Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач - - [PERSON] звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» в особі правонаступника Акціонерного товариства «Альфа Банк», Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером №46917342 від 17.05.2019 о 16:05:40, номер запису про право власності №31597228, дата, час державної реєстрації: 15.05.2019 18:46:57, яким за АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на садові будівлі, загальною площею 269,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , з одночасним припиненням права власності на це майно; - визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером №46916676 від 17.05.2019 о 15:45:38, номер запису про право власності №31596411, дата, час державної реєстрації: 15.05.2019 18:49:34, яким за АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0460 га, кадастровий номер: 5110136900:39:001:0028, з одночасним припиненням права власності на це майно; - визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частки судових будівель (складові частини об`єкту нерухомого майна: садовий будинок А; сараї Б, Д; навіс В, вбиральня Г), загальною площею 269,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , та на 1/3 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0460 га, кадастровий номер: 5110136900:39:001:0028. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне останній за час життя майно, у тому числі на належне нерухоме майно: садові будівлі, загальною площею 269,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0460 га, кадастровий номер: 5110136900:39:001:0028. Позивачка стверджує, що вона входить до кола спадкоємців першої черги до майна [PERSON] , якими також є сини померлої [PERSON] та [PERSON] [PERSON] у позові зазначає, що не зважаючи на вчинені дії з прийняття спадщини, вона звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна [PERSON] , однак їй було відмовлено з підстав того, що вказане нерухоме майно, яке належало на праві власності її дочці, перейшло у власність АТ «Укрсоцбанк», на підставі рішень державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексними номерами №46917342 від 17.05.2019 року та №46916676 від 17.05.2019 року. Позивачка вказує, що вважає вказані рішення державного реєстратора протиправними та незаконними, оскільки винесені з порушенням пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, а саме під час проведення спірних державних реєстрацій в порядку звернення банком стягнення на нерухоме майно [PERSON] не було здійснено належне повідомлення її [PERSON] , як спадкоємця першої черги, про порушення та вчинення дій зі звернення стягнення на майно. Внаслідок чого, позивачка вказує, що спірними рішеннями державного реєстратора, на підставі яких за АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано в порядку звернення стягнення право власності на нерухоме майно [PERSON] , що становить склад спадкового майна, порушуються її права як спадкоємця першої черги до майна померлої дочки. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Калашнікової О.І. від 28.09.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Разом з позовною заявою позивачем надано до суду клопотання про витребування доказів та забезпечення позову. 28.09.2021 року Київським районним судом міста Одеси за наслідком розгляду вказаних клопотань також постановлені ухвали суду: - якою зобов`язано державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Сальнікову З. В. надати до Київського районного суду міста Одеси наближеним чином завірену копію спадкової справи №1108Т/2020, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] . - якою клопотання позивача про витребування доказів від 27.09.2021 року було задоволено та зобов`язано керівника Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» надати до суду реєстраційну справу на об`єкти нерухомого майна: садовий будинок А; сараї Б, Д; навіс В; вбиральня Г, загальною площею 269,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0460 га, кадастровий номер: 5110136900:39:001:0028 за адресою: [ADDRESS] для огляду у судовому засіданні; - якою заяву позивача про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: садовий будинок А; сараї Б, Д; навіс В; вбиральня Г, загальною площею 269,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0460 га, кадастровий номер: 5110136900:39:001:0028 за адресою: [ADDRESS] шляхом заборони АТ «Альфа Банк» вчиняти будь-які дії з відчуження садових будівель загальною площею 269,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0460 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а і заборони органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, в тому числі будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень на вказані об`єкти нерухомого майна до вирішення спору судом. 27.10.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - АТ «Альфа-Банк», в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості та безпідставності, посилаючись на те, що банком під час вчинення дій з державної реєстрації права власності на іпотечне майно [PERSON] , було дотримання усіх передбачених чинним законодавством вимог. Також належним чином вчинені дії з повідомлення усіх спадкоємців до майна [PERSON] , померлої [INFO] , якою [PERSON] на час вчинення таких дій не вважалась, за наслідком не подання до нотаріуса відповідної заяви про прийняття спадщини. 27.10.2021 року від представника АТ «Альфа Банк» надійшла заява про застосування зустрічного забезпечення позову, в якій представник просив суд внести позивачем на депозитний рахунок Київського районного суду міста Одеси грошових коштів в розмірі 265000,00 грн., що еквівалентно 10% приблизної вартості спірного майна, яку ухвалою суду від 01.11.2021 року було залишено без задоволення. Не погодившись з ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2021 року про забезпечення позову представник відповідача - АТ «Альфа Банк» подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив суд ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2021 скасувати та відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. 19.11.2021 року матеріали цивільної справи №947/28933/21 було надіслано до Одеського апеляційного суду. 27.06.2022 року за наслідком розгляду апеляційної скарги постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу АТ «Альфа Банк» задоволено частково, ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 28 вересня 2021 року про забезпечення позову змінено, шляхом виключення посилання суду в резолютивній частині «…і заборонити органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, в тому числі будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень на вказані об`єкти нерухомого майна до вирішення спору судом». 08.07.2022 року матеріали цивільної справи №947/28933/21 повернуті на адресу Київського районного суду міста Одеси з Одеського апеляційного суду. Поряд з цим, 23.11.2021 року, під час перебування матеріалів справи в апеляційній інстанції, на виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2021 року на адресу суду від державного нотаріуса Сальнікової З. В. Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса надійшла копія спадкової справи №1108Т/2020 до майна [PERSON] , померлої [INFO] . 08.07.2022 року Керівником апарату Київського районного суду міста Одеси видано розпорядження №293 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, на підставі якого проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого справу розподілено судді [PERSON], що підтверджується протоколом від 08.07.2023 року. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси [PERSON] від 12.07.2022 року позовну заву [PERSON] прийнято до розгляду та призначено по справі підготовче судове засідання. 05.10.2022 року судом без видалення до нарадчої кімнати ухвалено закрити підготовче провадження по справи та призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представником відповідача АТ «Сенс Банк» 12.12.2022 року до суду надано заяву про заміну відповідача АТ «Альфа Банк» на його правонаступника - АТ «Сенс Банк». Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.12.2022 року було замінено відповідача АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника - «АТ «Сенс Банк». 13.12.2022 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.12.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача від 13.12.2022 року відмовлено. 24.04.2023 року Керівником апарату Київського районного суду міста Одеси, у зв`язку з відстороненням судді [PERSON] на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 13.04.2023 року, видано розпорядження №173 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, на підставі якого проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за наслідком чого дану справу розподілено судді Калініченко Л.В., що підтверджується протоколом від 24.04.2023 року. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. від 01.05.2023 року вказану справу прийнято до свого провадження, та з урахуванням положень ст. 33 ЦПК України, ухвалено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочавши повторний розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. Під час розгляду справи по суті, представником позивача 02.10.2023 року надано до суду клопотання про витребування доказів за вх. №52456/23. У судове засідання призначене на 02.10.2023 року сторони по справі не з`явились, однак цієї ж дати до суду надійшла заява від представника позивача про залишення без розгляду раніше поданого вищевказаного клопотання про витребування доказів. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02.10.2023 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів, подане до суду 02.10.2023 року за вх. №52456/23 в рамках цивільної справи №521/28933/21 - залишено без розгляду. 19.10.2023 року до суду в електронній формі через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів. У судове засідання призначене на 23.11.2023 року з`явився представник позивача, який підтримав вказане клопотання та клопотав про його задоволення. За наслідком розгляду вказаного клопотання, ухвалою суду від 23.11.2023 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів подане до суду 19.10.2023 року за вх. №56124 по даній цивільній справі, залишено без задоволення. Також, суд зазначає, що у судове засідання призначене на 23.11.2023 року інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Судом враховується, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Враховуючи явку до судового засідання уповноваженого представника позивача, стадію розгляду справи по суті, розгляд усіх наявних в матеріалах справи клопотань та заяв, враховуючи строки розгляду справи, неявку інших учасників справи без поважних причинбудучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, судом, з урахуванням думки сторони позивача, було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 21.11.2023 року за наявною явкою учасників справи та на підставі наявних документів в матеріалах справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» 16.04.2010 року перейменований на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії, відповідно до якого позивач зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, вдатності та цільового характеру використання грошові кошти окремими частинами в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 100 000 доларів США з графіком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1.1. Договору кредиту з кінцевім терміном погашення заборгованості до 03.06.2017 року зі сплатою 13% річних. В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 04.06.2007 року було укладено іпотечний договір, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання наступне майно: садові будівлі, загальною площею 269,7 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,046га, кадастровий номер 5110136900:39:001:0028, розташовану за вказаною адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] на праві власності. [INFO] у віці 40 років [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З витребуваних судом під час розгляду справи матеріалів спадкової спарви№1108Т/2020 заведеної державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори до майна [PERSON], померлої [INFO] , вбачається, що 03.07.2009 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини до майна [PERSON] звернувся [PERSON] , який діяв від імені малолітнього [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також у відповідності до матеріалів спадкової справи, вбачається, що спадкоємцем до майна померлої [PERSON] був її малолітній син - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який в подальшому за згодою свого батька 19.11.2020 року звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини. Частиною 4 статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. За наслідком чого вбачається, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , належать кола спадкоємців першої черги за законом та у відповідності до положень ч.4 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. З матеріалів спадкової справи №1108Т/2020 судом також встановлено, що 30.08.2011 року до Третьої Одеської державної нотаріальної контори в межах вказаної спадкової справи надійшла заява від ПАТ «Укрсоцбанк» від 19.08.2011 року за №03-23/37-627 з вимогою повідомити про наявність відкритої спадкової справи до майна [PERSON] , померлої [INFO] , наявність спадкоємців до майна останньої, а у разі їх наявності повідомити про перехід усіх прав та обов`язків боржника за умовами іпотечних договорів від 14.09.2006 року за р.№2089 та від 04.06.2007 року за р.№1162. 30.08.2011 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори листом за №4426/02-14 повідомлено АТ «Укрсоцбанк» про прийняття заяви банку з вимогами до спадкоємців [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що в Київському районному суді міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №1512/3974/2011 за позовом ПАТ «УкрСоцбанк» до [PERSON] , який діяв від імені та в інтересах малолітнього [PERSON] , третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. За наслідком розгляду вказаної справи, 18.05.2012 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. У задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 121546,36 доларів США за договором про надання відновлювальної лінії від 04.06.2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме садовий будинок, загальною площею 269,7 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,046 га, розташовану за вказаною адресою, яка належить [PERSON] на праві власності шляхом продажу з прилюдних торгів в межах виконавчого провадження. У решті вимог ПАТ «Укрсоцбанк» - відмовлено. З наявних матеріалів справи, вбачається, що вказане рішення Київського районного суду міста Одеси від 18.05.2012 року по справі №1512/3974/2011 набрало законної сили 29.05.2012 року. Отже, розгляд вказаної справи здійснювався в межах заявлених позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», з урахуванням факту смерті [PERSON] та залученням і пред`явленням вимог до спадкоємців [PERSON] , а сме - [PERSON] , яким були вчинені дії з прийняття спадщини в межах встановленого законом строку та який вважається таким, що прийняв спадщину. В подальшому з наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №276212206 від 23.09.2021 року вбачається, що 17.05.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Риммою Вячеславівною були винесені: - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером №46917342 від 17.05.2019 о 16:05:40, на підставі якого проведено державну реєстрацію за АТ «УКРСОЦБАНК», код ЄДРПОУ 00039019, права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 1831835051101 - садові будівлі, загальною площею 269,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності №31597228; вказаний запис містить інформацію, що зазначене рішення винесене на підставі: рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №0303914100081, виданого 27.03.2019 Укрпошта; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №0303914100073, виданого 27.03.2019 Укрпошта; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №08.306-297/1620/2, виданого 26.03.2019 Укрпошта; іпотечного договору від 04.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №1162; - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером №46916676 від 17.05.2019 о 15:45:38, на підставі якого проведено державну реєстрацію за АТ «УКРСОЦБАНК», код ЄДРПОУ 00039019, права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 1831798151101 - земельну ділянку, площею 0,046га, кадастровий номер 5110136900:39:001:0028, за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 31596411; вказаний запис містить інформацію, що зазначене рішення винесене на підставі: рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №0303914100081, виданого 27.03.2019 Укрпошта; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №0303914100073, виданого 27.03.2019 Укрпошта; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №08.306-297/1620/2, виданого 26.03.2019 Укрпошта; іпотечного договору від 04.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №1162. Під час розгляду справи було встановлено, що також і підтверджено позивачем, що правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» за даними правовідносинами є АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого в подальшому став АТ «Сенс Банк». Після проведення вказаних дій з державної реєстрації за АТ «УКРСОЦБАНК» права власності на іпотечне майно [PERSON] , померлої [INFO] , судом з матеріалів спадкової справи № 1108Т/2020 встановлено, що 14.11.2020 року до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі звернулась [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з заявою про прийняття спадщини за законом до майна померлої дочки - [PERSON] , померлої [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, 04.03.2021 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Сальніковою З.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна [PERSON] , з підстав того, що право власності на садові будівлі, загальною площею 269,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,046га, кадастровий номер 5110136900:39:001:0028, за адресою: [ADDRESS] , перейшло у власність АТ «Укрсоцбанк». Приймаючи вказану відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки [PERSON] померлої [INFO] , [PERSON] вважаючи вищевказані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі яких спадкове майно перейшло у власність АТ «Укрсоцбанк» протиправними та такими, що порушують її права як спадкоємця першої черги за законом, якою в свою чергу прийнято спадщину, звернулась до суду з даним позовом. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. При вирішенні спору по суті важливе значення має встановлення наявності у особи, яка звернулась із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Верховний Суд неодноразово зазначав, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вищевикладене, суд зазначає, що як вбачається [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на наявність порушених її прав, як спадкоємця першої черги за законом до майна [PERSON] , померлої [INFO] , як така, що прийняла спадщину. Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих обставин, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За правилами статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного вбачається, що за наслідком смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилась спадщина до майна останньої з моменту її смерті, для вчинення дій з прийняття якої встановлено законом строк у шість місяців для подання відповідної заяви про її прийняття. Матеріали спадкової справи №1108Т/2020 до майна [PERSON] , померлої [INFO] , не містять інформації про складання спадкодавцем заповіту, а відтак спадкування до майна останньої здійснюється за законом. Як вже встановлено з матеріалів спадкової справи №1108Т/2020 до майна [PERSON] , померлої [INFO] , позивачка [PERSON] , як матір останньої та належна до кола спадкоємців першої черги у відповідності до положень законодавства, звернулась з заявою про прийняття спадщини за законом шляхом подання заяви про прийняття спадщини 14.11.2020 року , тобто з пропуском строку для вчинення відповідної дії для прийняття спадщини у більше ніж 11 років. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] були вчинені дії з поновлення відповідного строку на подання заяви про прийняття спадщини за законом до майна померлої дочки [PERSON] . Також суд вважає безпідставними доводи позивачки викладені у позові з приводу того, що остання вважається такою, що прийняла спадщину у відповідності до положень чинного законодавства України, оскільки матеріали справи не містять жодного обґрунтування та доказу на підтвердження цих обставин. Судом встановлено, що у відповідності до: заяв про прийняття спадщини наявних в матеріалах вказаної спадкової справи; зазначених особисто [PERSON] обставин у заяві про прийняття спадщини; встановлених державним нотаріусом обставин у спадковій справі; наявних в матеріалах справи копій виконавчих листів №1512/2-3974/11, вбачається, що померла [INFO] [PERSON] на час смерті була зареєстрована у належному їй нерухомому майні - будівлі, за адресою: [ADDRESS] . Поряд з цим, як вбачається з поданої позивачкою до позову копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01.07.2009 року Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на її ім`я, остання починаючи з 13.12.2006 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Додатково судом встановлено, що у відповідності до даних встановлених державним нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2021 року, право власності зокрема на садові будівлі, за адресою: [ADDRESS] , де була зареєстрована на час смерті спадкодавець - [PERSON] , належали останній на підставі свідоцтва про право власності на садові будівлі, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради від 05.10.2005 року серії [NUMBER] . Отже, станом на час реєстрації позивачки 13.12.2006 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вже належало на праві власності нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , що не свідчить про ототожнення цих об`єктів нерухомості, або змінність адреси розташування об`єкту нерухомого майна належного померлій [PERSON] , в якому остання проживала станом на час смерті. Будь-яких доказів на підтвердження того, що об`єкт нерухомого майна за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , є одним тим самим нерухомим майном та адресою, в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України до суду не надано. За наслідком вищевикладеного, суд вважає безпідставними та необгрунтованими доводи, що [PERSON] у відповідності до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину до майна [PERSON] , померлої [INFO] , а саме як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки спростовується вищевказаними встановленими судом обставинами. У зв`язку з чим, враховуючи вказані встановлені обставини, встановивши, що [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини до майна [PERSON] , померлої [INFO] , з пропуском у більше ніж 11 років, ніж встановлено законом, суд вважає, що [PERSON] у відповідності до положень ч.1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщина до майна [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного, приймаючи встановлення, що [PERSON] , як особа яка належала до кола спадкоємців першої черги, однак вважається такою, що не прийняла спадщина до майна [PERSON] , померлої [INFO] , а відтак не має право на спадкове майно останньої, суд доходить до висновку про необґрунтованість доводів позивачки та відсутність порушених прав та інтересів останньої, як спадкоємця до майна [PERSON] , померлої [INFO] спірними рішеннями державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером №46917342 від 17.05.2019 о 16:05:40 та за індексним номером №46916676 від 17.05.2019 о 15:45:38, які стосуються нерухомого майна, що становила спадкову масу після смерті [PERSON] . Поряд з цим, суд зазначає, що встановлення обставин, що [PERSON] не було вчинено дій з прийняття спадщини та вважається такою, що не прийняла спадщина до майна [PERSON] , померлої [INFO] , спростовує доводи останньої про те, що у АТ «Укрсоцбанк» був наявний обов`язок з її повідомлення про вчинення дій з проведення державної реєстрації на спірне майно та скерування повідомлення про усунення порушень. Крім того, позивачкою одночасно в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано до суду жодних доказів на підтвердження викладених обставин в частині того, що під час проведення спірних державних реєстрації щодо спірного нерухомого майна її не було повідомлено та не було надіслано відповідного письмового повідомлення та вимоги, враховуючи встановлені обставини, що спірні рішення державного реєстратора винесені на підставі зокрема: рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №0303914100081, виданого 27.03.2019 Укрпошта; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №0303914100073, виданого 27.03.2019 Укрпошта; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №08.306-297/1620/2, виданого 26.03.2019 Укрпошта. Доказів на підтвердження того, що вказані рекомендовані повідомлення не стосуються позивачки, [PERSON] не доведено жодним доказом, як і не заявлялось під час розгляду справи належного клопотання щодо витребування матеріалів реєстраційних справ відносно спірних державних реєстрацій від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, як належного суб`єкта державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій форм. Одночасно судом враховується, що у відповідності до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, не вчинення позивачем процесуальних дій з доведення заявлених вимог належними та допустимими доказами, є ризиком настання наслідків такою особою. З урахуванням вищевикладеного, приймаючи встановлення відсутності порушених прав та інтересів позивача, за охоронюваним законом інтересів яких остання звернулась до суду з цим позовом, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» в особі правонаступника Акціонерного товариства «Сенс Банк», Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав, слід відмовити. Крім того, враховуючи не доведеність позивачем правп на спадкування за законом до майна [PERSON] , померлої [INFO] , та з підстав відмови у задоволенні вимог про скасування спірних державних реєстрацій права власності за АТ «Укрсоцбанк» на спірне нерухоме майно, вимоги позивачки [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом також не підлягають до задоволення. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Приймаючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» в особі правонаступника Акціонерного товариства «Сенс Банк», Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та визнання права власності в порядку спадкування за законом, слід відмовити. Приймаючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені [PERSON] під час розгляду справи, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, до відшкодування не підлягають. При вищевикладених обставинах та

Outcome: dismissed