Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Зміст позовних вимог У червні 2021 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій позивачка просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка та відповідач з 2009 року по 2012 рік проживали однією сім`єю у цивільному шлюбі. Сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що дочка проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, практично не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Від добровільної сплати аліментів відмовляється. Рішення Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/17060/17 про стягнення аліментів не виконує, в результаті чого станом на 29.03.2021 утворилася заборгованість в розмірі 23976,00 грн. За твердженням позивачки, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей,не піклується про дитину, не цікавиться станом її здоров`я. Відповідач взагалі не забезпечує дитині ані медичного догляду, ані лікування. У дитини вроджений діагноз: плосковальгусна установка стоп та порушення осанки, однак відповідач, знаючи про це, не проявляє ніякої турботи до дитини та не надає ніякої допомоги. Позивачка вважає, що відповідач здійснює на дочку психологічний тиск. У розмовах з нею, нав`язує свій вибір віросповідання, примушує читати молитви та проповіді. В той же час веде з дитиною розмови на сексуальні теми, гендерну нерівність тощо. У спілкуванні з дитиною намагається настроїти її проти позивачки, розповідаючи неправдиву інформацію. Вживає нецензурну лексику при дитині. Вказане негативно відображається на психічному стані дочки. Позивачка зазначає, що відповідач не працює, має схильність до алкоголю, нестійкий емоційний стан, неохайний вигляд. [PERSON] агресивно налаштований щодо неї, неодноразово застосовував до позивачки погрози, фізичне насильство. Відповідач переслідує позивачку, її батьків та тримає їх в емоційній нервовій напрузі, усі ці дії відповідача були здійсненні у присутності неповнолітньої дочки. Відзив на позовну заяву Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Представник вказує, що відповідач хоч і не завжди у повному розмірі, однак регулярно виконує свої аліментні зобов`язання, проявляє явну зацікавленість у долі спільної дитини, у тому числі і щодо її духовного розвитку та відпочинку, бере участь у лікуванні дитини. Сторона відповідача зауважує, що [PERSON] ніколи не втрачав інтересу до дитини, завжди піклувався у силу своїх можливостей про духовний стан дитини та сплачував кошти на утримання спільної дитини. Наразі [PERSON] вимушений захищати своє право бути батьком своєї дитини, оскільки органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав, при цьому вказане рішення було прийнято без виклику відповідача на засідання відповідної комісії. Відповідач своїми заявами звертався до різного роду установ з метою захисту порушеного свого права бути повноцінним батьком своєї рідної дитини [PERSON] та реалізовувати свої права та обов`язки передбачені сімейним законодавством відносно спільної дитини. Представник відповідача зазначає, щонавіть наявність заборгованості у виплаті аліментів не може свідчити про невиконання батьком покладеного законом обов`язку щодо виховання дитини, яка може стати самостійною підставою для позбавлення його батьківських прав. Письмові пояснення сторони позивача Представник позивачки у письмових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги та зазначає, що відповідач багато років ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачував аліменти, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надавав дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяв засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки відповідача [PERSON] . Між інтересами відповідача та дитини повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Такої рівноваги у відносинах з відповідачем у справі та дочкою не було взагалі. Представник позивача зазначає, що про особистість відповідача вказує також рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2019 у справі № 754/1072/17 за позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої особи. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 15.07.2021 позивачкою подано клопотання про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 23.09.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про приєднання відзиву на позовну заяву до матеріалів справи та відзив на позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.09.2021 відзив [PERSON] залишено без розгляду. 06.12.2021 від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист про розгляд справи без участі представника третьої особи та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/02/38-7484 від 02.12.2021. У підготовчому засіданні 25.01.2022 представником відповідача заявлено клопотання про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 04.02.2022 позивачкою подано клопотання про витребування доказів. 