Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги банк мотивував тим, що 17.09.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL-290306, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 80 000,00 грн. строком до 15.09.2023 року, з процентною ставкою 55,00 % річних. Як зазначив позивач, банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредит у повному обсязі, однак [PERSON] умови кредитного договору не виконує, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 10.11.2022 року по кредитному договору в розмірі 114 665,91 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 73 782,20 грн., заборгованості за відсотками - 39 869,20 грн., донараховані відсотки за листопад - 1014,51 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 21.11.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Відповідач до суду повторно не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов не надала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 17.09.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-290306, відповідно до якого останній на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового використання грошових коштів було надано кредит у розмірі 80 000 грн., строком до 15.09.2023 року, з процентною ставкою 55,00 % річних. Відповідно до п.2.4 кредитного договору, позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на поточні потреби в сумі 80 000 грн. на поточний рахунок позичальника, відкритий у відділенні ПАТ «Кредобанк». Згідно з п.4.2 договору проценти, за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» ( фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною в п.4.1 договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Також, 16.09.2020 року [PERSON] підписала анкету-заяву № CL-290306 фізичної особи на отримання готівкового кредиту. Відповідно до наданого розрахунку вбачається, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором у позичальника утворилась заборгованість, яка станом на 10.11.2022 року становить 114 665,91 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 73 782,20 грн., заборгованості за відсотками - 39 869,20 грн., донараховані відсотки за листопад - 1014,51 грн. 29.11.2022 року та 29.12.2022 року АТ «Кредобанк» надіслало [PERSON] досудові вимоги про дострокове стягнення заборгованості за договором. Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Кредобанк» посилалося на те, що умови кредитного договору належним чином позичальником не виконуються, у зв`язку з чим просило стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості. Суд вважає, що ці доводи є обґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ст.1056 ЦК України визначено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, згідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 49517969 від 17.09.2020 року, а також випискою з особового рахунку. З наданого АТ «Кредобанк» розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] не в повному обсязі виконувала свої зобов`язання, не здійснювала щомісячно необхідні платежі по тілу кредиту та по відсотках, що призвело до виникнення заборгованості в загальному розмірі 114 665,91 грн. Вказану суму заборгованості відповідачем належним чином не спростовано, хоча відповідач була достовірно обізнана про розгляд даної справи в суді та характер спору. Відтак, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Таким чином, аналізуючи зібрані по сплаві докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved