Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

15 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , з наступними вимогами: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію її частики у майні, яке набуло статусу спільної сумісної власності подружжя, в розмірі частки вартості відчуженого транспортного засобу автомобілю\~Renault Megane\~1998, (2006), червоний, в сумі 112 995 грн 00 к.; Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у виді судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 25 листопада 2011 року по 19 січня 2023 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2022 року по справі № 621/2071/22, яке набрало законної сили 19 січня 2023 року. За час перебування у шлюбі [PERSON] набув права приватної власності на транспортний засіб автомобіль Renault Megane\~1998, (2006), червоний, зареєстрований за [PERSON] [INFO] . В подальшому вищевказаний автомобіль [PERSON] було відчужено, а саме 18.12.2021 автомобіль перереєстровано на нового власника [PERSON] , відповідно до договору укладеного ТСЦ. Разом з тим, позивач згоди на продаж вказаного автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя, не надавала, транспортний засіб відповідачем відчужено на користь третьої особи без відома позивача. Крім того, після того як позивачу стало відомо про відчуження автомобіля відповідач в добровільному порядку не бажає сплачувати грошові кошти в якості компенсації належної на праві спільної сумісної власності частки (1/2) від продажу автомобіля. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та призначено судовий розгляд по суті на 07.11.2023. 30.10.2023 до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов [PERSON] , відповідно до якого відповідач визнав позовні вимоги частково. На обґрунтування відзиву зазначив, що дійсно автомобіль Renault Megane\~ 2006 року випуску був придбаний за час перебування у шлюбі з позивачкою, не заперечував того факту, що вказаний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя. Так, 18.12.2021 вказаний автомобіль було перереєстровано на нового власника матір відповідача - [PERSON] в ТСЦ. Підставою для перереєстрації автомобіля став той факт, що гроші на його придбання надавали батьки відповідача, а тому на підставі договору купівлі-продажу 6347/2021/2991142 транспортного засобу та відповідно до пункту 3.1 вказаного договору, ціна автомобіля за домовленістю сторін складає 40\~000 грн, а відповідно належна позивачу частка вартості автомобіля складає 20\~000 грн. Заявлена в позові вартість автомобілю у розмірі 225 990 грн. 00 к., не відповідає дійсності, а довідка надана відповідачем на підтвердження вартості носить інформаційний характер та не є належним та допустимим доказом (а.с. 49-53). 02.11.2023 до канцелярії суду від позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі відповідно до яких остання просила задовольнити позов в повному обсязі та зазначила, що визначена відповідачем ціна у договорі купівлі-продажу, який відчужено без її згоди та відома, є не обґрунтованою та такою, що явно не може відповідати дійсності, крім того, відповідачем належними доказами не спростовано наданий нею висновок про ринкову вартість проданого автомобілю Renault Megane\~(а.с. 60-63). 07.11.2023 судове засідання за клопотанням відповідача відкладено до 28.11.2023. В судовому засіданні 28.11.2023 позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові та письмових поясненнях, додатково зазначила, що їй не було відомо про відчуження автомобілю, згоди на таке вона не надавала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а розмір компенсації, що підлягає відшкодуванню у сумі 20\~000 грн., оскільки відповідно до договору автомобіль було продано за 40\~000 грн. Представник відповідача адвокат Корнієнко Н.В. просила задовольнити позов частково, з посиланням на обставини викладені у відзиві на позов. Суд заслухавши учасників, дослідивши доводи позовної заяви, відзиву на позов, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що\~ [PERSON] та [PERSON] 25 листопада 2011 року зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2022 року, яке набрало законної сили 19.01.2023 (а.с. 7-8). За час перебування сторін у шлюбі, а саме 06 серпня 2019 року було набуто право власності на транспортний засіб Renault Megane\~1998,\~(2006),\~червоний,\~№ двигуна:\~ [NUMBER] ,\~№ кузову:\~ [NUMBER] ,\~автомобіль було\~зареєстровано за\~ [PERSON] \~ТСЦ 5943\~РСЦ ГСЦ\~МВС в\~Сумській області,\~за технологічною\~операцією "71-Реєстрація\~ТЗ привезеного\~з-закордону\~по посвідченню\~митниці", на транспортний засіб закріплено номерні знаки [NUMBER] та оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (а.с. 9, 38-40, 44). З Договору купівлі-продажу 6347/2021/2991142 транспортного засобу від 18.12.2021 вбачається, що [PERSON] продавець, відчужив на користь [PERSON] покупця, транспортний засіб Renault Megane\~, червоний, № двигуна: [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за продавцем ТСЦ 5943. Відповідно до пункту 3.1. вказаного договору ціна за транспортний засіб визначена за домовленістю сторін та складає 40\~000 грн (а.с. 43, 52). Як встановлено судовим розглядом та не заперечувалося сторонами по справі позивачу не було відомо про відчуження відповідачем 18.12.2021 транспортного засобу та відповідно згода позивача на відчуження спірного автомобіля не надавалася. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми статті 60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя.\~Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.\~Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 69\~Сімейного кодексу України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з частинами першою, другою статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Частинами першою, четвертою статті 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.\~Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно частини 3 статті 65 Сімейного кодексу України\~для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта\~статті 65 Сімейного кодексу України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя, і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби,\~ та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості, тобто визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року по справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 року по справі № 483/812/19 ( провадження № 61-20774св19 ) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 545/2396/20 (провадження № \~61-4894св22). Так, сторони не дійшли згоди щодо вартості майна автомобілю Renault Megane\~ 2006 року випуску. Суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "ОЦІНКА24"\~, в особі директора Почелова О.В. (сертифікат суб`єкту оціночної діяльності 780/19\~від\~15-10-2019\~), за результатами дослідження, без огляду транспортного засобу, визначено середньо ринкову вартість транспортного засобу Renault Megane\~1998 куб.см., 2006 року випуску, № кузову: [NUMBER] , яка станом на 04.09.2023 складає 225\~990 грн 00 к. (а.с. 10). Відповідачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного транспортного засобу та не спростовано належними доказами визначений суб`єктом оціночної діяльності розмір його вартості та правом ініціювання перед судом призначення відповідної експертизи для з`ясування таких обставин відповідач не скористався. Договірна ціна зазначена у договорі купівлі-продажу не відображає ринкової ціни транспортного засобу. Інших доказів за правилами статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України відповідачем та його представником не надано. У зв`язку з чим доводи сторони відповідача про необхідність сплати позивачу в якості компенсації частини вартості транспортного засобу, визначеної договором купівлі - продажу не заслуговують на увагу. В ході розгляду справи не встановлено наявності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля, а тому виходячи з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, суд дійшов до висновку, що позивач має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Таким чином, враховуючи, що спірний транспортний засіб сторонами придбано за час перебування в зареєстрованому шлюбі та він належить до спільного майна подружжя, відповідач здійснив його продаж без отримання згоди позивача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 112 995 грн. в рахунок компенсації вартості частини спірного транспортного засобу, виходячи з його ринкової (дійсної) вартості, а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 1 129 грн 95 к. сплачених нею при подачі позову до суду, оскільки відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а від так сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 129 грн 95 к. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved