Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

17 лютого 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.11.2017 між ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Фірма «Люстдорф»» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2189656, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мерседес-Бенс», д.н.з. [NUMBER] . 05.06.2018 року о 12 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Солом`янська, 3-б, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Мерседес-Бенс», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження автомобіля транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] з вини відповідача. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.06.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 КУпАП. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/2189656, на підставі страхового акту №180000166559 від 15.06.2018 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] складає 10 698,00 грн. У зв`язку з викладеним та відповідно до умов договору страхування ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувало власнику транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в сумі 10 698,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР044711 від 21.06.2018 року. Згідно ст. 22 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.3 цієї статті зазначає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі викладеного просив позов задовольнити. 18.02.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазуру Ю.Ю. 10.06.2020 року та 19.06.2020 року до суду надійшли довідки з приводу реєстрації місця проживання відповідача. 19.06.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю. 05.10.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Листом Солом`янського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди направлені до Голосіївського районного суду м. Києва для належного оформлення. 26.05.2021 року листом Голосіївського районного суду м. Києва справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повернуто до Солом`янського районного суду м. Києва після належного оформлення. 27.05.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Солом`янського районного суду м. Києва О.Б. Калініченко. 28.05.2021 року суддя О.Б. Калініченко пожала на розгляд керівнику апарату Солом`янського районного суду м. Києва доповідну записку. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2021 року відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 22 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.3 ст. 22 Цивільного кодексу України зазначає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.92р.: «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них». Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови). Судом встановлено, що 14.11.2017 між ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Фірма «Люстдорф»» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2189656, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мерседес-Бенс», д.н.з. [NUMBER] . 05.06.2018 року о 12 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Солом`янська, 3-б, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Мерседес-Бенс», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження автомобіля транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] з вини відповідача. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.06.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керувала автомобілем «Мерседес-Бенс», д.н.з. [NUMBER] , є винною особою, дії якої призвели до ДТП. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/2189656, на підставі страхового акту №180000166559 від 15.06.2018 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] складає 10 698,00 грн. У зв`язку з викладеним та відповідно до умов договору страхування ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувало власнику транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в сумі 10 698,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР044711 від 21.06.2018 року. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п.38.1.1.ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Обставини того, що відповідач залишив місце ДТП підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.06.2018 року. Згідно вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку , що вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 698,00 грн. виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 10 698,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 102,00 грн.

Outcome: approved