Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просила суд: -звільнити [PERSON] від сплати аліментів з 06 серпня 2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 25 серпня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області, у справі № 361/5262/20, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; - звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам з 06 серпня 2020 року; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 57 413,01 грн безпідставно отриманих аліментів. Позов обґрунтовує тим, що 13.11.2015 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/17463/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів затверджено мирову угоду, зокрема: Після розірвання Сторонами шлюбу в суді, син [PERSON] , залишається проживати разом з матір`ю [PERSON] . Сторони за цією мировою угодою домовилися про те, що аліменти сплачуються [PERSON] щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої, за домовленістю сторін встановлений у розмірі не менш ніж 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. Аліменти сплачуються до досягнення сином повноліття. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації згідно з ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». 26 квітня 2018 року Оболонським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 56278907 на підставі вказаної ухвали та до цього часу стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Проте, 25.08.2020 Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/5262/20 видано судовий наказ про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 14 грудня 2020 року Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 63900622 на підставі вказаного судового наказу та до цього часу стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Однак, позивач стверджує, що малолітній [PERSON] проживає разом з нею, перебуває повністю на її утриманні, але Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у вищевказаному виконавчому провадженні № 63900622 продовжуються стягуватись аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження. 24 липня 2023 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому в його задоволенні просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що судовий наказ, виданий 25 серпня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/5262/20, наразі є чинним та таким, що підлягає виконанню. Окрім того, малолітній син [PERSON] в період з червня 2019 року по 24 лютого 2022 року проживав разом з відповідачем, що підтверджує правомірність стягнення аліментів за судовим наказом. Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку наполягала на задоволенні позову з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що вказані у відзиві. Окрім того, просили стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 листопада 2015 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/17463/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів затверджено мирову угоду, зокрема: Після розірвання Сторонами шлюбу в суді син [PERSON] залишається проживати разом з матір`ю [PERSON] . Сторони за цією мировою угодою домовилися про те, що аліменти сплачуються [PERSON] щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої, за домовленістю сторін встановлений у розмірі не менш ніж 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. Аліменти сплачуються до досягнення сином повноліття. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації згідно з ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». 26 квітня 2018 року Оболонським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 56278907 на підставі вказаної ухвали та станом на день розгляду справи стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 25 серпня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/5262/20 видано судовий наказ про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 14 грудня 2020 року Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 63900622 на підставі вказаного судового наказу та станом на день розгляду справи стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 16 серпня 2022 року постановою Київського апеляційного суду у справі № 753/572/20 заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.05.2020 скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком, -відмовлено. 09 лютого 2023 року постановою Верховного Суду у справі № 753/572/20 про визначення місця проживання дитини касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 16.08.2022 залишено без змін. У зазначеній постанові касаційної інстанції вказано, на виконання постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у судовому засіданні Київського апеляційного суду від 16.08.2022 в режимі відеоконференції допитано дитину та встановлено, що [PERSON] з кінця лютого 2022 року проживає з матір`ю, оскільки позивач від початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України передав дитину батькам відповідачки, яка потім виїхала з хлопчиком до Румунії. Згідно з мотивувальною частиною висновку психолога від 09.07.2021 № 73, дитина почуває себе більш комфортно біля мами, а не з татом, який під час спільного проживання до розлучення і під час проживання хлопчика з ним у 2019-2021 роках застосовував більш суворі методи виховання. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У мотивувальній частині постанови Київського апеляційного суду від 16.08.2022 у справі № 753/572/20, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 09.02.2023, встановлені ті обставини, що малолітній [PERSON] з кінця лютого 2022 року проживає зі своєю з матір`ю [PERSON] . Натомість, до вказаного періоду дитина проживала разом з відповідачем [PERSON] з червня 2019 року, що підтверджується обставинами, які встановлені в постанові Київського апеляційного суду від 10.02.2022 у справі № 753/15791/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 188 СК України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У процесі розгляду справи суд установив, що з кінця лютого 2022 року малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем за межами України та перебуває на її утриманні. Зміна фактичних обставин після видання судового наказу від 25.08.2020 про стягнення аліментів, а саме встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків (позивач [PERSON] ), а не з тим, на чию користь стягуються аліменти (відповідач [PERSON] ), є тією істотною обставиною, яка в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України є підставою для звільнення від сплати аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги такі чинники як справедливість і розумність в рамках застосування принципу верховенства права, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, враховуючи встановлений факт проживання з кінця лютого 2022 року малолітнього [PERSON] разом з позивачем, суд дійшов висновку про необхідність звільнити позивача [PERSON] від сплати аліментів з 01 березня 2022 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 25 серпня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/5262/20. Окрім того, суд також звертає увагу, що всупереч положенням ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проживання дитини [PERSON] з нею за період з серпня 2020 року по кінець лютого 2022 року, відтак у вказаній частині позовних вимог суд не убачає доцільним звільняти позивача від сплати аліментів за згаданий період за судовим наказом, що виданий 25 серпня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/5262/20. Щодо позовних вимог [PERSON] про звільнення її від сплати заборгованості по аліментам та стягнення на її користь з відповідача [PERSON] 57 413,01 грн безпідставно отриманих аліментів суд уважає доцільним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відтак, задоволення позовної вимоги про звільнення позивача [PERSON] від сплати аліментів з 01 березня 2022 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 25 серпня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/5262/20, є підставою для вчинення виконавцем виконавчих дій щодо перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, а також у випадку необхідності, стягнення їхньої переплати на користь позивача. Тому підстав для задоволення позовних вимог у цій частині у суду немає. Також суд роз`яснює, що у випадку неналежного перерахунку заборгованості по аліментам або іншої незгоди з діями виконавця боржник не позбавлена звернутися за захистом своїх прав до суду у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, що регулюється нормами розділу VІІ ЦПК України, а не в порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд убачає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, а також те, що позовні вимоги задоволено частково, беручи до уваги ті обставини, що представництво інтересів позивача у справі було також за допомогою адвоката, що сприяло також понесенню певних витрат на професійну правничу допомогу з її боку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з будь-якої зі сторін витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial