Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 18 вересня 2023 року до суду надійшла позовна заява згідно якої 15 листопада 2007 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб від якого у них [INFO] народився син [PERSON] 11 липня 2013 року рішенням суду шлюб сторін було розірвано. 15 травня 2018 року рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 930,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача в твердій грошовій сумі 930,00 грн., менший 1/4 розміру заробітку відповідача. Відповідач працює, однак не бажає добровільно збільшити розмір аліментів на неповнолітню дитину. Позивач має важкий матеріальний стан, тому просить суд: змінити спосіб стягнення, визначений рішенням суду від 15 травня 2018 року, з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька дитини; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини з дня подачі позовної заяви до суду; припинити стягнення аліментів по рішенню суду від 15 травня 2018 року та повернути до суду виконавчий лист, виданий на підставі вказаного рішення суду. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 18 вересня 2023 року до суду надійшла позовна заява. 3. 19 вересня 2023 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 19 вересня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судові засідання призначались на 09, 30 жовтня 2023 року, 14 листопада 2023 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 6. 14 листопада 2023 року позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду. 7. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений неодноразово належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 9. У Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3). Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1 і ч. 2 ст. 27). 10. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч. 1). Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ч. 2). Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч. 1). Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ч. 2). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3). Як зазначено у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналіз наведених положень Закону України «Про охорону дитинства» свідчить, що витрати на потреби дитини мають бути однаковими для кожного з батьків. 11. Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1). Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч. 2). Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї (ч. 6). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10). В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Як зазначено у ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2). Одним із основних прав дитини є право на утримання. За змістом ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (ч. 1). Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (ч. 2). Як зазначено у ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2). Законодавець у ст. 183 СК України визначив, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1). В силу ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 12. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (абз. 1). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (абз. 3). У п. 23 означеної Постанови Пленуму зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них (абз. 1). У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абз. 4). 13. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зазначено, що враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 14. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 15. Законодавець у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установив з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 16. [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане 03 серпня 2009 року Козачківською сільською радою Летичівського району Хмельницької області. 17. 11 липня 2013 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/257/13-ц, провадження №2-257/13), яке набрало законної сили 23 липня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 листопада 2007 року Виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №45, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . 18. 15 травня 2018 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/196/18, провадження №2-678-185/18), яке набрало законної сили 14 червня 2018 року, змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2013 року (справа №678/256/13-ц, провадження №2-256/13) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 930,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до його повноліття. Припинено стягнення аліментів по рішенню Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2013 року (справа №678/256/13-ц, провадження №2-256/13) з дня набрання законної сили рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року та повернути виконавчий лист, виданий на підставі рішення від 11 липня 2013 року, до Летичівського районного суду Хмельницької області. 19. 19 вересня 2023 року Летичівською селищною радою [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , видана довідка №97 згідно якої в складі її сім`ї проживає син [PERSON] , [INFO] . VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 20. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 21. Зміст положень ч. 2 ст. 182 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» свідчить про те, що з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1416,50 грн. (2833,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2833,00 грн. 22. У період з 15 листопада 2007 року по 23 липня 2013 року (день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу) [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі в якому [INFO] у них народився син [PERSON] . Спільний син сторін проживає з матір`ю. 23. 11 липня 2013 року рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 400,00 грн. на утримання дитини. 15 травня 2018 року рішенням суду змінено розмір аліментів і ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 930,00 грн. на утримання дитини. 24. Позивач вірно зазначає, що розмір аліментів - 930,00 грн., який визначений рішенням суду від 15 травня 2018 року, на даний час є меншим, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років - 1416,50 грн. 25. Отже, з часу ухвалення судом рішення про зміну розміру аліментів від 15 травня 2018 року змінилися мінімальні життєві стандарти, в тому числі, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років. 26. Відповідач не надав суду доказів того, що він не спроможний сплачувати аліменти в силу певних обставин (стан здоров`я, догляд за непрацездатним членом сім`ї, наявність на утриманні інших дітей, тощо) та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, з`явитися до суду і обґрунтувати власну позицію щодо порушеного позивачем питання в частині зміни способу стягнення аліментів. 27. Суд враховує, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, є недостатнім для забезпечення належного розвитку дитини, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, харчування, тощо, що тягне за собою зміну матеріального становища позивача, водночас стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від заробітку (доходу) відповідача. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини. 28. Зважаючи на ці обставини суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, проте у новому розмірі аліменти мають сплачуватися з дня набрання рішенням законної сили. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 29. Встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, дають суду підстави для висновку, що позовна заява є обґрунтованою, однак підлягає задоволенню частково. 30. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 31. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому враховуючи вимоги ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial