Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

02 травня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього - [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради та Посольство Республіки Таджикистан в Україні про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якій позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на користь малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліментів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року, провадження у справі - відкрито. Встановлено загальний порядок розгляду справи. Підготовче засідання призначено на 30.05.2023 року. За наслідками підготовчого судового засідання, що відбулося 30.05.2023 року, ухвалами суду було залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Посольство Республіки Таджикистан в Україні, а також витребувано у Державної прикордонної служби відомості про перетин Кордону [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] державного кордону України, а також витребувано з Посольства Республіки Таджикистан в Україні відомості щодо чоловіка, батьків, рідних сестер та братів [PERSON] . Підготовче засідання було відкладено на 04.07.2023 року, та яке було відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи на 05.09.2023 року. 05 вересня 2023 року - підготовчий розгляд справи було закрито та призначено справу до розгляду на 10.10.2023 року. У судовому засіданні, що відбулося 10.10.2023 року, суду було надано довідку практикуючого психолога КУ «ЦСПРД ОМР ОО» від 03.04.2023 року. Судове засідання було відкладено на 07.11.2023 року. Судом поставлено питання про витребування відомостей про батька дитини. Учасники справи - не заперечували. Ухвалою суду від 07.11.2023 року було витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] . Витребувані відомості надійшли до Приморського районного суду м. Одеси 17 листопада 2023 року. У судове засідання, що відбулося 23 листопада 2023 року - з`явився представник позивача та представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради. Інші учасники справи - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дачу час там місце розгляду справи. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини, та дійшов до наступних висновків. [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено актовий запис №335, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.30-32). Як вбачається з копії свідоцтва, батько дитини - не зазначений, матір`ю вказана - [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , що про зроблена актовий запис №360 що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.26-29). Як вбачається з копії свідоцтва, батько дитини - не зазначений, матір`ю вказана - [PERSON] . Як вбачається з акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 10.01.2022 року, 10.01.2022 року у [ADDRESS] було виявлено невідому дитину жіночої статі, за наслідками вчинення передбачених законом дій встановити яку вдалося. Нею виявилась [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] та яка навчається в ЗОШ №21 (а.с.23). Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 10.01.2022 року, 10.01.2022 року у [ADDRESS] було виявлено невідому дитину чоловічої статі, за наслідками вчинення передбачених законом дій встановити яку вдалося. Нею виявився [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] (а.с.24). Діти були доставлені до КНП ДМЛ №2 ОМР, що підтверджується актами. З акту бесіди в телефонному режимі, що була проведена 12.09.2022 року о 12 годині 26 хвилин вбачається, що [PERSON] на даний момент проживає на території РФ, та яка з приводу позбавлення батьківських прав відносног [PERSON] та [PERSON] зазначила, що у зв`язку з війною не має можливості прибути в Україну та забрати дітей для виховання у своїй родині (а.с.34). Обстеження умов проживання здійснити не вадлося, оскільки, за адресою: [ADDRESS] - двері не відчинили, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 30.01.2023 року (а.с.38). Згідно довідки практикуючого психолога КУ «ЦСПРД ОМР ОО» від 03.04.2023 року, під час спілкування із дітьми було встановлено, що вони не бажають жити з мамою. Також, [PERSON] зазначила, що у одній із телефонних розмов, матір`ю була висловлена думка про те, що вона не може забрати [PERSON] та [PERSON] до себе, а тому, буде краще якщо вони залишаться у Центрі (а.с.44). 05 квітня 2023 року Служба у справах дітей звернулася до Голови Приморської адміністрації Одеської міської ради із проектом висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] від 20.04.2023 року, уповноважений орган дійшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Як вбачається з відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі від 08.11.2023 року, що надійшла до суду 17.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] , якого діти називали своїм батьком, помер [INFO] , про що складено актовий запис №1208, складеного 30.01.2023 року. В судовому засіданні суд дистанційно поспілкувалася з [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , які підтвердили, що з мамою не спілкуються та просили позбавити її батьківських прав. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Згідно із ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень статті 214 СК України, ч.1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. У постанові Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі № 362/4847/20 вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19, Проживання батька протягом значного часу на території іншої держави без участі у вихованні дітей, піклуванні про них тощо, а також обізнаність про їхню важку життєву ситуацію, пов`язану зі смертю матері, - достатні підстави для позбавлення його батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей. Такий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц. У постанові КЦС ВС від 13.07.2022 у справі № 366/2047/18 зазначено, щосуд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Верховний Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом, спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Будь яких дій, спрямованих на заперечення відповідачем проти позбавлення батьківських прав, [PERSON] - не вживала. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України») У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Враховуючи те, що [PERSON] тривалий час уникає від виконання своїх батьківських обов`язків, як матері дитини, що випливають із положень чинного законодавства, відсутність її участі у фізичному та духовному розвитку дітей, проживання за межами території держави, обізнаність матерів про важку життєву ситуацію дітей, сама процедура носить законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав, а також наведення чітких та достатніх доводів зі сторони позивача, що підтверджують доцільність позбавлення батьківських прав, суд доходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна позиція зазначена у ст. 180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З постанови Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20 вбачається, що відмова батьків (усиновлювачів) від дитини є такою, що порушує її права та інтереси, тому ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьківських прав і стягнення з батьків (усиновлювачів) аліментів на її утримання. У ч.2 ст.182 ЦПК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи той факт, що позивач звернувся до суду із позовом 02.05.2023 року, вимога про стягнення аліментів з 02.05.2023 року до моменту досягнення малолітнім - [PERSON] , [INFO] та неповнолітньою [PERSON] , [INFO] - підлягає задоволенню.

Outcome: approved