Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.06.2013 року по 23.02.2022 року у сумі 56364,16 грн., інфляційні втрати у сумі 3580,13 грн. та три відсотки річних у сумі 567,81 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг позивача, однак свої обов`язки щодо сплати коштів за послуги, що надаються КП «Харківські теплові мережі», в повному обсязі не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Лиска П.О. подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідачем [PERSON] не визнаються обставини в частині нарахування платежів понад строку позовної давності, індексу інфляції та 3% річних. З іншими обставинами погоджується та визнає позовні вимоги, але виходячи із права власності відповідача на 24/100 частин квартири. З урахуванням строку позовної давності просив відмовити в задоволенні позову за період з 01.06.2013 року по 24.07.2020 року. Вказує на те, що [PERSON] є власником 24/100 частини квартири, тому несе зобов`язання саме в частині 24% квартири. Крім того, наявна інша особа, яка зареєстрована в квартирі - [PERSON] , а тому стягнення всіє суми заборгованості є неприпустимим, бо є чіткі частки у власності. Вважає, що застосування вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням обставин непереборної сили, тому просить не стягувати з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати. Окремою заявою представник відповідача просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Щодо строку позовної давності зазначила, що\~строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 11 березня 2020 року, але на всій території України запроваджено карантин з 12.03.2020 року, а тому під час дії карантину строки, визначені\~ст. 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Період заборгованості з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року не входить у строки позовної давності. Зазначила, що у разі застосування судом строку позовної давності заборгованість відповідача за послуги теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року складатиме 31644,83 грн. Щодо нарахувань інфляційних втрат та 3% річних вказала, що нарахування розраховано за період з 01.10.2020 року по 23.02.2022 року, тобто до початку введення в дію воєнного стану в Україні, а тому нарахування є правомірними. Судом встановлено, що відповідачі по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, з системою централізованого опалення та гарячого водопостачання, надання послуг в даному будинку здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідачі є споживачами послуг теплопостачання шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно зі ст. ст.\~\~67, 68, 162 ЖК України, Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року №572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, наймач, власник, орендар житлового приміщення, зобов`язані сплачувати за житлово-комунальні послуги. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Наведеними положеннями нормативних актів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги внаслідок користування ними. Відповідачі, будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинила виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачують заборгованість за отримані послуги. Згідно з розрахунком заборгованості, який наданий КП «Харківські теплові мережі», відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.06.2013 року по 23.02.2022 року у сумі 56364,16 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача адвокатом Лиска П.О. до суду подано клопотання про застосування строку позовної давності по заявленим позовним вимогам. Згідно із Законом України від 30.03.2020 року №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України\~доповнено п. 12, згідно якого під час\~дії карантину,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України\~з метою\~запобігання поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19),\~строки,\~визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу,\~продовжуються на\~строк дії\~такого карантину. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~№211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 15.03.2022 року № 2120- розділ\~"Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог, яка станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила, продовжується з 12.03.2020 року до даного часу. Зважаючи на\~викладене,\~ суд\~дійшов до\~висновку,\~що з\~відповідачів на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~ солідарно\~заборгованість в межах позовної давності за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 31644 грн. 83 коп. Розмір зазначеної заборгованості підтверджується відомостями нарахувань. Щодо заборгованості за період 01.06.2013 року по 11.03.2017 року сплив трьох річний строк позовної давності, а тому в стягненні заборгованості за період з 01.06.2013 року по 11.03.2017 року суд відмовляє у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з несвоєчасною сплатою наданих послуг позивач має право на відшкодування йому інфляційних втрат в сумі 3580,13 грн. та 3% річних в сумі 567,81 грн. Розрахунок інфляційних втрат і 3% річних міститься в відомостях нарахувань. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки право на відшкодування цих сум виникло у позивача за період заборгованості з 01.10.2020 року по 23.02.2022 року, тобто до початку введення в дії воєнного стану в Україні. Крім того, заборгованість за наданими послугами за період з 01.10.2020 року по 23.02.2022 року, це заборгованість в межах строку позовної давності. Нарахування інфляційних втрат в сумі 3580,13 грн. та 3% річних в сумі 567,81 грн. проведено в межах 3-х річного строку позовної давності. Нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не відносяться до неустойки, як зазначає адвокат Лиска П.О., а тому спеціальна позовна давність до цих нарахувань не застосовується. \~ \~Посилання представника\~відповідача \~на те,\~що відповідач\~ [PERSON] \~є власником\~24/100\~частини квартири,\~отже несе\~зобов`язання лице\~в цій\~частині,\~не відповідають\~наданим суду\~доказам.\~ До\~відзиву додано\~ Інформацію\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно,\~згідно якого\~ 72/100\~частин квартири\~ [ADDRESS] на\~праві спільної\~сумісної власності\~належать \~саме відповідачам\~по справі.\~28/100\~частин зазначеної\~квартири належить\~на праві\~власності [PERSON] .\~За вказаною\~адресою відкрито\~два особові\~рахунки:\~на [PERSON] \~і \~ [PERSON] [PERSON] має особовий рахунок № [NUMBER] та особисто сплачує за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання відповідно до її частки у праві власності на вказану квартиру. Таким чином, відповідачам по справі нараховується плата за користування послугами позивача у відповідності до 72/100 частин зазначеної квартири. Частка відповідача [PERSON] в праві власності на вказану квартиру не виділена, а отже помилковим є висновок представника відповідача про те, що [PERSON] має сплачувати послуги відповідно до частки 24/100 у праві власності на вказану квартиру. Відповідачі по справі несуть солідарну відповідальність як співвласники вказаної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача суд стягує в частковому відношенні понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у вигляді сплаченого судового збору 1587 грн. 58 коп.

Outcome: partial