Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень йому стало відомо, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. перебуває виконавче провадження № 64819039 щодо стягнення з нього боргу, де стягувачем зазначено ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Враховуючи, що ним не одержувалося жодного документу, за яким він набув статусу боржника, а також будь-яких документів, щодо наявності стосовно нього відкритих виконавчих проваджень, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження № 64819039, він звернувся із заявою до приватного виконавця, у якій просив надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження та копії самих матеріалів виконавчого провадження. Приватним виконавцем нарочно надано йому запитувані матеріали, в тому числі копію виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим № 73144 від 09.10.2020 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» коштів у сумі 32235 грн. Як слідує з одержаних документів, 09.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. без використання спеціальних бланків нотаріальних документів вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 73144, про стягнення з [PERSON] на користь стягувана ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» коштів у сумі 32235 грн., з яких: 10000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18695 грн. прострочена заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом; 2340 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями; 1200 грн. плата за вчинення виконавчого напису, за період не вказано. Позивач вказує, що підставою для вчинення виконавчого напису вказано кредитний договір № 812415639 від 12.01.2020, укладений ним з TOB «Манівео швидка фінансова допомога», яке на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 28/1118-01 від 28.11.2018 відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», яке своєю чергою відступило право вимоги згідно з договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог законодавства України, оскільки при вчиненні такого не було отримано документи, які підтверджують безспірність заборгованості у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, і достеменно було відомо про відсутність боргу за зазначеним кредитним договором. Крім того, нотаріусом не вказано жодного документу, що підтверджує суму безспірної заборгованості. Позивач вказує, що виконавчий напис, вчинений 09.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. за реєстровим № 73144, підлягає визнанню в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, оскільки у межах судового провадження справа № 826/20084/14, розгляд якої завершено постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 23.12.2020, визнано незаконними та нечинними пункти 1-1 та 2 (кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями) Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014. Таким чином на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису кредитні договори укладені в простій письмовій формі, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не можуть бути підставою для вчинення виконавчого напису взагалі. Як зауважує позивач, він жодного кредитного договору № 812415639 від 12.01.2020 з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» чи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не підписував, жодних грошових коштів за таким договором або за будь-яким іншим договором від зазначених товариств не одержував. Жодної заборгованості за кредитним договором № 812415639 від 12.01.2020 з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» чи TOB «Манівео швидка фінансова допомога» на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису в нього немає, щодо передачі прав вимоги за таким іншим суб`єктам він також жодним способом не повідомлявся. Жодних законних підстав для вчинення виконавчого напису не було. Крім того, вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису без використання спеціального бланку нотаріальних документів суперечить вимогам пункту 2 глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5. Позивач стверджує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства та є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, допустив грубе порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та не врахував відсутність прав в нотаріуса вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах укладених в простій письмовій формі, а також порушив вимоги щодо форми вчинення виконавчого напису. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. за реєстровим № 73144, та вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову у даній справі та постановлено вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису до набрання судовим рішенням законної сили. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому його представник адвокат Петрецький С.І. подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їх участі за наявними матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача \~приватний нотаріус\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Житомирської області\~Горай О.С. у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмові пояснення щодо позову не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав до суду заяву, згідно з якою просить розгляд справи провести без його участі та ухвалення рішення на підставі наявних матеріалів справи. За приписами ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 812415639, згідно з яким за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.4 цього договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору. З урахуванням положень п. 1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 607,56 відсотків річних. 09.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 73144, згідно з яким на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 812415639 від 12.01.2020, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 28/1118-01 від 28.11.2018 є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (стягував), заборгованість за кредитним договором № 812415639 від 12.01.2020. Строк платежу за кредитним договором № 812415639 від 12.01.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.08.2020 по 05.08.2020. Сума заборгованості складає 31035 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10000 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 18695 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 2340 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувана в розмірі 1200 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 32235 грн. Зазначений виконавчий напис пред`явлено до виконання ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. Постановою приватного виконавця\~виконавчого округу\~Закарпатської області\~Лукеча О.В. від 15.03.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису (ВП № 64819039). За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 цього Кодексу нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». У постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Як на підставу вчинення оспорюваного виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно із пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі 910/13233/17. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, п. п. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису нотаріуса як і в Переліку. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Згідно з підпунктом 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У відповідності до п. п. 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідного оригіналу нотаріально посвідченої угоди має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 09.10.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, вчиняючи 09.10.2020 виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався п. 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Також у матеріалах справи відсутні докази надсилання вимоги від стягувача про усунення порушень та виконання умов кредитного договору позивачу, що є порушенням підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відтак, позивач, не будучи повідомленим про намір вчинення виконавчого напису, був позбавлений можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано та під час розгляду справи не надано жодних доказів на спростування доводів позивача. Крім того, відповідачем у порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилася за період часу, зазначений в оспорюваному виконавчому написі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивача визнає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений за подання позовної заяви, та судовий збір у розмірі 536,80 грн., сплачений за подання заяви про забезпечення позову, яку задоволено судом.

Outcome: approved