Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свій позов тим, що у період з 15.09.2001 року сторони перебували у шлюбі, який згодом був розірваний. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , який є інвалідом з дитинства. З моменту припинення шлюбних відносин і по сьогоднішній день син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 05.12.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду звернуто до примусового виконання та 10.02.2014 року відкрито виконавче провадження. Позивач зазначає, що понад дев`ять років відповідач не цікавився життям сина та не виконував свій обов`язок по його утриманню. У зв`язку з несплатою аліментів станом на 08.05.2023 року заборгованість [PERSON] становить 257107,50 грн. В зв`язку з цим, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, загальний розмір пені за період з вересня 2013 року по травень 2023 року за прострочення сплати аліментів на утримання дитини становить 2701116,26 грн. Разом з тим, в силу вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, неустойка (пеня) стягується у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, а тому до стягнення підлягає сума пені в розмірі 257107,50\~грн.\~Оскільки виховання\~та утримання\~сина потребує\~постійних матеріальних\~затрат,\~а позивачу самостійно важко забезпечувати належний та гармонійний розвиток дитини, вона змушена була звернутись до суду з цим позовом та просила стягнути з [PERSON] на її\~користь неустойку\~(пеню)\~за прострочення\~сплати аліментів у розмірі 257107,50 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.07.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Разом з тим, відповідачем було подано суду відзив на позовну заяву з порушенням строку, тому він не приймається судом до уваги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Також додав, що наразі відкрито щодо відповідача кримінальна провадження за несплату аліментів на утримання дитини. Відповідачем розрахунок заборгованості не оскаржувався. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він платив аліменти поки мав таку можливість. Можливо якийсь місяць не платив, проте завжди допомагав купив сину кросівки. Також він часто хворів, тому багато коштів витрачав на лікування. Докази сплати аліментів не збереглися. На сьогоднішній день його дохід становить 8 - 9 000,00 грн. щомісяця, з яких він сплачує аліменти в розмірі 1500,00 2000,00 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 05.12.2011 року у справі №2-2423/2011, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частини\~від усіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). На підставі вказаного вище рішення суду, 16.03.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист № 2-2423/2011 (а.с. 11). Виконавче провадження\~за вказаним\~виконавчим листом\~було відкрито державним виконавцем Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2014 року ВП №41947916 (а.с. 12). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №41947916, за період з 01.01.2013 року по 31.05.2023 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 257107,50 грн. (а.с. 15-17). Слід задзначити, що відповідач не заперечує суму заборгованості та не оскаржував розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за несплату аліментів на утримання дитини за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2023 року, яка набрала законної сили. (а.с. 42). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Матеріалами справи підтверджується факт неповного виконання платником аліментів [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, що вбачається з розрахунку заборгованості, складеним державним виконавцем, що є підставою для стягнення пені відповідно до частини другої статті 196 СК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому має місце наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] пені, передбаченої статтею 196 СК України. З приводу твердження відповідача щодо його проблем із здоров`ям та потребування дороговартісного лікування, то слід зазначити, що дана обставина не є підставою для спростування вимог позову. При цьому, [PERSON] не надав суду доказів про звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того, з його пояснень вбачається, що останній не погоджується з розміром аліментів. Щодо посилання\~відповідача про\~забезпечення ним\~повністю своєї\~матері,\~яка проживає\~сама,\~то допомога батькам-пенсіонерам не є підставою для не сплати пені за прострочення сплати аліментів, оскільки мати позивача забезпечена соціальними виплатами. Разом з\~тим,\~відповідач не\~заперечив щодо\~розрахунку пені\~та іншого розрахунку не надав. Тому, з урахуванням наведеного вище, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а тому підлягають задоволенню в розмірі 100 відсотків заборгованості. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 2571,08 грн. в дохід держави. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved