату за невикористані дні оренди з 17 лютого 2021 року по 23 лютого 2021 року у розмірі 5 286,75 грн, що було сплачено в безготівковій формі на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] 13 лютого 2021 року. 08 липня 2021 року ФОП [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про стягнення коштів. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 10 січня 2021 року між сторонами укладений договір оренди легкового автомобіля №11399. При цьому [PERSON] ознайомлена з типовими умовами прокату легкового автомобіля, які є додатком № 1 до договору, відповідно до пункту 1 яких наймач, у випадку настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), крадіжки та/або протиправних дій третіх осіб щодо автомобіля, повинна негайно повідомити наймодавця за цілодобовим номером телефону, вказаному в типових умовах. До договору додана інструкція з правилами поводження під час ДТП та/або нанесенні збитку (пошкодження) автомобілю, у пункті 3 якої зазначено про необхідність виклику працівників поліції за телефоном 102 та фіксації даної події. Вказує, що 07 лютого 2021 року [PERSON] повідомила його про пошкодження автомобіля, що підтверджується перепискою сторін у месенджері. При цьому він наполягав на виклику поліції та належному оформленні даної події. Проте, порушуючи умови договору, [PERSON] не звернулась до поліції та не зафіксувала факт пошкодження автомобіля, надавши при цьому відео на підтвердження наявних пошкоджень автомобіля. 17 лютого 2021 року прибувши за місцем роботи [PERSON] для заміни шин на автомобілі, він разом із менеджером виявив пошкодження транспортного засобу. При огляді автомобіля були зафіксовані механічні пошкодження передніх правих дверей та численні подряпини на автомобілі. Вважає, що [PERSON] неправдиво вказала у своєму позові про те, що автомобіль вилучено без механічних та технічних пошкоджень. Із метою врегулювання ситуації щодо відшкодування завданих збитків, він звернувся до [PERSON] , однак остання відмовилась від зустрічі. Причину наявних пошкоджень [PERSON] аргументувала тим, що на автомобілі була встановлена неякісна зимова гума, яка і стала причиною ДТП, що не відповідає дійсності. За результатами огляду автомобіля товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОДІМ ATЛAHT-M» було складено рахунок за виконання робіт та вартості запчастин на загальну суму 35 068,99 грн. Тому заставу у розмірі 350 євро, що еквівалентно 11 637,50 грн, а також суму за користування позивачкою автомобілем за один тиждень у розмірі 5 286,75 грн він залишив за собою. Отже, сума збитку підлягає зменшенню, з урахуванням розміру застави і оплати наймачем за тижневе користування автомобілем. З урахуванням наведеного, ФОП [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальні збитки, пов`язані з ремонтом та експлуатацією автомобіля, у розмірі 19 524,74 грн, упущену вигоду у розмірі 106 490,25 грн, що разом становить 126 014,98 грн. Представник позивача [PERSON] - адвокат Новікова В. О. у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. У судовому засіданні пояснила, що позивачем не визнається дорожньо-транспортна пригода та завдання збитків відповідачу, внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позивач наполягає на тому, що автомобіль, яким вона користувалася був переданий нею на технічне обслуговування (заміну шин) без будь-яких пошкоджень, розривати договір оренди автомобіля наміру вона не мала. На запитання суду пояснила, що акт повернення автомобіля з оренди 17 лютого 2021 року не складався у присутності позивача, [PERSON] підписала бланк задовго до його заповнення. У заявах по суті справи вказувала, що подані відповідачем роздруківки з мобільного мессенджеру не є належними та допустимими доказами. Позивачем не визнається, що листування з приводу дорожньо-транспортної пригоди відбувалося між сторонами. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач ФОП [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у повному обсязі, підтримав зустрічну позовну заяву. Пояснив, що між сторонами було укладено договір оренди легкового автомобіля, за яким позивач прийняла у строкове платне користування автомобіль марки Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] . 07 лютого 2021 року позивач повідомила його про пошкодження автомобіля (пошкодження заднього бамперу та тріщина світловідбивача). В переписці з позивачем, він наполягав на виклику працівників поліції та належному оформленні даної події. Всупереч умовам договору, позивач не викликала працівників поліції. В подальшому, перебуваючи на відпочинку в м. Буковель, [PERSON] повідомила його, що її не задовольняє гума на шинах автомобіля. В переписці він погодився на заміну комплекту нових зимових шин, оскільки позивач мала намір продовжити договір оренди автомобіля. 17 лютого 2021 року, після повернення [PERSON] до м. Києва, вони разом з менеджером приїхали до місця роботи позивача, забрати автомобіль для планового технічного огляду та заміни шин. При огляді автомобіля було встановлено, що він має механічні пошкодження. В подальшому, 17 лютого 2021 року в присутності позивача було складено акт повернення автомобіля з оренди, в якому були зафіксовані пошкодження, з чим погодилася позивач, про що свідчить її підпис на акті. Після цього менеджер забрав автомобіль у наймача для оцінки пошкоджень на станції технічного обслуговування офіційного дилера. 18 лютого 2023 року після оцінки відновлювального ремонту автомобіля він звернувся до позивача з вимогою відшкодувати шкоду, на що отримав відмову з посиланням на те, що ДТП сталося через неякісну гуму на колесах. Вказав, що позивач попросила надіслати їй другий екземпляр акту повернення автомобіля з оренди, після його заповнення, на її адресу було направлено такий акт, а тому він не містить підпису позивача. На запитання суду пояснив, що автомобіль було відремонтовано не на офіційній станції обслуговування, а тому доказів відновлювального ремонту він надати не може. У заявах по суті справи вказував, що позивач намагається ввести суд в оману щодо незадовільного стану шин та щодо відсутності механічних пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП на час його вилучення - 17 лютого 2021 року. Представник відповідача ФОП [PERSON] - адвокат Горбатенко Ю. В. у судовому засіданні зустрічний позов підтримав, у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Суду пояснив, що позивач не надала будь-яких доказів невідповідності гуми на колесах автомобіля та не спростувала розмір заподіяної шкоди. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи ? 26 квітня 2021 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін /т. 1, а.с.2-30/; ? 12 липня 2021 року ФОП [PERSON] подав відзив на позовну заяву з додатками та зустрічний позов /т. 1, а.с.48-112/; ? 21 липня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відмовлено у прийнятті зустрічного позову ФОП [PERSON] /т. 1, а.с.123-124/; ? 09 серпня 2021 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив з додатками /том 1, а.с. 153-166/; ? 02 листопада 2021 року від ФОП [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів та заперечення на відповідь на відзив /том 1, 167-213/; ? 16 грудня 2021 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ФОП [PERSON] задоволено частково, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції /т. 1, а.с.143-149/; ? 20 липня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва прийнято зустрічну позовну заяву ФОП [PERSON] до спільного розгляду з позовом [PERSON] ; суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання /т. 2, а.с.74-75/; ? 06 грудня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання позивача, витребувано докази від ФОП [PERSON] /т. 2, а.с.100-101/; ? 01 лютого 2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання позивача, призначено технічну експертизу давності документів, зупинено провадження у справі /т. 2, а.с. 117-119/; ? 02 травня 2023 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва поновлено провадження у справі /т. 2, а.с. 126/; ? 29 травня 2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання представника ФОП [PERSON] - адвоката Горбатенка Ю. В. про відкладення підготовчого засідання, закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті /том 2, а.с. 138-140/. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). Суд, вислухавши представників сторін, відповідача, вивчивши подані сторонами докази у сукупності, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 10 січня 2021 року між ФОП [PERSON] (наймодавець) та [PERSON] (наймач) укладений договір оренди легкового автомобіля №11399 до якого долучено типові умови прокату легкового автомобіля та анкету клієнта, складену та підписану [PERSON] (том 1, а.с. 62-65). У порядку та на умовах, визначених цим договором, наймодавець передає, а наймач приймає у строкове платне користування легковий автомобіль марки Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] (пункт 1 договору оренди). Право користування предметом оренди у наймача настає після підписання цього договору та акта приймання-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.1 договору оренди). Згідно з пунктом 3.1. договору оренди наймодавець зобов`язується передати наймачу автомобіль в технічно справному стані з відповідними документами на право користування ним. Факт передачі і стан автомобіля закріплюються в акті приймання-передачі. Наймодавець зобов`язаний проводити технічне обслуговування предмета оренди у своїй сервісній мережі за свій рахунок, крім виключних ушкоджень в результаті страхового випадку в період дії договору. 10 січня 2021 року ФОП [PERSON] та [PERSON] склали та підписали акт приймання-передачі легкового автомобіля за умовами якого строк дії договору -30 діб; тобто з 10 січня 2021 року по 09 лютого 2021 року; плата за одну добу - 755,25 грн; застава - 350 Євро, що еквівалентно 10 274,25 грн; сплачено орендну плату готівкою - 22 658,00 грн (том 1, а.с. 15-16). Встановлено, що договір оренди автомобіля продовжено на тих же умовах на строк до 10 березня 2021 року, а 13 лютого 2021 року [PERSON] , через банківську установу перерахувала на рахунок ФОП [PERSON] суму у розмірі 11 130,00 грн - за оренду автомобіля (том 1, а.с.18). 17 лютого 2021 року ФОП [PERSON] та [PERSON] склали та підписали акт повернення автомобіля з оренди, який містить опис технічного стану, виявлені пошкодження, а також інші витрати, пов`язані з експлуатацією автомобіля: мийка автомобіля - 300,00 грн, компенсація палива - 1 080,00 грн, компенсація затрат ремонту пошкодження автомобіля - 35 068,99 грн, а всього - 36 448,99 грн (том 1, а.с.69). 18 лютого 2021 року ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ-М» провело оцінку автомобіля марки Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] , та склало рахунок № [NUMBER] , згідно з яким вартість відновлювальних робіт автомобіля Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] та матеріалів склала 35 068,99 грн (том 1, а.с.108). 18 лютого 2021 року складено акт огляду гуми та замірів залишкової висоти малюнка протектора з фотографіями автомобіля марки Volkswagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] (том 1, а.с. 94-101). 18 лютого 2021 року ФОП [PERSON] склав претензію, адресовану [PERSON] , у якій, посилаючись на умови договору оренди, акт приймання-передачі автомобіля, акт повернення автомобіля з оренди, оцінку ремонтних робіт транспортного засобу, за вирахуванням суми застави - 350 євро, просив компенсувати збитки у розмірі 24 850,49 грн (том 1, а.с.1402-103). 25 лютого 2021 року [PERSON] надала відповідь на претензію в якій указувала, що автомобіль, переданий в оренду застраховано, отже, наймодавець може скористатися правом на виплату страхового відшкодування, у порядку визначеному законом та просила повернути їй заставу у розмірі 350 євро, та плату за невикористані дні оренди з 17 лютого 2021 року по 23 лютого 2021 року у розмірі 5 286,75 грн, що було сплачено у безготівковій формі 13 лютого 2021 року на рахунок відповідача (том 1, а.с.105-106). 02 березня 2021 року ФОП [PERSON] надіслав заперечення на відповідь на претензію (том 1, а.с.107). Зустрічна позовна заява містить розрахунок упущеної вигоди, згідно з яким простій автомобіля склав 141 день (з 17 лютого 2021 року по 08 липня 2021 року). З урахуванням вартості оренди автомобіля за одну добу - 755,25 грн, розмір упущеної вигоди склав - 106 490,25 грн (том 1, а.с.42). Щодо первісного позову Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказувала, що відповідач в односторонньому порядку розірвав договір оренди автомобіля, тому має повернути їй сплачену заставу та плату за невикористані дні оренди. Натомість відповідач у зустрічній позовній заяві не заперечував, що вилучений ним 17 лютого 2021 року автомобіль для заміни шин не було повернуто позивачу у користування, мотивуючи це необхідністю відшкодування наймачем витрат на відновлення пошкодженого автомобіля. Суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки договір оренди автомобіля, укладений між сторонами у справі 10 січня 2021 року, передбачає права та обов`язки сторін, їх відповідальність, підстави дострокового розірвання, підписаний сторонами, отже, має виконуватись цими сторонами. Відповідно до пункту 3.2.2 договору оренди наймодавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку та вимагати повернення автомобіля у випадку, якщо наймач порушує правила експлуатації автомобіля, не оплатив користування автомобілем, не дотримується умов цього договору, систематично порушує правила дорожнього руху та обмеження швидкісного режиму, у випадку повідомлення недостатніх даних про себе при укладенні цього договору, а також з інших підстав, що є істотними і можуть спричинити в майбутньому збиток для наймодавця. У такому випадку наймодавець в односторонньому порядку без будь-якого попереднього повідомлення, має право вилучити предмет оренди незалежно від його місця знаходження застава та сума за невикористанні дні оренди в даному випадку наймачу не повертаються. Позивачем доведено, а відповідачем не заперечувалося, що [PERSON] , на виконання умов договору оренди внесла заставу, повністю сплатила орендну плату за період з 10 лютого 2021 року по 23 лютого 2021 року, отримала в користування автомобіль, який вилучений у позивача відповідно до акта повернення автомобіля з оренди, підписаного сторонами 17 лютого 2023 року, та не повернутий позивачу у користування. При цьому відповідач не надав доказів того, що наймач систематично порушувала правила дорожнього руху та обмеження швидкісного режиму чи повідомила про себе недостатні дані під час укладення договору, або існують інші підстави, що є істотними і дають право наймодавцю не повертати заставу та плату за невикористані дні оренди. Оскільки ФОП [PERSON] в односторонньому порядку вилучив автомобіль у [PERSON] , чим фактично розірвав укладений між ними договір оренди, тому зобов`язаний повернути [PERSON] заставу у розмірі 350 Євро та суму за невикористанні дні оренди за період з 17 лютого 2021 року по 23 лютого 2021 року у розмірі 5 286,75 грн. Розмір застави та сума за невикористані дні оренди відповідачем не оспорюються. Крім того, у зустрічному позові у розрахунку суми, яка підлягає відшкодуванню позивачем, відповідач визнавав, що сума збитку має бути зменшена на суму застави та суму коштів за невикористані дні оренди. Щодо зустрічного позову Зустрічний позов ФОП [PERSON] обґрунтовано тим, що наймач, у період користування автомобілем, спричинила його пошкодження внаслідок ДТП, проте не повідомила про подію працівників поліції та не виконала умови пункту 5.3 договору оренди, що є підставою для відшкодування завданих наймодавцю збитків, які складаються із матеріальних збитків пов`язаних з ремонтом автомобіля, його експлуатації та упущеної вигоди. На підтвердження своїх доводів, ФОП [PERSON] надав суду переписку з позивачем у месенджері, акт повернення автомобіля з оренди від 17 лютого 2021 року, підписаний сторонами, рахунок СТО ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ-М» від 18 лютого 2021 року, претензію від 18 лютого2021 року та розрахунок упущеної вигоди. Суд вважає, що позовні вимоги ФОП [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця (стаття 779 ЦК України). Згідно зі статтею 803 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Згідно з частинами першою - третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18)). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) вказано, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Відповідно до пункту 5.3 договору оренди наймач несе повну або часткову матеріальну відповідальність перед наймодавцем за будь-який збиток, заподіяний предмету оренди у випадках, встановлених цим договором. Під збитками розуміються втрати яких наймодавець зазнав у зв`язку зі знищенням, викраденням або пошкодженням предмету оренди або його окремих частин (деталей, комплектуючих), а також витрати, які наймодавець мусить зробити для відновлення свого порушеного права. До збитків також відносяться доходи, які наймодавець міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Протиправність поведінки наймача (винні дії) полягає в порушенні обов`язків, передбачених цим договором оренди, правилами оренди та умовами страхування автомобіля (КАСКО). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У випадку настання ДТП, крадіжки та/або протиправних дій третіх осіб щодо автомобіля, наймач повинен негайно повідомити про це наймодавця, діяти в таких випадках у відповідності з діючим законодавством України цим договором та вказівками, отриманими від наймодавця та у строк не пізніше 24 годин з моменту виявлення такого факту надати наймодавцю оригінал отриманих у відповідних державних органах документів, що підтверджують настання такої події: фото-схеми події або довідку компетентних органів влади про крадіжку автомобіля, або довідку правоохоронних органів про інші протиправні дії щодо автомобіля, які є необхідними для отримання наймодавцем страхового відшкодування, та заповнити заяву із вказаними обставинами, що відбулися (пункт 5.7 договору оренди). Із пояснень відповідача та переписки, яку сторони вели у месенджері, судом установлено, що наймач потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб, про що наймодавець довідався 17 лютого 2021 року під час огляду автомобіля (том 1, а.с. 76). При цьому наймач залишила місце ДТП та не викликала працівників поліції (том 1, а.с. 88), чим порушила вимоги пунктів 5.3, 5.7 договору оренди та завдала наймачу збитки на суму 35 068,99 грн у виді вартості відновлювального ремонту. У свою чергу, [PERSON] не спростувала розмір відновлювального ремонту, з урахуванням вартості запчастин, визначений 18 лютого 2021 року ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ-М» у сумі 35 068,99 грн, та витрати, пов`язані з експлуатацією автомобіля: вартість компенсації палива у розмірі 1 080,00 грн, мийка автомобіля - 300,00 грн, оскільки свого розрахунку не надала, клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи не заявляла. Доводи позивача про те, що переписка у мессенджері не є належним і допустимим доказом у розумінні положень статей 77-78 ЦПК України, суд відхиляє з огляду на таке. У постанові від 21 червня 2023 року в справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-мессенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. […] Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі». Надавши оцінку поданим відповідачем доказам (переписці у месенджері, письмовій претензії, відповіді на претензію, акту повернення автомобіля з оренди, в якому зафіксовані пошкодження транспортного засобу, складеного та підписаного сторонами 17 лютого 2021 року без зауважень, рахунку СТО), врахувавши конкретні обставини справи, зокрема, той факт, що переписка здійснювалась з абонентом [PERSON] , телефонний номер якої ідентифіковано (т. 1 а.с. 71, 73, 90) та відповідає номеру телефону, указаному нею в анкеті клієнта № 6457 та договорі оренди автомобіля № 11399, суд дійшов висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та підтверджує доводи ФОП [PERSON] про завдання матеріальних збитків наймачем [PERSON] внаслідок ДТП, яке сталося після складення 10 січня 2021 року акта приймання-передачі автомобіля. Доводи [PERSON] , що вона підписувала акт повернення автомобіля з оренди наперед, а не в день вилучення автомобіля 17 лютого 2021 року, суд до уваги не бере, оскільки вказане не підтверджено належними доказами. Ухвалою суду, за клопотанням сторони позивача було призначено технічну експертизу давності документу, на вирішення якої поставлені питання: чи було виконано (нанесено) підпис біля слів « [PERSON] » на Акті повернення автомобіля з оренди саме 17 лютого 2021 року; чи було виконано (нанесено) запис в Акті повернення автомобіля з оренди в таблиці «Перелік інших пошкоджень виявлених після оренди, а також інших витрат, пов`язаних з експлуатацією автомобіля» саме 17 лютого 2021 року, проте позивачем відповідна експертиза оплачена не була. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач за зустрічним позовом виконав свій процесуальний обов`язок щодо доведеності тих обставин, якими він обґрунтовував свій позов у частині відшкодування вартості відновлювальних робіт, компенсації палива та мийки автомобіля у розмірі 36 448,99 грн. Разом з тим, позивачем не спростовано розмір збитків, завданих внаслідок пошкодження автомобіля та його експлуатації, що є її процесуальним обов`язком у силу вимог статей 12, 81 ЦПК України. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 01.03.2013 №4 передбачено, що як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки особи; збитків, заподіяних такою особою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди. Вказане викладено у постановах ВС у справі №908/2261/17 від 09.10.2018, у справі №910/15865/14 від 31.07.2019 та у справі №922/3928/20 від 30.09.2021. При цьому необхідно звернути увагу на те, що позивач має довести реальність отримання ним доходів, у разі якщо б його суб`єктивне право не було порушено відповідачем. Звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення упущеної вигоди, ФОП [PERSON] обґрунтовував її посиланням на пункт 5.8. договору оренди автомобіля, яким передбачено, зокрема, якщо предмет оренди знаходить в ремонті, наймач також зобов`язується відшкодувати наймодавцю упущену вигоду, яка визначається сумою плати за користування автомобілем за кожну добу знаходження предмета оренди в ремонті. Аналіз змісту матеріалів цивільної справи свідчить про те, що позивачем доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди, натомість, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої позовної вимоги про стягнення упущеної вигоди в розмірі 106 490, 25 грн. Зокрема, відповідачем не доведено період знаходження автомобіля в ремонті, що безпосередньо впливає на розрахунок упущеної вигоди, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунків. Не обгрунтовано, чому автомобіль, який було вилучено у позивача 17 лютого 2021 року, був відремонтований, згідно пояснень ФОП [PERSON] , лише в жовтні 2021 року, як і не надано доказів відновлювального ремонту саме в цей період. Таким чином, вимога про стягнення з позивача упущеної вигоди у розмірі 106 490, 25 грн. не підлягає до задоволення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а з ФОП [PERSON] на її корись слід стягнути заставу, передбачену умовами договору оренди у розмірі 350 євро та 5 286,75 грн - плату за невикористані дні оренди автомобіля. У свою чергу, зустрічний позов ФОП [PERSON] підлягає частковому задоволенню у розмірі 36 448,99 грн - вартості відновлювального ремонту та витрат, пов`язаних з експлуатацією автомобіля. Відповідно до частини 12 статті 265 ЦПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо) За змістом статті 184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Позивач, на виконання умов договору, передала відповідачу заставу у розмірі 350 євро, натомість усі інші розрахунки сторони погодили вести у національній валюті України - гривні. Отже, оскільки у цій справі зобов`язання сторін підлягають виконанню у різних валютах - євро та гривня, такі вимоги не можна вважати однорідними з огляду на те, що євро та гривна (хоч і є грошовими коштами) - є різними валютами, які не є рівнозначними. Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 914/3217/16 9 (провадження № 12-176гс18). Таким чином, з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути заставу у розмірі 350 євро, а з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] матеріальні збитки у сумі 31 162,24 грн за вирахуванням плати за невикористані дні оренди автомобіля (36 448,99 грн - 5 286,75 грн). ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду, [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн, який підлягає відшкодуванню у повному розмірі. ФОП [PERSON] , звертаючись до суду із зустрічним позовом, сплатив 1 260,00 грн судового збору, який у розмірі 365,40 грн (29%), тобто пропорційно від задоволених вимог, підлягає відшкодуванню позивачем. Із урахуванням викладеного вище, положень частини 12 статті 265 ЦПК України з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 542,60 грн (908,00 грн - 365,40 грн). На підставі викладеного та

Outcome: partial