Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 12.10.2017 року він з відповідачем зареєстрував шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2131. У шлюбі народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім. Сімейне життя між ними не склалось, через різні характери та погляди на подружнє життя. Між ними відсутнє почуття поваги та любові один до одного, не підтримують шлюбних відносин, шлюб існує тільки формально. Надалі перебувати у шлюбі не бажає, примирення між ними не можливе, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Просить постановити рішення, яким шлюб мiж ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач, [PERSON] , не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилася. 14.11.2023 року остання подала до суду заяву, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі та розгляд справи проводити без її участі (а.с. 16). 31.10.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 12.10.2017 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2131, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2017 року (а.с. 2). Від даного шлюбу [INFO] народилась одна дитина: син [PERSON] , який на даний час є малолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.02.2018 року (а.с. 3). Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Шлюбних відносин позивач і відповідач не підтримують, не проживають разом, шлюб існує формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 104, 110, 112, СК України,

Outcome: approved