Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Адвокат Мотуз Олександр Володимирович, діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з ДП «СхідГЗК» на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 02 липня 1998 року по 16 травня 2014 року він працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 16 травня 2014 року позивача звільнено з роботи. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 20 листопада 2015 року, затвердженого начальником Маловисківського міжрайонного управління ГУ Держсанепідемслужби в Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрацій з церебрально-переферичиим ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією (L4,L5,S1,С5,С6,С7) з стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, двобічний плечолопатковий періартроз(ПФС другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей; - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня. - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до п.16 професійне захворювання виникло за таких обставин: робота в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці, обумовлених технологічним процесом на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК». Незабезпечення з боку ДЗ «СМСЧ №19 МОЗ України» своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних профзахворювань, несвоєчасне вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу з перевищенням вимог гігієнічних нормативів відповідно до даних, визначених в п. 17 Акту . Згідно п. 17 зазначеного акту причинами виникнення\~професійного захворюванняє: несвоєчасне з боку ДЗ «СМСЧ №19 МОЗ України» надання рекомендацій роботодавцю в зв`язку з виявленням ранніх ознак хронічних профзахворювань. Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середняй 1,78-2,0 мг/м3, максимальний 2,4 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3 без урахування засобів їщдивідуального захисту (ККД респіратора «Лепесток» до 60% згідно паспорнта). Підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони: +15,5°С при нормі +17+26°С. Рівень барометричного тиску 732 AT. Рівень вологості та рухомості повітря : вологість 96% при нормі 60-95%; рухомість 0,25-0,34 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с. Рівень шуму 95-102дБа при нормі 80дБА без урахування засобів індивідуального захисту(при роботі в умовах підвищеного рівня шуму робітники забезпечуються засобами індивідуального захисту «Беруши»). Рівень вібрації: загальна технологічна 77-103дБ при нормі 92 дБ; локальна 101-117дБ при нормі 112дБ. Рівень фізичного перевантаження(параметри, ступінь, важкість роботи) III клас 1 ступіню важкості трудового процесу. Відсутність з боку ДЗ "СМСЧ № 19 МОЗ України" своєчасних рекомендацій шодо необхідності проведення додаткових обстежень або зміни умов праці робітника. Згідно довідки Meдико-соціальної експертної комісії від 02 грудня 2015 року серія 12 ААА №010624 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 грудня 2015 року серія 12 ААА №169250 позивачу первино встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 07 грудня 2016 року серія 12 ААА №011032 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 07 грудня 2016 року серія 12 ААА №181605 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 грудня 2018 року серія 12 ААА №011901 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 грудня 2018 року серія 12 ААБ №173189 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 грудня 2020 року серія 12 ААА №085932 позивачу повторно безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 грудня 2020 року серія 12 ААА №568970 позивачу повторно безтерміново встановлено третю групу інвалідності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується епікризу № 1448 із медичної карти стаціонарного хворого та випискою №3385 з медичної карти стаціонарного хворого. Відповідно до медичного висновку від 25 січня 2017 року №96 позивач має скарги на біль в шийному і п/кр від. хребта, з іррадіацією в ніжні кінцівки, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при незначному фіз. навантаженні, кашель сухий, запаморочення, печію, зниження слуху. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року по справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач та відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлені належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подали. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я позивача\~ [PERSON] вбачається, що у період з 02 липня 1998 року по 16 травня 2014 року він працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Наказом від 16.05.2014 року о/с [PERSON] звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. Актом розслідування причин виникнення професійного захворювання від 20 листопада 2015 року затвердженого начальником Маловисківського міжрайонного управління ГУ Держсанепідемслужби в Кіровоградській області форми П-4, що причиною професійного захворювання у [PERSON] є: несвоєчасне з боку ДЗ «СМСЧ №19 МОЗ України» надання рекомендацій роботодавцю в зв`язку з виявленням ранніх ознак хронічних профзахворювань. Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середняй 1,78-2,0 мг/м3, максимальний 2,4 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3 без урахування засобів їщдивідуального захисту (ККД респіратора «Лепесток» до 60% згідно паспорнта). Підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони: +15,5°С при нормі +17+26°С. Рівень барометричного тиску 732 AT. Рівень вологості та рухомості повітря : вологість 96% при нормі 60-95%; рухомість 0,25-0,34 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с. Рівень шуму 95-102дБа при нормі 80дБА без урахування засобів індивідуального захисту(при роботі в умовах підвищеного рівня шуму робітники забезпечуються засобами індивідуального захисту «Беруши»). Рівень вібрації: загальна технологічна 77-103дБ при нормі 92 дБ; локальна 101-117дБ при нормі 112дБ. Рівень фізичного перевантаження(параметри, ступінь, важкість роботи) III клас 1 ступіню важкості трудового процесу. Відсутність з боку ДЗ "СМСЧ № 19 МОЗ України" своєчасних рекомендацій шодо необхідності проведення додаткових обстежень або зміни умов праці робітника. Довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 01 березня 2017 року серія 12 ААА №011116 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 01 березня 2017 року серія 12 ААА №181926 позивачу первино встановлено третю групу інвалідності. Довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 28 лютого 2018 року серія 12 ААА №011473 позивачу повторно безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 28 лютого 2018 року серія 12 ААА №621166 позивачу повторно безтерміново встановлено третю групу інвалідності. Як вбачається із медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність професійного захворювання, підтверджується діагнози професійних захворювань позивача, а саме: вібраційна хвороба\~другої стадії\~від комбінованої\~дії загальної\~та локальної\~вібрацій з\~церебрально-переферичиим\~ангіодистонічним синдромом,\~в поєднанні\~з вираженою\~полірадикулонейропатією (L4,L5,S1,С5,С6,С7)\~з стійким\~больовим та\~м`язово-тонічним\~синдромами,\~двобічний плечолопатковий\~періартроз(ПФС\~другого ступеня),\~остеоартроз у\~поєднанні з\~періартрозом ліктьових\~та колінних\~суглобів (ПФ\~першого-другого\~ступеня),\~остеоартрозом дрібних\~суглобів кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується епікризу № 1448 із медичної карти стаціонарного хворого та випискою №3385 з медичної карти стаціонарного хворого. Відповідно до медичного висновку від 25 січня 2017 року №96 позивач має скарги на біль в шийному і п/кр від. хребта, з іррадіацією в ніжні кінцівки, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при незначному фіз. навантаженні, кашель сухий, запаморочення, печію, зниження слуху. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Позивач вважає,\~що за\~таких обставин\~зі сторони\~відповідача йому\~має бути\~відшкодована моральна\~шкода,\~яка завдана\~ушкодженням здоров`я,\~внаслідок неналежного\~виконання відповідачем\~вимог законодавства\~стосовно створення\~та підтримання\~безпечних умов\~праці,\~що спричинило\~виникнення у\~нього хронічного\~професійного захворювання. Згідно\~ст.4 Закону України «Про охорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно зі\~ст. 6 Закону України «Про охорону праці»\~умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу законів про працю України\~встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими. Відповідно до вимог статті 173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно\~статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Відповідно до частини третьої статті 23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з відповідними змінами) (далі - Постанова) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З огляду на положення ч. 1\~ст. 1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до\~Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). Надані позивачем докази повною мірою підтверджують ушкодження здоров`я, отримання ним професійного захворювання та інвалідності, факт того що відбулося це при виконанні трудових обов`язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу. Однак, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Таким чином,\~встановивши,\~що професійне\~захворювання позивача,\~яке завдає\~йому фізичного\~болю та\~душевних страждань,\~виникло з\~вини ДП\~«Схід ГЗК»,\~яким було\~допущено перевищення\~гранично допустимого\~рівня небезпечних\~та шкідливих\~факторів виробничого\~середовища та\~трудового процесу,\~що підтверджено\~висновком МСЕК\~щодо втрати\~позивачем працездатності,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~правових підстав\~для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд керується роз`ясненнями, викладеними у пункті 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я, в результаті професійних захворювань, суд враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили з врахуванням того, що позивачу висновком МСЕК встановлено ступінь втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60 % та приймаючи до уваги, що позивач працював в шкідливих умовах праці, виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 120000,00 грн. Разом з тим, згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду. Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Оскільки сума стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь [PERSON] моральної шкоди складає 120 000 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача ДП «СхідГЗК» в дохід держави судовий збір в сумі 1200,00 гривень (120 000,00 * 1%). На підставі викладеного,

Outcome: partial