Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

31.08.2023 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.09.2022 на вул. Козловського, 11 у м. Дрогобичі Львівської області сталася ДТП за участю автомобілів: «Сітроен Немо» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] , який був застрахований від ризику пошкодження в ДТП у АТ «СК "Інго" згідно договору добровільного страхування № 640545311.21, термін дії якого був від 12.11.2021 до 11.11.2022, та франшизою - 1304.13 грн. Згідно пунктів 2.2, 2.3 Договору добровільного страхування - страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів; попадання каміння; протиправних дій третіх осіб; угону. Виплата страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу. Внаслідок ДТП застрахований у Позивача транспортний засіб марки «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] отримав значні механічні ушкодження. Згідно рахунку-фактури СПД [PERSON] № М000016460 від 11.10.2022, - загальна вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] складає 195969.28 грн. 04.11.2022 позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля завдану шкоду у розмірі 194665.15 грн., шляхом оплати рахунку на ремонт (зі мінусом франшизи, передбаченої Договором добровільного страхування) та набув право зворотної вимоги до особи, винної у завданні шкоди та її страховика у розмірі сплачених коштів. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2022 року по справі № 442/5763/22 громадянина [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Рішення суду набрало законної сили. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Сітроен Немо» р.н. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу № 206779612 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілих (третіх) осіб, у розмірі 130000.00 грн. та франшизою - 0.00 грн. Згідно Звіту про оцінку автомобіля №44038 від 27.02.2023, - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] складає 224577.58 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу (оцінена матеріальна шкода) складає 224577.58 грн. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Сітроен Немо» р.н. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахованою у ПрАТ «СК «ВУСО», 15.06.2023 позивач звернувся до даної страхової компанії із заявою про компенсацію суми страхової виплати за Договором добровільного страхування у розмірі 130000.00 грн., в межах визначеного Законом та полісом обов`язкового страхування ліміту. Разом з тим, враховуючи набуття права зворотної вимоги в межах фактично сплачених грошових коштів за Договором добровільного страхування у розмірі 194665.15 грн., а також ліміт майнової відповідальності страховика Відповідача у розмірі 130000.00 грн., - Позивач вважає, що решта завданої майнової шкоди у розмірі 64665.15 грн. (194665.15 грн. - 130000.00 грн.) підлягає до стягнення з Відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння завданої шкоди (винуватця ДТП) та володільця джерела підвищеної небезпеки на підставі положень ч. 2 ст.1187 та ч. 1 ст. 1194 ЦК України. 31.08.2023 суддею отримано відповідь №206661 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача, а.с 58. Ухвалою судді від 31.08.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 28.09.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, а.с. 59. 06.09.2023 відповідач подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 62) і 21.09.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву і долучено докази направлення такого відзиву позивачу (а.с. 64-70). У відзиві відповідач, не заперечуючи свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.09.2022 о 8.30 год. на вул. Козловського, 11 в м. Дрогобичі, позову не визнає та просить в його задоволенні відмовити. Зазначає, що одним із доказів його вини, в матеріалах справи є Протокол про адміністративне правопорушення ААД№338881 від 09.09.2022 та схема місця ДТП від 09.09.2022 до нього, яку підписали як він, так і водій [PERSON] . Вказує, що відповідно до цієї схеми, а саме ст.2 (зворотній бік) в графі перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу отриманих унаслідок ДТП, в рядку де зазначено пошкодження автомобіля «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] зазначено: «пошкоджено: передню праву дверку, права бокова дверка, заднє праве крило, права бокова пластмасова накладка дверей». З даними пошкодженнями були згідні як він, так і водій [PERSON] . Відповідно до Договору страхування №640545311.21 терміном дії з 12.11.2021 до 11.11.2022 між АТ «СК «Інго»», з однієї сторони, та ТОВ «Синтез солар», з іншої сторони, було застраховано автомобіль Fiat Taleno д.н.з. [NUMBER] та франшизою - 1304.13 грн. Відповідно до п. 9.1.4. при настанні ДТП Страхувальник повинен про це повідомити Страховика. В матеріалах справи є «Повідомлення про випадок № справи (5091555)» відповідно до якого 09.09.2022 року АТ «СК «Інго»» була повідомлена про настання страхового випадку. Відповідно до графи ушкоджені елементи кузову транспортного засобу зазначено: праві передні, права стійка, праве переднє крило, задні двері, кузов, калітка - деформації. Відірвана захисна пластмаса на задній двері, правій стійці, пошкоджене покриття правові сторони, тобто пошкодження ідентичні тим, які вказані в схемі ДТП, описаній вище. Відповідно до п.9.1.4.2. Договору страхування зазначено: в інших випадках (де пошкоджено більше двох суміжніх елементів та без деформації) виїзд представника Спеціалізованої служби або іншої уповноваженої особи страховика на місце події є обов`язковим, а тому, на місце події повинен був виїхати представник Страховика для огляду пошкодженого застрахованого транспортного засобу для засвідчення відповідних пошкоджень тз. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що така дія, передбачена Договором страхування відбулась і що було зафіксовано ушкодження на транспортному засобі, які були в момент ДТП. Також, на думку відповідача, відсутні будь-які документи підтверджуючі те, що даний транспортний засіб оглядався до початку ремонту представником Страховика (п.9.4.4. Договору страхування). Позивачем, як доказ заподіяної шкоди надається Рахунок №М000016460 від 11.10.2022 виданого СПД [PERSON] , проте з вказаного рахунку можна зрозуміти з цього рахунку це є СТО. Однак чи є це «Спеціалізоване СТО», чи «СТО за направленням Страховика», чи «СТО за направленням Страховика з використанням альтернативних складових частин ТЗ» як це визначено п.п.10.2.3.1, 10.2.3.2., 10.2.3.3. Договору страхування невідомо. А від цього залежить сума виплати і що саме включається у виплату. Адже, відповідно до п. 10.2.3.3. Договору страхування, якщо Страхувальник, після настання страхового випадку, відмовляється ремонтувати ТЗ на визначеній Страховиком СТО, Страховик проводить розрахунок з врахуванням положень п.п. 10.2.1.2., які в свою чергу вказують, що при виплаті страхового відшкодування сума ПДВ не відшкодовується. Як зазначає відповідач, з аналізу Рахунку №М000016460 видно, що вартість усіх робіт та запчастин вказана з урахуванням ПДВ, хоча сама сума ПДВ в рахунку не вказана, а тому неможливо вирахувати, яка вартість виконаних робіт та матеріалів без ПДВ, так як в Україні відповідно до ч. 1 ст. 193 ПКУ ставки податку встановлюються : 20%, 0%, 7%( які встановлюються на визначені групи товарів, що передбачено у п. в цієї статті) та 14 % ( які визначені в пункті г до цієї статті). У своїх рішеннях викладених у постановах ВС :№ 206/5271/14-ц від 11.12.2019 року; № 295/6973/16-ц від 20.11.2019 року; № 212/2534/16-ц від 13.11.2019 року; № 161/2017/16-ц від 02.10.2019 року; № 200/6084/14-ц від 21.08.2019 року; № 296/10171/14-ц від 03.07.2019 року; № 398/1808/15-ц від 03.07.2019 року; № 619/2671/16-ц від 27.03.2019 року: суди погоджуються з висновками та підтверджують, що страхова зобов`язана компенсувати ПДВ лише після надання доказів проведення ремонту, як правило актів виконаних робіт спеціалізованого СТО. Однак жодного підтвердження ремонту автомобіля, на переконання відповідача, Позивачем надано не було. Окрім цього, аналізуючи Рахунок №М000016460 видно, що він виписаний 11.10.2022, тобто через місяць після ДТП і в ньому пошкодження, які є на тз та які потребують ремонту (зокрема візуальні) відрізняються від тих, що вказані в схемі до ДТП та повідомленні Повідомлення про випадок № справи (5091555), а саме: вказано, що потребується демонтаж, заміна та фарбування переднього бампера, демонтаж бампер задній демонтаж монтаж та витратні матеріали на бампера та кріплення до них та інше, а всього на загальну суму 35434,3 гр., які відповідача не визнає, оскільки коли саме появились ці пошкодження невідомо і належними та допустимими доказами Позивачем вони не доведені. Оскільки автомобіль експлуатувався протягом місяця з моменту ДТП, його Страховиком оглянуто не було, пошкодження не зафіксовані, то стверджувати, що пошкодження, зокрема бамперів, виникли в наслідок ДТП, яке мало місце 09.09.2022 року неможливо. Отже, сума в розмірі 35434.30 грн Позивачем в даному випадку не доведена, а враховуючи те, що усі деталі, роботи та матеріал вказані з врахуванням ПДВ, вирахувати який не можливо, то вважає, що сума заявлена позивачем, а саме: 64665.15 грн. не підтверджена належними та допустими документами. Окрім цього, вважає, що доданий як доказ Рахунок №М000016460 втратив свою чинність 14.10.2022 року, так як в ньому зазначено, що рахунок дійсний 3 банківські дні, однак Позивач чомусь 04.11.2022 року (тобто через 20 днів) здійснив по ньому проплату (що підтверджується платіжною Інструкцією №17869). Ще одним доказом того, що ремонт автомобіля проведений не був і страхова не отримала акту виконаних робіт, а виплатила грошові кошти Вигодонабувачу безпідставно, на переконання відповідача, - є Звіт №44038 про оцінку автомобіля «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] від 27.02.2023 Вважає,що Позивач як на підставу позовних вимог посилається на Звіт №44038, хоча сам фактично проігнорував цей Звіт, оскільки даний звіт виконаний 27.02.2023, а виплата була здійснена 04.11.2022 року. Разом з тим, вважає, що страхова зобов`язана компенсувати ПДВ лише після надання доказів проведення ремонту, як правило актів виконаних робіт спеціалізованого СТО, проте, чи є СПД [PERSON] спеціалізованим СТО невідомо. Відповідно до Звіту 44038, станом на 21.02.2023 ремонт автомобіля проведений ще не був, хоча гроші з ПДВ за нього уже були заплачені, оскільки до Звіту №44038 додано протокол огляду транспортного засобу №44038 від 21.02.2023, відповідно до якого майже усі пошкодження, які були вказані в Рахунку №М000016460 в наявності, однак до цих пошкоджень добавились нові, а зокрема: в правій частині заднього бампера мається подряпина структури в наслідок чого він потребує заміни, бампер передній деформований в правій частині з подряпинами і потребує заміни та фарбування. Окрім цього, відповідно до Звіту №44038 вказано, що в ціни враховується ПДВ - 20%. За таких обставин відповідач вважає, що автомобіль «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] після ДТП, яке мало місце 09.09.2022 побував ще в одній, або декількох ДТП, а розбіжності в пошкодженнях в Рахунку №М000016460 , в схемі ДТП, повідомленні про ДТП, в Звіті 44038 дають підстави вважати, що ушкодження які були виявлені під час огляду 11.10.2022 року та 01.02.2023 року, не ті ж самі які були виявлені після ДТП 09.09.2022 року, а тому Позивачем не доведено які саме пошкодження були 09.09.2022 і яка завдана сума збитків. 28.09.2023 розгляд справи було відкладено на 12.10.2023 для надання можливості позивачу подати відповідь на вказаний відзив (а.с. 72). 12.10.2023 позивачем подано відповідь на відзив та докази направлення такого відповідачу, в якому позивач посилається на те, що доводи відповідача, викладені у відзиві є надуманими та безпідставними, а тому просить позов задоволити (а.с. 74-81). 19.10.2023 та 09.11.2023 розгляд справи було відкладено на 09.11.2023 для надання можливості відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив, оскільки згідно відстеження з сайту "Укрпошти" таку відповідь на відзив відповідач станом на 19.10.2023 та 09.11.2023 не отримав. 16.11.2023 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив та докази направлення такого позивачу, які є аналогічні відзиву на позовну заяву. Поряд з цим, в ухвалі про відкладення від 19.10.2023 (а.с. 82), яку відповідач отримав засобами поштового зв`язку (згідно відстеження з сайту "Укрпошти", а.с. 85-87) було зазначено причини відкладення розгляду справи для надання можливості відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив. Незважаючи на це, станом на 09.11.2023 відповідач заперечення не подав, заінтересованості в ознайомленні з матеріали справи не проявив. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем ні клопотання про розгляд справи за участю сторін не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2022 року по справі № 442/5763/22 [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрема за те, що він 09.09.2022 на вул. Козловського, 11 у м. Дрогобичі Львів перед початком руху, не переконався що це буде безпечно, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки FIAT TALENTO н.з. [NUMBER] , котрий їхав в попутному напрямку руху та об`їжджав даний автомобіль, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження Автомобіль «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] був застрахований від ризику пошкодження в ДТП у АТ «СК "Інго" згідно договору добровільного страхування № 640545311.21, термін дії якого був від 12.11.2021 до 11.11.2022, та франшизою - 1304.13 грн. Згідно пунктів 2.2, 2.3 Договору добровільного страхування - страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів; попадання каміння; протиправних дій третіх осіб; угону. Виплата страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу (а.с. 10-19). Внаслідок ДТП застрахований у Позивача транспортний засіб марки «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] отримав значні механічні ушкодження. Згідно рахунку-фактури СПД [PERSON] № М000016460 від 11.10.2022, - загальна вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] складає 195969.28 грн. (а.с. 23-24). 04.11.2022 позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля завдану шкоду у розмірі 194665.15 грн. (а.с. 27-28), шляхом оплати рахунку на ремонт (зі мінусом франшизи, передбаченої Договором добровільного страхування). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Сітроен Немо» р.н. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу № 206779612 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілих (третіх) осіб, у розмірі 130000.00 грн. та франшизою - 0.00 грн. (а.с. 8). Згідно Звіту про оцінку автомобіля №44038 від 27.02.2023, - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фіат Таленто» р.н. [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу (оцінена матеріальна шкода) складає 224577.58 грн. (а.с. 29-34) З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Сітроен Немо» р.н. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахованою у ПрАТ «СК «ВУСО», 15.06.2023 позивач звернувся до даної страхової компанії із заявою про компенсацію суми страхової виплати за Договором добровільного страхування у розмірі 130000.00 грн., в межах визначеного Законом та полісом обов`язкового страхування ліміту (а.с. 52-53). Як на підставу пред`явленого позову, позивач посилається на те, що має право зворотної вимоги в межах фактично сплачених грошових коштів за Договором добровільного страхування у розмірі 194665.15 грн., а також враховуючи ліміт майнової відповідальності страховика Відповідача у розмірі 130000.00 грн., та вважає, що решта завданої майнової шкоди у розмірі 64665.15 грн. (194665.15 грн. - 130000.00 грн.) підлягає до стягнення з Відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння завданої шкоди (винуватця ДТП) та володільця джерела підвищеної небезпеки на підставі положень ч.2 ст.1187 та ч. 1 ст.1194 ЦК України. Перевіряючи зазначені доводи, суд виходить з того, відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і його страховиком. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Що стосується заперечень відповідача в частині, що згідно умов договору добровільного страхування представник страхової компанії зобов`язаний виїжджати на місце пригоди; застрахований транспортний засіб не оглядався безпосередньо після ДТП; відповідачу невідомо чи є СПД [PERSON] «Спеціалізованим СТО», «СТО за направленням страховика» чи «СТО за направленням страховика з використанням альтернативних складових частин ТЗ»; з рахунку СПД [PERSON] невідомо, яка сума ПДВ нараховувалася (оскільки при відсутності ремонту ПДВ не враховується); відсутнє підтвердження фактичного ремонту застрахованого автомобіля; перелік пошкоджень не відповідає тому, який вказаний в рахунку СПД [PERSON] ; рахунок на ремонт СПД [PERSON] втратив чинність; застрахований автомобіль був ще у декількох ДТП, суд вважає такі безпідставними, виходячи з наступних міркувань. Щодо огляду пошкоджень застрахованого автомобіля представником страхової компанії після вчинення ДТП, то суд погоджується з доводами представника позивача про те, що такий проводився 09.09.2022, що підтверджено протоколом огляду транспортного засобу, доданого до відповіді на відзив, з якого вбачається майже той самий перелік пошкоджень (можливо більш деталізований), як і той, що описаний працівниками поліції на місці пригоди (а.с. 79). Доводи відповідача щодо того чи є СПД [PERSON] «Спеціалізованим СТО», «СТО за направлені страховика» чи «СТО за направленням страховика з використанням альтернативних складових частин ТЗ», є надуманими, оскільки умовами Договору добровільного страхування (п.2.4.) було передбачено, що на випадок пошкодження, транспортний засіб застрахований на умовах «СТО за направленням страховика» відповідно до п. 10.2.3. Договору. Тобто, застрахований автомобіль підлягає до відновлення на СТО, яке обирає, страховик і куди він скеровує страхувальника. Таким чином, як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу від 09.09.2022 застрахований автомобіль у відповідності до п. 10.2.3. Договору було скеровано для проведення ремонтно-відновлювальних робіт саме до СПД [PERSON] (а.с. 79). Щодо нарахування чи не нарахування сум ПДВ в рахунку на ремонт СПД [PERSON] (оскільки при відсутності фактичного ремонту ПДВ не враховується), то таке твердження не заслуговує на увагу суду з огляду на те, що сума ПДВ дійсно враховується при виплаті, однак при умові проведення виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не страхової виплати за договором добровільного страхування, оскільки вони регулюються різними нормативно-правовими актами. Перше, положеннями Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової Відповідальності власників наземних транспортних засобів», друге в свою чергу, регулюється положеннями Закону України «Про страхування» та відповідними нормами ЦК України. Отже, в даному випадку має місце добровільне страхування, при якому сторони керуються умовами договору добровільного страхування, які визначають що, де, коли і у який спосіб розраховується страховиком і як виплачується. Умови договору добровільного страхування № 640545311.21 не передбачали віднімання суми ПДВ від вартості ремонтно-відновлювальних робіт, зазначених в рахунку СТО на ремонт застрахованого транспортного засобу, тому така сума і не віднімалася позивачем. Доводи відповідача щодо відсутності підтвердження фактичного ремонту застрахованого автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку позивач є страховиком за умовами договору добровільного страхування, яким передбачено проведення страхової виплати після надання певного пакету документів (Розділ 11 Договору добровільного страхування). Предметом Договору добровільного страхування, за виконанням якого позивач набув право зворотне вимоги до відповідача, є не виконання ремонту застрахованого автомобіля, а здійснення страхової виплати у випадку настання ДТП. Факт приведення ремонту (чи його відсутність) не входить до предмету доказування по даній цивільній справі, оскільки предметом заявленого позову є реалізація права зворотної вимоги в порядку суброгації на підставі виконання договору страхування, предметом якого було здійснення страхової виплати на підставі рахунку СТО, а не виконання ремонту застрахованого автомобіля отже, позивач за договором добровільного страхування не має обов`язку слідкувати за тим ремонтувався автомобіль його власником чи ні, оскільки до його обов`язків за договором входить виключно здійснення страхової виплати згідно виставленого рахунку. Відповідно до п. 27 Постанови Плунуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Що стосується доводів відповідача про те, що перелік пошкоджень застрахованого автомобіля не відповідає тому, який вказаний у рахунку СТО, то такий перелік визначений Звітом про оцінку автомобіля № 44038 від 27.02.2023 року, який, як зазначає позивач, був наданий і страховику відповідача - ПрАТ «СК ВУСО» для здійснення страхової виплати. При цьому, останнім будь-яких зауважень щодо такого Звіту не було висловлено і 11.09.2023 року ПрАТ "СК "ВУСО" перерахувало на банківський рахунок позивача суму заявленої вимоги у розмірі 130000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням, а.с. 80. Щодо твердження відповідача про те, що на його думку, застрахований автомобіль був ще у декількох ДТП, то таке є лише припущенням, яке не можу бути покладене в снову судового рішення. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивач має право зворотної вимоги в межах фактично сплачених грошових коштів за Договором добровільного страхування у розмірі 194665.15 грн., а також враховуючи ліміт майнової відповідальності страховика Відповідача у розмірі 130000.00 грн., та вважає, що решта завданої майнової шкоди у розмірі 64665.15 грн. (194665.15 грн. - 130000.00 грн.) підлягає до стягнення з Відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння завданої шкоди (винуватця ДТП) та володільця джерела підвищеної небезпеки на підставі положень ч. 2 ст. 1187 та ч. 1 ст. 1194 ЦК України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.\~141\~ЦПК України та ст.\~4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2684,00 грн. понесених судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved