Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 28807,21 грн., яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 12000,00 грн.; - заборгованості за Процентами - 5760,00 грн.; - заборгованість за процентами на прострочену позику - 6000,00 грн.; - заборгованість 3% річних - 1269,37 грн.; - заборгованість за інфляційними витратами - 3777,84 грн.; Також позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 09.12.2019 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики №8274668, підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2 Договору кредиту, Кредитодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 12000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Сторони визначили строк позики - 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою - 1,6% удень, розмір процентів на прострочену позику складають 2,70% вдень. Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-licensе/.Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти в сумі 12000,00 грн. строком до 08.01.2020 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути їх разом з іншими платежами згідно з умовами Договору. 03.04.2017 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №03042017. 15.05.2020 р. між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 99, відповідно до якого право вимоги за Договором позики № 8274668 від 09.12.2019 р. перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту, станом на 15.05.2020 р. заборгованість відповідачки становила 23760,00 грн. та складалася з: - \~ \~ \~ \~заборгованості за основним боргом -12000,00 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 5760,00 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 6000,00 грн. Отже, починаючи з 15.05.2020 року за Реєстром передачі прав вимоги № 99 до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за Договором позики № 8274668 від 09.12.2019 заборгованості відповідачки в сумі 23760,00 грн., яка складалася з: - \~ \~ \~ \~заборгованості за основним боргом -12000,00 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 5760,00 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 6000,00 грн. Позивач, на підставі ст. 625 ЦК України здійснив нарахування на суму заборгованості 23760,00 грн. 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, починаючи з 15.05.2020 р. по 23.02.2022р., які становлять: - \~ \~ \~ \~заборгованість за нарахованими 3 % річних - 1269,37 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованість за інфляційними втратами - 3777,84 грн.; Отже, загальна сума заборгованості відповідача станом на 23.02.2022 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати становить - 28807,21 грн. Позивач вказав, що починаючи з 12.03.2020 р. на всій території України діяв карантин, тому відповідно до норм чинного законодавства, строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину При подачі позову ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатило судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести до закінчення розгляду справи, який становить 5000,00 грн. Ухвалою суду від 06.04.2023 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28.04.2023\~р.\~надійшов до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~відповідач просила\~відмовити в\~задоволенні позову\~в повному\~обсязі.\~Відповідачем зазначено\~у відзиві,\~що позивачем\~не надано\~заяви відповідача\~на підтвердження\~його наміру\~отримати кредит.\~Інформація про\~спосіб отримання\~відповідачем кредитних\~коштів в\~кредитному договорі\~відсутня.\~В матеріалах\~справи відсутні\~також первісні\~касово-бухгалтерські\~документи на\~підтвердження перерахування\~кредиту. Правила надання\~грошових коштів\~у позику\~позивачем до\~позовної заяви\~не долучено.\~Більше того,\~інформація з\~сайту належним\~доказом бути\~не може,\~оскільки цей\~доказ повністю\~залежить від\~волевиявлення і\~дій однієї\~сторони,\~яка може\~вносити відповідні\~зміни в\~умови та\~правила споживчого\~кредитування. У наданій\~копії кредитного\~договору №\~8274668\~від 09.12.2019\~відсутній підпис\~позичальника,\~проставлений в\~порядку,\~передбаченому ст.12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~внаслідок чого\~неможливо стверджувати\~про дотримання\~письмової форми\~договору та\~всіх його\~істотних умов.\~Електронно-цифровий\~підпис відсутній\~також і\~на інших\~документах,\~долучених до\~позову.\~Долучена до\~позову довідка\~про ідентифікацію\~не може\~бути належним\~та достовірним\~доказом укладення\~відповідачем Кредитного\~договору №\~8274668\~від 09.12.2019\~як в\~цілому так\~і щодо\~його конкретної\~редакції.\~Кредитний Договір\~№ 8274668\~від 09.12.2019\~виготовлено самостійно\~позивачем,\~доказів про\~ознайомлення з\~умовами кредитного\~договору та\~погодження (підписання)\~саме відповідачем\~не надано. Не надано\~доказів на\~підтвердження перерахування\~та отримання\~відповідачем кредиту,\~відсутні відомості\~щодо відкриття\~відповідачу відповідного\~кредитного рахунку\~(кредитної\~картки)\~на виконання\~умов кредитного\~договору та\~зарахування вказаних\~коштів на\~цей кредитний\~рахунок.\~Відсутні також\~і докази\~фактичного користування\~відповідачем кредитними\~коштами (рух\~коштів на\~особовому рахунку\~позичальника).\~Позивачем не\~доведено факту\~волевиявлення відповідача\~на укладення\~кредитного договору,\~тому відповідний\~правочин є\~таким,\~що не\~вчинений,\~права та\~обов`язки\~за таким\~правочином відповідачем\~не набуті,\~а правовідносини\~за ним\~не виникли.\~Позивачем не\~надано реєстру\~прав вимоги,\~а лише\~його витяг,\~який складений\~в односторонньому\~порядку позивачем\~і не\~підписаний первісним\~кредитором.\~Таким чином,\~позивач не\~надав належних\~та допустимих\~доказів на\~підтвердження переходу\~до нього\~права вимоги.\~Позивачем до\~позовної заяви\~не додано\~розрахунку заборгованості,\~наданого первісним\~кредитором.\~Після закінчення\~строку дії\~кредитного договору\~проценти та\~пеня не\~нараховуються. Нарахування відповідачу\~відсотків,\~передбачених договором,\~починаючи з\~09.01.2020\~є необгрунтованим.\~Позивач неправомірно\~нарахував 3%\~річних та\~втрати від\~інфляції на\~тіло кредиту,\~проценти та\~інші нарахування,\~оскільки такі\~нарахування здійснюються\~на суму\~основного боргу.\~Отже,\~вимоги позивача\~про стягнення\~процентів,\~нарахованих після\~08.01.2020\~р.,\~3%\~річних та\~інфляційних втрат\~у розмірі,\~зазначеному позивачем,\~задоволенню не\~підлягають. Заявлена позивачем сума понесених витрат на правничу допомогу 5000,00 грн. не є співмірною складності справи та обсягу наданих послуг, оскільки справа є нескладною, типовою, розглядається без участі адвоката в судовому процесі. Крім того, в акті прийому-передачі наданої правової допомоги від 20.02.2023 р. та в акті №18 прийому-передачі реєстру боржників від 01.12.2022 р. зазначений інший номер кредитного договору, ніж той що долучено до позову. Зазначений в акті вид роботи як вивчення документів не є видом адвокатських послуг, він носить не правовий, а організаційно-технічний характер, тому не підлягає відшкодуванню. 11.05.2023\~р.\~надійшла відповідь\~позивача на\~відзив,\~в якій\~зазначено,\~що Договір\~позики між\~сторонами було\~укладено 09.12.2019\~року,\~тоді як\~сам реєстр\~передачі прав\~вимоги,\~за котрим\~Позивач набув\~права вимоги\~підписано 15.05.2020\~року,\~з чого\~слідує,\~що Позивач\~набув права\~вимоги за\~діючим Договором\~та на\~законних підставах. [PERSON] \~на веб\~сайті https://mycredit.ua/\~заповнила Заявку,\~вказуючи достовірні,\~повні та\~точні дані,\~які необхідні\~для прийняття\~рішення щодо\~надання позики.\~Відповідачці на\~електронну пошту\~надійшов одноразовий\~ідентифікатор,\~відображений у\~реквізитах договору,\~за допомогою\~якого відбулось\~укладення електронного\~договору.\~Без отримання\~листа на\~адресу електронної\~пошти,\~без здійснення\~входу на\~сайт товариства\~за допомогою\~логіна особистого\~кабінету і\~пароля особистого\~кабінету Договір\~позики між\~Заявником/Кредитором\~та Боржником/Позичальником\~не був\~би укладений.\~При укладенні\~Договору позики\~сторонами було\~досягнуто згоди\~з усіх\~його істотних\~умов та\~зарахування кошів\~у сумі\~12000,00\~грн.\~відбулось на\~номер рахунку\~Відповідача № [NUMBER] .\~Відповідно до\~п.\~6.4\~Правил,\~за вийнятком\~випадку,\~передбаченого п.6.8\~цих Правил,\~Проценти по\~Договору позики\~на суму\~позики/залишок\~Позики,\~нараховуються за\~весь час\~до повного\~виконання Позичальником\~зобов`язань по\~поверненню Позики,\~в тому\~числі у\~випадку виникнення\~Простроченої позики,\~проте не\~більше 90\~календарних днів\~наявності заборгованості\~поспіль. Внаслідок тривалої\~несплати відповідачем\~заборгованості за\~Договором позики,\~позивач \~має право\~застосувати вимогу\~по стягненню\~3%\~річних та\~інфляційних витрат\~на підставі\~ст.1050\~ЦК України. При подачі\~документів:\~копії Акту№\~18\~прийому-передачі\~Реєстру Боржників\~за Договором\~про надання\~правової допомоги\~№28092021-1\~та Акту№1\~прийому-передачі\~наданої правової\~допомоги Позивачем\~було допущено\~технічну помилку\~в номері\~кредитного договору,\~тому представник\~ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал»\~надає копію\~Узгодження допущених\~виправлень. Представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу співмірна з витратами адвоката на супроводження даної справи за мірками розміру на правову допомогу адвокатів м. Києва. 25.05.2023 р. відповідачка надіслала заперечення, в яких вказала, що ознайомившись із змістом пояснень, міркувань і аргументів, викладених у відповіді на відзив, вважає їх необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, не підтвердженими відповідними доказами. Позивачем не було додано до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, та не зазначено про причини неможливості їх подання. Тому подані із відповіддю на відзив копії документів не можуть бути взяті до розгляду, як такі, що не подані у встановлені строки. 28.08.2023 р. до суду надійшли пояснення по справі, в яких позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у позовній заяві було наведено покликання на веб-сайт, за яким розміщуються Правила надання грошових коштів у позику. Відповідач не заперечував відповідність розміщених Правил на веб-сайті на момент подання позовної заяви та наданою позивачем відтвореною копією і не просив витребувати оригінали електронних документів, оскільки розуміє, що Правила розміщені за покликанням є саме тою редакцією, яка діяла на момент підписання договору позики. Предметом позову є стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, відповідач звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором під час дії карантину, але не від сплати нарахованих інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України. У судовому засіданні 05.09.2023 р. представник позивача Мартиненко В.В. підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Вказав, що заборгованість за тілом становить 12000,00 грн., за базовими відсотками 5760,00 грн., за простроченими відсотками з 09.01.2020 р. по 26.01.2020 р. 6000,00 грн., 3% річних та інфляційні нараховані на суму відступленої заборгованості за період з 15.05.2020 р. і до 23.02.2022 р. становлять відповідно 1269,37 грн. та 3777,84 грн. Представник зазначив, що в зв`язку з дією карантину та воєнного стану в Україні строки позовної давності не застосовуються. Щодо допущеної помилки в акті прийому-передачі реєстру боржників та акті прийому-передачі наданої правової допомоги було допущено описку в номері кредитного договору боржника [PERSON] , тому дані виправлення були узгоджені. У судове засідання 15.11.2023 р. представник позивача не прибув, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи в його відсутність. У судове засідання відповідачка не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.12.2019 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики №8274668, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що одноразовий ідентифікатор, яким підписано вищевказаний договір було відправлено 09.12.2019 р. позичальнику [PERSON] . У п.2 договору визначені: дата надання кредиту 09.12.2019, дата повернення позики 08.01.2020, розмір процентів акційних у день -0,80%, розмір процентів на прострочену позику у день 2,7%, розмір процентів на позику річний 292,00 %, розмір процентів на прострочену позику річний 985,50%, вартість позики за весь строк на який видано позику 24%, вартість позики за весь строк на який видано позику 2880,00 грн., загальна вартість позики та процентів 14880,00 грн. 09.12.2019 р. кредитодавцем підписано паспорт позики, в якому вказано: сума кредиту 12000,00 грн., строк -30 днів, мета кредиту придбання товарів для задоволення власних потреб, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом на строк, визначений договором, процентна ставка 0,8% день, річна 292%, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 2,7% день. У розділі 7 паспорту позики зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до дати припинення договору. Переказ позики в сумі 12000,00 грн. на карту відповідачки відбувся 09.12.2019 р.. Номер платежу 6371148159769427362311384, що стверджено листом ТОВ «Фінансова компанія фінекспрес» №22/11-2022-3 від 22.11.2022 р. 03.04.2017 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт, Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (Фактор, Новий кредитор) укладено договір факторингу №03042017, за яким Клієнт відступив Фактору права вимоги, зазначені в реєстрі. Згідно п.8.2 строк дії цього Договору закінчується 31.12.2017 р. 28.12.2017 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (Фактор) укладено Додаткову угоду №1 до договору факторингу №03042017, згідно якої внесено зміни в п.8.2. договору факторингу, відповідно до яких якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання договору, договір продовжується по 31.12.2018 р. включно, а в подальшому на кожен наступний календарний рік. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №99 від 15.05.2020 р. до договору факторингу №03042017 Первісний кредитор відступив право вимоги Новому кредитору до боржника [PERSON] , за кредитним договором № 8274668 від 09.12.2019 р. на суму заборгованості 23760 грн., з них 12000,00 грн. тіло кредиту, 5760,00 грн. заборгованість за процентами, 6000,000 грн. заборгованість за простроченими процентами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом частин 3, 4, 6, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови позики, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Отже, судом достовірно встановлено, що договір позики №8274668 підписаний позичальником/відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тобто договір, укладений в електронній формі. Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач відповідно до умов договору Факторингу є правонаступником у відносинах за договором позики №8274668 від 09.12.2019, тому має право вимоги до відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Судом встановлено, що фактично отримані та використані відповідачкою кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 12000,00 грн. Як встановлено судом, сторонами підписано договір позики та паспорт позики, в яких зазначений розмір процентів за користування кредитними коштами 0,8%. Отже, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за відсотками в сумі 2880,00 грн. (12000,00 грн.*0,8%*30 днів). Дана сума й була зазначена позикодавцем в договорі позики як вартість позики. Тому вимоги позивача в частині стягнення процентів за позику підлягають до часткового задоволення на суму 2880,00 грн. Позивачем не доведено суду та не стверджено належними доказами правомірність нарахування на прострочену позику в сумі 6000,00 грн. І в договорі, і в паспорті позики зазначений розмір процентів на прострочену позику 2,7% у день, але не вказано, за який період можуть бути нараховані дані відсотки. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на Правила надання грошових коштів у позику, що затверджені 07.02.2019 р. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами відповідачка ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір позики. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику, відсутність в Договорі позики та Паспорті позики домовленості сторін про період нарахування відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з вище викладеним вимоги позивача в цій частині є недоведеними та не підлягають задоволенню. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст.150 ЦК України). За приписами статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц дійшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як встановлено судом відповідачка прострочила виконання свого зобов`язання за договором позики, тому відповідно до вимог ст.625 ЦК України зобов`язана сплати, як того вимагає позивач за період з 15.05.2020 по 23.02.2022 р., 3% річних від простроченої суми, оскільки інший розмір не встановлений договором та інфляційні втрати. Приймаючи до уваги, що за здійсненими розрахунками суду, були змінені суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, розрахунок інфляційних втрат і 3 % річних також підлягає перерахунку. Провівши обрахунок судом встановлено, що за період з 15.05.2020 по 23.02.2022 р. 3% річних від простроченої суми - 14880,00 грн. становить 794,00 грн, а інфляційні втрати складають 2547,41 грн. Дані суми підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки відповідно до статті 257 ЦК України. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила згідно частини першої статті 261 ЦК України. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до п.2 Договору позики останній день повернення позики 08.01.2020 р. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості 15.03.2023 р. (дата на поштовому конверті). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Отже, оскільки з 12 березня 2020 року на всій території України було оголошено карантин, який тривав й на день подачі позову, приймаючи до уваги строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, який продовжений на строк дії такого карантину, позовні вимоги заявлені в межах строків позовної давності. За таких обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на загальну суму 18221,41 грн., з них: 12000,00 грн заборгованість за тілом, 2880,00 грн. заборгованість за процентами, 794,00 грн. 3% річних, 2547,41 грн. інфляційні втрати. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2684,00 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено частково (63%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1691,00 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, які заявлені до стягнення, представник позивача додав копію договору про надання правової допомоги 28092021-1 від 28.09.2021 року, додаткову угоду №5 від 01.12.2022 року, форму акта прийому-передачі реєстру боржників від 01.12.2022 року; акт №1 прийому передачі наданої правової допомоги від 20.02.2023 року на загальну суму 30000,00 грн., згідно якого клієнт сплачує на користь об`єднання в розмірі 5000,00 грн. за здійснення консультації, вивчення документів та підготовку проекту позовної заяви, згідно реєстру боржників (в переліку вказаний відповідач), наказ про прийняття на роботу від 13.08.2021 року, платіжне доручення №245 від 09.03.2023 року в сумі 30000,00 грн. (що були додані до позову), узгодження виправлень від 02.05.2023 р., додані до відповіді до відзиву. Згідно з ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи, що відповідачкою у відзиві заявлено про неспівмірність витрат на правничу допомогу, враховуючи, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в спрощеному провадженні, суд приходить до висновку про часткове задоволення зазначеної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. витрат, понесених на правову допомогу.

Outcome: partial