Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 11.10.2023 [PERSON] звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 29.09.2018 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після народження меншої дитини відповідач залишив сім`ю та став проживати окремо; фінансово дітям не допомагав, не купував та не надавав продуктів харчування, будь-яких речей та одягу, не цікавився їх життям, не займався вихованням, не цікавився здоров`ям дітей. В зв`язку з цим позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.01.2023 шлюб між ними розірвано, рішення набрало законної сили. З кінця 2021 року і по даний час всі обов`язки по піклуванню про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (забезпечення необхідним харчуванням, медичний догляд, лікування дітей, виховання, спілкування, надання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприяння засвоєнню ними загальновизнаним нормам моралі) та інші батьківські обов`язки позивач здійснює самостійно без участі відповідача. Після початку військової агресії Російської Федерації проти України позивач для збереження життя та здоров`я свого та своїх дітей змушена була покинути Україну та переїхати до Федеративної Республіки Німеччина, де і проживає разом з дітьми на даний час, що підтверджується Офіційним підтвердженням реєстрації за місцем проживання. Старша донька [PERSON] має вади здоров`я та перебуває на амбулаторному лікуванні з діагнозом: порушення когнітивного розвитку по типу інтелектуальної недостатності, порушення мовленнєвого розвитку та підозрою на ранній дитячий аутизм. Позивач з свого боку постійно відвідує лікувальні заклади (лікарні), що підтверджується останнім візитом до лікаря до центру медичного обслуговування. За весь період проживання за кордоном відповідач не намагався зв`язатись з позивачем, не поцікався її життям та життям дітей, жодного разу не надав будь-якої допомоги дітям. Відповідач вказані факти не заперечує та визнає, про що подав відповідну заяву посвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І., зареєстровану в реєстрі за №616 від 15.08.2023. З урахуванням викладеного та на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою від 16.10.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 12:00 год. 22.11.2023 (а.с.35). 22.11.2023 сторони в підготовче судове засідання не з`явились. 20.11.2023 на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує та у зв`язку з визнанням позову відповідачем просить постановити рішення за результатами підготовчого судового засідання (а.с.42-43). 17.11.2023 на адресу суду надійшло клопотання відповідача, в якому він зазначає, що погоджується з фактичними обставинами справи, зазначеними позивачем. Просить позовні вимоги задовольнити та позбавити його батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.39). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.3 ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи ту обставину, що відповідач визнає позов в повному обсязі, про що свідчить його заява від 15.08.2023, посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. (а.с.24) та клопотання (а.с.39), суд розцінює вказану заяву як визнання позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та вважає за можливе винести рішення з підготовчого судового засідання у відсутності сторін, на підставі доказів наявних у матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2018. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.01.2023 шлюб між ними розірвано (а.с.10). Сторони по справі є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.13,14). Позивач та малолітні діти [PERSON] , 31.03.2019 та [PERSON] , [INFO] , з 09.04.2022 зареєстровані та проживають на території Федеративної Республіки Німеччини [ADDRESS] , що підтверджується довідками про офіційне підтвердження реєстрації за місцем проживання, які перекладені на українську мову перекладачем [PERSON] . Справжність підпису перекладача засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. 06.09.2023 (а.с.15-23). Згідно медичного заключення районної лікарні Остергольц від 13.05.2022 про [PERSON] , [INFO] , дитина має порушення когнітивного розвитку по типу інтелектуальної недостатності, порушення мовленнєвого розвитку та підозру на ранній аутизм. Дане заключення перекладене на українську мову виконано в перекладній агенції «Грейт» (а.с.25-27). Крім того, в матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] від 15.08.2023, посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. відповідно до змісту якої він не заперечує факт перебування у шлюбі з [PERSON] з вересня 2018 року по січень 2023 року. Наявність спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільні подружні відносини з [PERSON] у них не склались. Відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.01.2023 у справі №278/3351/22 їх шлюб розірвано. Спільні діти, [PERSON] та [PERSON] постійно проживають з колишньою дружиною - [PERSON] . Всі обов`язки по піклуванню про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (забезпечення необхідним харчуванням, медичний догляд, лікування дітей, виховання, спілкування, надання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі) та інші батьківські обов`язки здійснюються [PERSON] самостійно, без його участі. З дітьми з кінця 2021 року не бачиться та не піклується про них. Відповідно до даної заяви не заперечує, проти позбавлення його батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дане рішення є незмінним, безстроковим та остаточним (а.с.24). ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Спір між сторонами у справі виник з приводу не виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Ці правовідносини регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України) , Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно із ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частинами 4 та 5 статті 155 СК України передбачено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Водночас, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, залишив їх на вихованні матері [PERSON] , дітьми не цікавиться, не спілкується з ним, не дбає про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, самоусунувся від їх виховання та утримання.Крім того, нотаріально засвідчена заява [PERSON] , свідчить про те, що він свідомо відмовляється від своїх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] тане заперечує проти позбавлення його відносно їх батьківських прав. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи дану вимогу закону, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved