Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з 2001 року по даний час, з дозволу Радомишльської міської ради, він разом із своєю сім`єю постійно проживає у вищевказаній квартирі. Протягом усього часу він здійснював поточний та капітальний ремонт, сплачував комунальні платежі. Звернувшись до органу приватизації, Рішенням виконкому Радомишльської міської ради у видачі свідоцтва про право власності на дану квартиру йому було відмовлено. Оскільки право власності на дану квартиру ні за ким не зареєстроване, для захисту своїх прав змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 15.05.2023 до участі у справі залучено в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] які проживають по [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Радомишльської міської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, з позовними вимогами погоджуються. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється вимогами ст.344 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Також, відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Таким чином, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Зокрема такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 травня 2019 року у справі №\~910/17274/17. Також, відповідно до\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами. Отже, враховуючи те, що передача у власність приватизованого житла відбувається на підставі рішення органу приватизації, оформляється свідоцтвом про право власності на житло, яке реєструється органом приватизації, цей орган приватизації у будь-якому випадку має бути залучений до участі у справі у якості відповідача. Крім того, за змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення. З матеріалів справи слідує, що згідно довідки від 09.08.2022 за №343 виданої ПП «ЖИТЛОРЕМСЕРВІС-9», в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх син [PERSON] , [INFO] із родиною. З карток реєстрації особи в будинку за адресою: [ADDRESS] вбачається, що місце проживання [PERSON] за вказаною адресою зареєстровано 26.06.2001 року. Згідно повідомлення про надання субсидій № 013379 від 07.11.2018 року [PERSON] проживаючому за адресою: [ADDRESS] було призначено субсидію для відшкодувань витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня місяця 2018 року по квітень місяць 2019 року включно щомісяця в сумі 521,48 грн.. Згідно довідки про наявність (відсутність) зареєстрованого майна виданої КП «Житомирське обласне БТІ» Житомирської обласної ради №417 від 15.08.2022 року за матеріалами інвентаризаційної справи № 2445 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. З матеріалів інвентаризаційної справи № 2445 наданої Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації «Житомирської обласної ради» вбачається, що багатоквартирний будинок був побудований в 1959 році і володільцем є «Городской совет депутатов трудящихся» м.Радомишль. Протягом 1993-1996 років Бюро по приватизації державного житлового фонду при міській Раді народних депутатів, а в подальшому Виконкомом Радомишльської міської ради мешканцям буд. [ADDRESS] видавались Свідоцтва про право власності на житло. Рішенням Виконкому Радомишльської міської ради № 841 від 26.09.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за адресою буд. [ADDRESS] . Як зазначено в рішенні, підставою для відмови стало те, що будинок [ADDRESS] не відноситься до державної та комунальної власності. Відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІО1:5249-9994-4293-7204 замовником технічної інвентаризації та технічного паспорту на квартиру є [PERSON] . Таким чином, позивач з 2001 року добросовісно вселився до квартири за даною адресою і відкрито та безперервно нею володіє. Відповідач Радомишльська міська рада Житомирської області, яка була замовником будівництва багатоквартирного будинку та відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які також проживають у даній квартирі позовні вимоги визнали в повному обсязі і у суду відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову.\~ Доказів того, що у вказаний час будь-яка інша особа виявила інтерес до вказаної квартири судом не здобуто. Ніхто, окрім позивача не претендує на квартиру, не заявляє ніяких претензій на нього. Оскільки позивач з 2001 року (більше 20 років) добросовісно, безперервно, відкрито володіє однокімнатною квартирою [ADDRESS] , за ним може бути визнано право власності на це майно за набувальною давністю, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України. Іншого способу захисту, враховуючи рішення органу приватизації, позивач не має. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказану квартиру за набувальною давністю, отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи клопотання КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» про відшкодування витрат особі, яка надала доказ на вимогу суду в розмірі 985 грн. суд зазначає, що відшкодування цих витрат, здійснюється на підставі доказів про фактично понесені витрати. В той же час до заявленого клопотання не долучено розрахунку понесених витрат в сумі 985 грн. і жодного доказу на підтвердження суду не надано. За таких обставин клопотання задоволенню не підлягає.

Outcome: approved