Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Представник заявниці через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт народження у с. Любівка Донецька область, Україна, дитини чоловічої статі, [PERSON] , [INFO] , а також встановити дані про його батьків : мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. В обґрунтування заяви представник посилається на те, що [INFO] у громадян України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у с. Любівка, Донецька область, Україна народилася дитина чоловічої статі [PERSON] . Документ, що підтверджують факт народження дитини - свідоцтво про народження, видане на непідконтрольній території. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України для реалізації дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України в подальшому. Представник заявниці зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Також зазначає, що батьки дитини перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Оскільки інформація про народження громадянина України має бути внесена до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану в Україні, просить встановити факт народження [INFO] у м. Любівка, Донецька область дитини чоловічої статі [PERSON] , а також встановити дані про її батьків: матір - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Ухвалою суду від 08.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, судове засідання призначене на 09.11.2023 та відкладене на 24.11.2023 у зв`язку з неявкою сторін у справі та відсутністю клопотань заінтересованої особи, про що повідомлено сторони. 17.11.2023 на електронну адресу суду від заінтересованої особи, Іванківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло клопотання про перевірку достовірності доданих до зазначеної вище заяви копій документів, оскільки, під час вивчення документів, доданих адвокатом Булавою Р.Г. до подібних заяв Іванківським відділом ДРАЦС, через сервіс Державної міграційної служби, були виявлені факти недійсності зазначених документів. Ухвалою суду від 17.11.2023, метою перевірки достовірності поданих до суду документів як доказів на підтвердження викладених в заяві обставин, враховуючи, що такі докази мають вагоме значення для ухвалення у справі законного та обґрунтованого рішення на підставі встановлених фактичних обставин, зокрема для встановлення факту наявності громадянства України, з Вишгородського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області витребувано інформації про факт видачі паспорта громадянина України, а також копії заяви про видачу паспорта (Форма 1), а саме щодо видачі паспортів громадян України: - серія [NUMBER] , виданий 10.01.2007 Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Донецьк, зареєстрована Волноваським РВ ГУ МВС України в Донецькій області за адресою: вул. Совєтська, 41, с. Любівка; - № [NUMBER] , виданий 01.06.2018, орган 1470, на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження: Григоріопольський район, село Спея, Молдова, дійсний до 01.06.2028, запис № 19860107-06178. 23.11.2023 на електронну адресу суду на виконання ухвали суду від 17.11.2023 від Вишгородського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшла інформація, відповідно до якої встановлено, що з даними ЄІАС УМП зазначені паспорти дійсно видавались, в базі недійсних документів відсутні. Заявник та її представник у судове засідання не з`явились, представником до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені вчасно, належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, шо мають юридичне значення. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, письмових доказів. У судовому засіданні із долученої до заяви копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий 10.01.2007 Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області встановлено, що заявниця, [PERSON] народилась [INFO] у м. Донецьк, Україна та зареєстрована Волноваським РВ ГУ МВС України у Донецькій області за адресою: вул. Совєтська, 41, с. Любівка, Волноваський район, Донецька область. Із долученої до заяви копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 01.06.2018, орган 1470, встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у селі Спея Григоріопольський район, Молдова. З копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 03.06.2006 виконкомом Любівської сільської ради Волноваського району Донецької області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] громадянин України та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, 03.06.2006 року уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Любівської сільської ради Волноваського району Донецької області за актовим записом № 2. Після реєстрації шлюбу [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.05.2022, виданого Ленінським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки, встановлено що [INFO] в селі Любівка, Волноваського району, донецька народна республіка, народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , громадянка донецької народної республіки, а батьком - [PERSON] , громадянин України. З копії обмінної карти пологового відділення лікарні (ДОКТМО м. Донецьк, пр-т ілліча, 14), встановлено, що [PERSON] , 32 роки, [INFO] народила дитину. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Волноваської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України з 10.03.2014 року. Даний факт також зазначається заявником у заяві як підстава неможливості отримати свідоцтво про народження дитини встановленого законодавством України зразка. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Частинами 1-3 статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно з частиною четвертою статті 49 ЦК України реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За приписами ч.ч.1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI), державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону № 2398-VI, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до абз.126 п. 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15.02.2022 р. N 506/5), державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил. За правилами ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-III, особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Мати та батько дитини є громадянами України, що підтверджується їх паспортами громадян України та перебувають у шлюбі, зареєстрованому відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 1207-VII примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Згідно зі статтями 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Судом при наданні оцінки зазначеного документа як доказу приймається до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи. Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (23.02.2016), зазначає, що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Вищезазначені документи, що видані російським органом реєстрації актів цивільного стану, дають підстави для висновку, що такі документи відповідно до діючого законодавства України є недійсними і не створюють жодних юридичних наслідків, однак зазначені у них відомості об`єктивно й достовірно підтверджують факт народження дитини саме на тимчасово окупованій території України. Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, враховуючи, що надані заявниками документи на підтвердження факту народження дитини на тимчасово окупованій території України є належними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась та враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати народження дитини, суд приходить до висновку про задоволення зазначеної заяви. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України для реалізації дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України в подальшому. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved