Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про\~визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належав [PERSON] , на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого на голову колгоспного двору виконкомом Коломийської районної ради 08 січня 1988 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради народних депутатів за № 220. Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , видане виконкомом Коломийської районної ради 08 січня 1988 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради народних депутатів за № 220 тільки на голову колгоспного двору - [PERSON] , проте станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку були ще зареєстровані: його дружина - позивач [PERSON] та його діти: відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивачі - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 03 січня 2005 року зроблено актовий запис за №1. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповітів спадкодавець не складав, яка складається в т.ч. із житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Спадщину за законом: позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли, подавши заяви про прийняття спадщини, а відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини, про що також подали відповідні заяви до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] , сторони звернулися до державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, господарські будівлі та споруди. У відповідності до п. 4.18 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус витребувала подати правовстановлюючий документ на будинок. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину сторони не взмозі, в зв?язку з із тим, що право власності зареєстровано за [PERSON] , як за головою колгоспного двору, а згідно ст. 346 ЦК України право власності на майно померлого припинилося з моменту його смерті. частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору, не виділено. З таких підстав постановою державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просять, ухвалити рішення, яким визнати за ними позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на спадкове майно а саме: житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS] в рівних частках по 1/3 (одній третій) частці кожному. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, однак їх представник [PERSON] подана до суду заяву, в якій просила дану справу слухати у її та позивачів відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, про дату та час повідомлені належним чином. На адресу суду подали засвідчені старостою села [PERSON] заяви, в яких позовні вимоги визнали, підтримали в повному обсязі та просили справу розглянути за їхї відсутності, позов задоволити. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивачів, думку відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено,що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності голові колгоспному двору [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 08 січня 1988 року,виданого на підставі рішення виконкому Коломийської районної Ради народних депутатів №220 від 14 жовтня 1987 року, реєстраційним записом на звороті вказаного свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок,який зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] за реєстровим №63 08 січня 1988 року (а.с.8). Станом на 01 липня 1990року у спадковому будинку були зареєстровані: голова сім?ї: [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] ; дружина: позивач [PERSON] - [INFO] ; дочка: відповідач [PERSON] - [INFO] ; дочка : відповідач [PERSON] - [INFO] ; дочка: відповідач [PERSON] - [INFO] ; син: відповідач [PERSON] - [INFO] ; син: позивач [PERSON] - [INFO] ; син: позивач [PERSON] - [INFO] , що підтверджується довідкою Отинійської селищної ради від 01 вересня 2023 року № 362 (а.с.31). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва одруження серії [NUMBER] від 01.09.1978 р. (а.с. 33) і батьком позивачів [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 квітня 19878 року(а.с.39), [PERSON] що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 1988 року. а також батьком відповідачів по справі [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 1978 р. (а.с.75), [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 березня 1980 р. (а.с.78), [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 1983 р. (а.с.81) та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 травня 1985 року (а.с.81)\\ Встановлено, що на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві були зареєстровані та проживали голова двору спадкодавець [PERSON] , та члени двору: позивачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , і їх частки у вказаному майні рівні та відповідно становили по 1/8 частині спірного будинковолодіння. [INFO] , [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис за № 1 (а.с.32). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом доскладу якої входить в т.ч. спірне будинковолодіння, яку прийняли позивачі [PERSON] , [PERSON] , подавши відповідні заяви до Першої Коломийської райдержконтори (а.с. 67). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 22.06.2005 року подали до Першої Коломийської райдержконтори заяву №647 спадкова справа № 468, про відмову від належного їм права на спадщину після смерті батька [PERSON] , на користь дружини померлого вона ж позивач [PERSON] та неповнолітнього сина він же позивач [PERSON] (а.с.68) Встановлено, що відповідачі по справі після ліквідації колгоспних дворів 15.04.1991 року не ставили вимогу про виділ часток із майна колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , тому відповідно до ст.. 126 ЦК УРСР втратили право на частки в майні згаданого колгоспного двору. З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР, а з 15.04.1991 року Закону України „Про власність" колгоспні двори ліквідовано і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Власність колгоспного двору регулювалася ст.ст. 120 126 ЦК УРСР (редакція 18.07.1963 року). Згідно ст.120 ЦК УРСР, колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Вищевказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору збереглося і на даний час, що стверджується виготовленим 30.06.2023 року ОКП «Коломийським МБТІ» технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами. Згідно вказаного технічного паспорта за адресою [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок «А», стайня «Б», стодола, навіс «В,Г,» гараж «Д», літня кухня «Ж», погріб «З», вбиральня «К», криниця, вимощення «1,1» та огорожа «2-3». (а.с.10-12) Наведені вище обставини підтверджуються витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 36824124 (а.с. 103) та копією спадкової справи (а.с.67-102). Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] , позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Першої Коломийської райдержнотконтори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне нерухоме майно не взмозі, в зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] , який помер [INFO] , а частки голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.08.2023р. (а.с.49-50). Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку (заг. пл.107,6 кв.м., житл. пл. 77,8 кв.м.) та господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , то ринкова ціна становить 349\~300 грн., з них: житловий будинок (А) 209 000 грн., стайня (Б) 18 400 грн., стодола (В) 15 400 грн., навіс (Г) 6 100 грн., гараж (Д) 9 200 грн., літня кухня (Ж) 33 800 грн., погріб (З) 15 400 грн., вбиральня (К) 3 500 грн., криниця (№1) 14 000 грн., огорожа (№2-3) 17 500 грн., вимощення (І) 7 000 грн. (а.с.14) За таких\~обставин суд\~дійшов висновку\~про те,\~що позивачами\~доведено належними\~і допустимими\~доказами ті\~обставини,\~на які\~вони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог,\~відтак,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги є\~обґрунтованими і\~підлягають задоволенню. На підставі наведеного та ст. ст. 346, 392,122,1234,1268 ЦК України,

Outcome: approved