Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Виклад позиції заявника. [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій, просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] станом на час відкриття спадщини [INFO] . В обґрунтування своєї заяви зазначено, що [PERSON] є донькою [PERSON] 02 квітня 1991 року зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] . 29 червня 1998 року зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу та [PERSON] прізвище не змінювала. [INFO] у віці 68 років помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема земельну ділянку кадастровий номер: 6323184800:08:004:0021, що розташована за адресою: Харківська область, Кегичівський район, Рояківська сільська рада. Після смерті [PERSON] , його донька [PERSON] не зверталася з заявою про прийняття спадщини, адже [PERSON] фактично проживала разом зі спадкодавцем в [ADDRESS] по день його смерті, вели спільне господарство, доглядала та піклувалася за своїм батьком, допомагала по господарству, у зв`язку з чим заявниця вважала, що прийняла спадщину. Однак, станом на сьогоднішній день настала гостра потреба в прийнятті спадщини. 22 серпня 2023 року з наміром оформлення спадщини [PERSON] , в особі представника по довіреності, звернулася до Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини за законом після її батька [PERSON] , 1939 року народження, який помер [INFO] . 22 серпня 2023 року [PERSON] , завідувач Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуюча обов`язки завідувача Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області розглянувши заяву [PERSON] , яка діяла по довіреності від імені [PERSON] , постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії № 233/02-31 від 22 серпня 2023 року постановила відмовити [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] її батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що згідно довідки, виданої Кегичівською селищною радою, Красноградського району, Харківської області на день смерті спадкодавець [PERSON] постійно проживав за адресою [ADDRESS] , зареєстрований був один. У зв`язку з наведеними фактами та для оформлення спадщини [PERSON] вимушена звернутися до Суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 07 листопада 2023 року заявник звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судове засідання на 28 листопада 2023 року. Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року клопотання представника заявника про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про місце дату та час повідомлені у встановленому законом порядку, натомість надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, окрім того: представник заявника - про підтримання заявлених вимог, представник Кегичівської селищної ради Харківської області - не заперечує проти задоволення заяви. Позиція заінтересованої особи Кегичівської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не відома. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.10). Згідно довідки відділу реєстрації актів цивільного стану від 21 листопада 2007 року № 172/02-74 вбачається, що 02 квітня 1991 року в відділі РАЦС Диканського районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №13. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] , 29 червня 1998 року зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу відділом реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 44. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала (копія, а.с.11-12) [INFO] у віці 68 років помер [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 13 та підтверджується свідоцтвом про смерть видане Рояківською сільською радою Кегичівського району Харківської області 15 серпня 2008 року серія [NUMBER] (копія, а.с.6). Відповідно до витягу з ДЗК про земельну ділянку № НВ-9919381772023 від 02 травня 2023 року [PERSON] мав у власності земельну ділянку кадастровий номер: 6323184800:08:004:0021, що розташована за адресою: Харківська обл., Кегичівський район, Рояківська сільська рада та належала йому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 17 грудня 2002 року Р2 № 761817 (копія, а.с.14-16). Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії № 233/02-31 від 22 серпня 2023 року [PERSON] , завідувач Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуюча обов`язки завідувача Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області розглянувши заяву [PERSON] , яка діяла по довіреності від імені [PERSON] , постановила відмовити [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] її батька [PERSON] у зв`язку з тим, що згідно довідки, виданої Кегичівською селищною радою, Красноградського району, Харківської області № 22-39/501 від 11 травня 2023 року, на день смерті спадкодавець [PERSON] постійно проживав за адресою [ADDRESS] , зареєстрований був один (копія, а.с.5). Згідно довідки Кегичівської селищної ради від 11 травня 2023 року № 22-38/50, [PERSON] , яка мешкає в селі Василівка, Полтавського району Полтавської області разом з батьком [PERSON] , однією сім`єю постійно, без реєстрації проживала в [ADDRESS] , та вела спільне господарство, здійснювала за ним догляд по день його смерті [INFO] (а.с.13). В судовому засіданні також було досліджено заяву свідка [PERSON] , [INFO] , справжність підпису якої засвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською С.О., зареєстровано в реєстрі за № 2594 (а.с.17) та заяву свідка [PERSON] , [INFO] справжність підпису якої засвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською С.О., зареєстровано в реєстрі за № 2595 (а.с.24), проте суд не може брати їх до уваги оскільки, письмові показання свідків не передбачені ні ст. 57 ЦПК України, а ні іншими статтями ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно доч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до вимог ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 633/344/16-ц. Як встановлено в судовому засіданні, факт підтверджується довідкою Кегичівської селищної ради від 11 травня 2023 року № 22-38/50, відповідно до якої [PERSON] , яка мешкає в селі Василівка, Полтавського району Полтавської області разом з батьком [PERSON] , однією сім`єю постійно, без реєстрації проживала в [ADDRESS] , та вела спільне господарство, здійснювала за ним догляд по день його смерті [INFO] (а.с.15). Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, що фактично усуває перешкоди для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом. З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього, надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 15,16, 29, 1216-1218, 1221 ЦК України,

Outcome: approved