Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У квітні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , по якому просить стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» матеріальні збитки, заподіянні при дорожньо-транспортній пригоді в розмірі 3 087,67 грн. та понесені судові витрати. 01.05.2023 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача направив заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, про причини своєї неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2189-VIII від 09.11.2017 р. відбулося відокремлення видів діяльності щодо виробництва, передачі, постачання та розподілу електричної енергії, шляхом створення відповідних вертикально інтегрованих суб"єктів господарювання, з подальшим ліцензуванням обраного виду діяльності такими суб`єктами. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.11.2018 р. № 1416 «Про видачу ПРАТ «Кіровоградобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом» позивач є оператором системи розподілу на території Кіровоградської області. Основним Завданням позивача є утримання електричних мереж в належному стані для задоволення потреб споживачів в електричній енергії. 30.04.2020 року о 20 год. 50 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «ЗАЗ ТF 699Р», д/н [NUMBER] по вул. Миколи Левицького біля буд. 63 в м. Кропивницькому порушуючи вимоги пунктів 2.3 «б», 2.10 «а», 12.1 ПДР України, був не уважним, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини та допустив наїзд на електроопору ТП №14 ТП17Л1. Внаслідок ДТП автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Псля чого, [PERSON] залишив місце пригоди. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2020 року по справі № 404/3296/20 провадження № 3/404/1350/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та призначити стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Постанова набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Для відновлення електропостачання споживачам представниками позивача в терміновому порядку були виконані роботи по відновленню пошкодженого майна на ПЛ-0,4 кВ Л-1 та замінено електроопору № 14, відповідно до наряду на виконання робіт № 1 від 01.05.2020 р., який згідно із п. 3.3.11. наказу Комітету по нагляду за охороною праці від 09.01.1998 р. № 4 «Про затвердження Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів» було знищено. Як доказ виконаної роботи позивачем додано виписку з журналу обліку робіт за нарядами і розпорядженнями - наряд № 1 з датою виконання 01.05.2020 року о 10 год. 20 хв. Виконуючи роботи по відновленню пошкодженого майна позивач поніс витрати на загальну суму 3087,67 грн., що підтверджується калькуляцією розрахунку вартості виконаних робіт по заміні опори № 14 на ПЛ-0,4кВ від ТП-17 Л-1 розташованої на вул. Миколи Левицького в м. Кропивницький. 23.04.2021 року позивач рекомендованим листом направив на адресу відповідача претензію вих. № 275/03/56 з вимогою відшкодувати завдані збитки в сумі 3 084,57 грн. яку останній отримав 27.04.2021 року особисто. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, враховуючи, що відповідач є особою відповідальною за заподіяний збиток, а відтак вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved