Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черновська Л.Г., про витребування майна. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є спадкоємицею за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді - квартири [ADDRESS] , яке належало матері позивачки - [PERSON] , та було незаконно відчужене [PERSON] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 у цивільній справі №199/3787/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , був розірваний договір довічного утримання, укладений між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тараненком Р.В. Цим же рішенням повернуто у власність [PERSON] майно - квартира [ADDRESS] , та скасовано державну реєстрацію обтяження нерухомого майна. [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] , після набрання чинності рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (01.12.2022) у справі №199/3787/22, знаючи про те, що позов [PERSON] задоволено і спірна квартира повернута у її власність, 09.12.2022, незаконно відчужив цю квартиру шляхом укладення договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Черновською Л.Г. на користь [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просив суд витребувати на користь [PERSON] у [PERSON] квартиру [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 12.06.2023 заборонено відчуження квартири [ADDRESS] (загальна площа 33,5 кв.м, житлова 19,3 кв.м, яка складається з: 1\~коридор, 2\~туалет, 3\~кухня, 4,5\~житлові), яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер якого 755, виданого 09.12.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черновською Л.Г. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65799912 від 15.12.2022). Ухвалою суду від 14 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також визначено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 липня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Цівань Н.В. надала до суду заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Разбітнов К.В. 14.11.2023 до суду не з`явилися. Адвокатом Разбітновим К.В. 14.11.2023 через канцелярію суду надано клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із виїздом відповідача [PERSON] за кордон, доказів чого не надано. Проте причин неявки адвоката у судове засідання не зазначено. Крім того, посилаючись на направлення відзиву на позов сторонам по справі, доказів направлення відзиву сторонам у справі суду не надано. Крім того, відзив на позов суду також не надано. При цьому, суд враховує, також, що строки на подання відзиву пропущені, клопотання про поновлення строків на подання відзиву також відсутнє. Інших клопотань також не заявлено. Суд звертає увагу на те, що 15.08.2023 відповідач [PERSON] надала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 12.10.2023. 11.10.2023 до суду надійшло клопотання адвоката Разбітнова К.В. представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи та про ознайомлення з матеріалами справи і 11.10.2023 представник відповідача у приміщенні суду ознайомився із матеріалами справи. 12.10.2023 у зв`язку із поданням адвокатом Разбітновим К.В. заяви про ознайомлення з матеріалами справи розгляд справи було відкладено на 14.11.2023. 14.11.2023 ані відповідач, ані її представник до суду не з`явилися. З огляду на зазначене, поведінку сторони відповідача, строки розгляду справ, суд вважає можливим розглянути справу 14.11.2023 за відсутності учасників судового розгляду. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черновська Людмила Григорівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Письмові пояснення на позов суду не надав, хоча за повідомленням Укрпошти копію позовної заяви отримав 20.06.2023. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20) вказано, що: «відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див., зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)». У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей\~387\~і\~388 ЦК України, є неефективними. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга\~статті 328 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин). Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього (частина перша\~статті 330 ЦК України). Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до\~статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Правила частини першої\~статті 388 ЦК України\~стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої\~статті 12 Цивільного кодексу України\~добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року в справі № 522/14900/19 (провадження № 61-10361св22) вказано, що: «можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21). Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19). Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб щодо зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30 листопада 2022 року, актовий запис №3499. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 (справа № 199/3787/22) позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання задоволено повністю. Ухвалено розірвати договір довічного утримання від 01.02.2018, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тараненком Р.В. (реєстр 53); повернуто у власність [PERSON] , майно - квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1474854612101, загальна площа 33,5 кв.м, житлова 19,3, в житл. буд. літ А-2 та складається з: 1 коридор, 2-туалет, 3-кухня, 4, 5 житлові); скасовано державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - заборону на нерухоме майно, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 39464339 від 01.02.2018, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 24631965 від 01.02.2018. Вирішено питання судових витрат. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 набрало чинності 01.12.2022. Водночас, [PERSON] померла [INFO] . З рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 вбачається, що відповідач [PERSON] , в даній справі третя особа, знав про розгляд судом позову [PERSON] до нього про розірвання договору довічного утримання і позов визнав. Проте, 09.12.2022, [PERSON] , після набрання чинності рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (01.12.2022) у справі №199/3787/22, за яким власником квартири [ADDRESS] , є саме [PERSON] , не маючи на те правових підстав, відчужив спірну квартиру шляхом укладення договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Черновською Л.Г., на користь [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер 755, виданий 09.12.2022 приватним нотаріусом Черновською Л.Г., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65799912 від 15.12.2022. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власникові належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно з вимогами ст.387 ЦК України\~за загальним правилом власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємицею за законом [PERSON] , померлої [INFO] , і яка була на день смерті власницею квартири [ADDRESS] . Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 303/6974/16-ц. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Судом встановлено, що набуття [PERSON] \~\~права власності на спірне нерухоме майно відбулося у протиправний спосіб - після ухвалення судом рішення про розірвання договору довічного утримання від 01.02.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , та повернення у власність [PERSON] , майна - квартири [ADDRESS] . Викладене, безумовно, свідчить про те, що відповідач не набув права власності на спірне нерухоме майно у спосіб та порядку, визначені законом. Таким чином, з огляду на те, що спірний об`єкт нерухомості вибув з володіння власника поза його волею, суд доходить висновку про те, що пред`явлення ним позову до добросовісного набувача (відповідача) про витребування цього майна на підставі\~статті 388 ЦК\~відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4786 грн. 00 коп. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536 грн. 80 коп., а всього 5322,80 грн.

Outcome: approved