27.02.2022 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 06.09.2023, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено позивачці у задоволенні клопотання про витребування доказів, продовжено відповідачу строк для подання відзиву та прийнято відзив на позовну заяву до розгляду. 03.11.2022 представником відповідача подано клопотання про продовження строку для подання доказів. 08.11.2022 від представника позивачки надійшли письмові пояснення. 30.11.2022 позивачкою подано письмові пояснення [PERSON] 16.02.2023 представником відповідача заявлено клопотання про залучення психолога для опитування дитини із Інклюзивно-ресурсного центру № 3 Деснянського району м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] задоволено; залучено до участі в опитуванні малолітньої [PERSON] , [INFO] , психолога з Інклюзивно-ресурсного центру № 3 Деснянського району м. Києва; закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 18.09.2023 допитано свідка [PERSON] . У судовому засіданні 09.10.2023 судом проведено опитування дитини - [PERSON] та допитано свідка [PERSON] . У судовому засіданні 20.10.2023 допитано свідка [PERSON] . У судовому засіданні 20.11.2023 допитано свідка [PERSON] , від допиту інших свідків сторони відмовились. У судовому засіданні 27.11.2023 позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12.01.2010. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2018 у справі № 754/17060/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1332,00 гривень, що підлягають індексації, щомісячно, починаючи з 26 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 21.10.2019 Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо виконання вищевказаного рішення суду. З виписки по банківському рахунку відповідача вбачається, що з 2014 року по 2019 рік він зрідка перераховував на рахунок позивачки грошові кошти (1 раз за 2014 рік; 0 раз у 2015 році; 4 рази у 2016 році; 2 рази у 2017 році; 3 рази у 2018 році та 1 раз у 2019 році). Відповідно до довідки № 60303299/9 від 29.03.2021 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , становила 23976,00 грн. Заборгованість відповідача за аліментами в сумі 46707,44 грн погашено 14.02.2022 за рахунок проведення Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) торгів щодо реалізації квартири, яка належала [PERSON] на праві власності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю та навчається в школі І-ІІІ ступенів № 249 Деснянського району міста Києва. 19.08.2020 [PERSON] зверталася до органів поліції та до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації щодо вчинення [PERSON] тиску щодо неї та дитини. Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 10223-10223/Ш-1007-2298 від 07.09.2020 з [PERSON] проведена профілактична бесіда щодо недопущення вчинення домашнього насильства у будь-якій формі відносно позивачки та її дитини, роз`яснено всі права та відповідальність за вчинення домашнього насильства. Також в матеріалах справи міститься висновок про психологічний стан учениці 5-Б класу школи І-ІІІ ступенів № 249 Деснянського району міста Києва [PERSON] , [INFO] , складений практичним психологом [PERSON] , в якому зазначається, що [PERSON] з 2019 року знаходиться під психологічним супроводом практичного психолога школи. Дівчинка та мати багато разів зверталися із запитом наявності страхів та підвищеної тривожності в учениці. В ході діагностичного обстеження було виявлено, що дитина боїться батька, соромиться, коли він приходить до школи. 20.09.2019 до практичного психолога [PERSON] звернулася мати дитини та класний керівник, адже, коли батько прийшов до дитини в школу, в неї почалася істерика, паніка, дитина плакала і просила класного керівника сховати її. Після цього випадку була проведена тривала психологічна робота для того, щоб знизити тривожність у дитини. У вересні 2020 року батько звернувся до [PERSON] із запитом, що дитина проявляє агресію та наполягав на зустрічі із дівчинкою. Після проведення повторної психологічної діагностики було виявлено: підвищена загальна тривожність, тривожність під час самовираження та виражена вегетативна реактивність. Дитина перебуває в умовах хронічної психотравмуючої ситуації. В учениці підвищена тривожність у зв`язку зі страхом не відповідати очікуванням оточуючих. У [PERSON] дуже мало друзів, вона постійно боїться, що її хтось образить чи скривдить. Дитина спілкується, тільки якщо їй це потрібно, вона замкнена в собі, сором`язлива, проте легко йде на контакт із дорослими, яким довіряє. В дитини підвищена емоційна вразливість. Учениця має нормальний рівень агресії, може виникати легке роздратування, коли переповнюють негативні емоції. В ході розмови було виявлено, що з батьком дівчинка спілкується, проте він нав`язливо пише їй повідомлення релігійного змісту, що дитину дещо лякає. Учениця буде і надалі знаходитися під психологічним супроводом, задля зменшення рівня тривожності та покращення емоційно-вольової сфери. У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/02/38-7484 від 02.12.2021 міститься посилання на висновок психологічного обстеження малолітньої [PERSON] , [INFO] , здійсненого психологом Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації, в якому зазначено, що [PERSON] - спокійна, комунікабельна, цілеспрямована та розсудлива особистість, має певне коло друзів. Зовні досить врівноважена та дружелюбна, внутрішньо відчуває напругу та тривогу відносно батька (через його надмірну опіку та контроль, а також через конфлікт з матір`ю). Особистісна сфера дитини характеризується середнім рівнем самооцінки, усвідомленням власних потреб та можливостей, бажанням бути почутою і прийнятою з боку дорослих. Емоційно-вольова сфера характеризується наявністю проявів агресивності, достатнім рівнем тривожності, невпевненістю в майбутньому. [PERSON] має достатній рівень саморегуляції та самоконтролю, поведінкова сфера характеризується врівноваженістю, дружелюбністю. [PERSON] зауважує, що вона доросла і проживає всю складність взаємовідносин між батьками, спостерігає поведінку батька і його ставлення та наговори на матір, дитина протестує та агресує через безвихідь ситуації, вона має свою точку зору та прагне, щоб її приймали дорослі. В результаті проведеного психологічного обстеження з`ясовано, що [PERSON] має надійну форму прив`язаності до матері, отримує від неї підтримку та поради. До батька дівчинка відчуває напруження та протест: «Він постійно нав`язує свою думку, я взагалі нічого не можу вирішувати, він слідкує та контролює, я не хочу бачитись з ним... Він придумує всякі пісні на маму і називає її жінкою легкої поведінки...». В майбутньому дитина мріє якнайшвидше стати дорослою та мати можливість самостійно приймати рішення. 18.11.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації мати дитини, [PERSON] , позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , підтримала. Зазначила, що батько не піклується про дитину, не проявляє щодо [PERSON] батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, натомість переслідує дитину, нав`язує доньці своє віросповідання. Малолітня [PERSON] зазначила, що хоче, щоб її батька позбавили батьківських прав, оскільки він чинить на неї психологічний тиск, слідкує за нею, постійно надсилає у Viber фото та відео на релігійну тематику, її особистим життям не цікавиться, матеріально не допомагає, примушує передавати інформацію щодо особистого життя матері, говорить про матір всякі непристойності. Батько, [PERSON] , при розгляді питання був відсутній, повідомлений належним чином про дату та час проведення комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення батька до своїх батьківських обов`язків. Також у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/02/38-7484 від 02.12.2021 зазначається, що зустрічі [PERSON] з батьком на території Центру не було, оскільки дівчинка категорично відмовилася від неї, мотивуючи це тим, що не хоче його знати та бачити, про що мати вказала у заяві № 0690101-111 09.08.2021. Враховуючи результати діагностики, потреби та інтереси дитини, повноцінний розвиток особистості [PERSON] , відсутність емоційного зв`язку у дитини з батьком, позбавлення його батьківських прав, в даній ситуації, не матиме травматичного впливу на психічний розвиток [PERSON] , [INFO] . 3 наданих документів вбачається, що мати, [PERSON] має самостійний дохід, характеризується позитивно. У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/02/38-7484 від 02.12.2021 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вказала, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька, [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 23.11.2021, тобто під час розгляду даної справи, звертався до Центру соціальних служб Деснянської районної державної адміністрації із заявою про надання оновленого направлення з Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, яке видано [PERSON] , за №844 від 13.08.2020 "Про домашнє насилля з боку матері дитини, яке спричинило і спричиняє важкі емоційні страждання та завдає шкоду психологічному та фізичному стану» для отримання Державної правової допомоги, як жертви психологічного домашнього насилля. Опитування [PERSON] , [INFO] проводилось в присутності представника Служби та представників сторін. Під час опитування [PERSON] , [INFO] , зазначила, що батько чинить на неї психологічний тиск, погрожував, що не випустить з квартири поки вона не скаже де мати, перехоплює її на вулиці, пише на неї та на матір нецензурні заяви. Вона пам`ятає, що батько залишив її в безпорадному стані, а саме коли мав відвести її до дитячого садочка, то прийшов п`яний, забрав телефони і пішов. На даний час стосунки з батьком погані, він не намагається з нею спілкуватися. Ініціатива позбавити відповідача батьківських прав виникла саме в неї. Батько матеріально її не забезпечує, на відпочинку з ним вона не була, подарунки на день народження не отримувала, бажання побачитись батько не виявляє. Вважає, що батько спілкувався з нею тільки, щоб отримувати інформацію про матір, емоційний зв`язок між нею та батьком відсутній. Одного разу батько в п`яному стані запропонував прогулятися, а під час прогулянки ненормативно висловлювався про маму та говорив про статеві органи. Відповідач постійно повторює, що вона та мати займаються проституцією. Батько не приймає участь у її житті. Стверджує, що батько при ній вживав алкогольні напої та поводив себе неадекватно, одного разу вдарив її навмисно. Мати не чинить їй перепон у спілкуванні з батьком. Дитина зазначає, що боїться батька, в тому числі боїться, що він прийде до школи. Одного разу він прийшов до школи, виглядав неохайно, перелякав дітей і вчительці довелось ховати її від батька. Зараз відчуває страх та ненависть до батька. У 2018 році вона бачила з вікна, як батько підійшов до мами та почав її бити, душити та тягати за волосся. Свідок сторони позивача [PERSON] є сестрою позивачки та хрещеною [PERSON] . Дитина говорила їй, що нічого спільного не хоче мати з батьком, до батька ставиться негативно. Відповідач не піклувався про дитину. Коли народилась [PERSON] , то вони всі разом проживали в одній квартирі до 2014 року, відповідач намагався знайти роботу та забезпечити родину, однак у нього нічого не вийшло. Забезпеченням позивачки та її дочки займалися родичі [PERSON] , інколи допомагали батьки відповідача. Після виходу на роботу позивачка сама почала забезпечувати дитину. Дитина після зустрічі з батьком говорила, що він вчив її непристойних пісень. Відповідач інколи забирав дитину з садочка в нетверезому стані. Наразі [PERSON] травмована поведінкою батька. Він звинувачує її в аморальному способі життя. Свідок сторони позивача [PERSON] була вчителем [PERSON] до сьомого класу. Свідок показала, що в третьому та четвертому класі, коли [PERSON] приходив до школи, то дитина дуже лякалась його. Були випадки, коли вони переодягали дитину, заводили до класу та ховали під партою, щоб не бачив батько, бо вона його дуже боялася. Свідок бачила, що коли відповідач приводив дитину до школи або забирав зі школи, то забирав бутерброди у дитини з рюкзака і сам їв їх. Одного разу в бібліотеці [PERSON] почав кричати на [PERSON] тому, що вона з`їла бутерброди, а він залишився голодним. Коли [PERSON] була в першому класі, [PERSON] приходив декілька раз і поводив себе адекватно, а в третьому та четвертому класі [PERSON] вже дуже боялась, коли він приходив до школи, ховалась під партою, дитину трусило та вона плакала. В першому класі позивачка оплачувала екскурсію для дочки і відповідач також їздив на цю екскурсію. [PERSON] приходив в неохайному вигляді декілька разів. Всі питання щодо виховання та навчання вирішувала мама. [PERSON] не цікавився розвитком дитини, не виявляв бажання приймати участь у заходах організованих у школі. [PERSON] телефонував їй та писав в шкільну групу в Viber, щоб нав`язливо поспілкуватися з питань релігії, пересилав відео релігійної тематики, не приймав участь у житті дитини, через що в четвертому класі вона видалила відповідача зі шкільної групи. Свідок сторони відповідача [PERSON] є матір`ю відповідача, вважає [PERSON] гарним батьком, який любить свою дочку. Свідок познайомилась з позивачкою, коли остання була вагітна. Після народження дитини відповідач приймав участь у вихованні дитини. Стосунки між сторонами справи погіршились після того, як у відповідача з`явились проблеми з роботою, [PERSON] тоді було роки три. На думку свідка, ініціатором погіршення стосунків була позивачка, а коли дитині було 6-7 років сторони остаточно припинили стосунки між собою. Відповідач інколи приводив дитину до своїх батьків. Свідок вважає, що під впливом родичів з боку матері вони з онукою майже не спілкуються останній рік. Свідок зазначає, що [PERSON] був для дочки другом, вони разом ходили в кіно, гуляли, малювали, однак після першого класу почали менше спілкуватися з ініціативи позивачки. Свідок надавала кошти для дитини від себе і не допомагала сину виконувати аліментні зобов`язання, а син у неї кошти не просив, а викупила частку квартири сина для того, щоб до них в житло ніхто не підселився. Відповідач кожний день говорить про дитину та хоче з нею спілкуватися. [PERSON] приблизно з 2015 року не працює та свідок вважає, що в нього депресія. Після першого класу відповідач дитину зі школи не забирав. Також свідок знає, що у відповідача двоє дітей і щодо першої дитини його позбавлено батьківських прав та вважає, що перша дитина взагалі не від нього. Свідок запрошувала [PERSON] з собою на море, однак вона не їздила. Свідок стверджує, що відповідач забезпечував дитину, а на даний час відповідачу не дають спілкуватися з дочкою та сама [PERSON] не відповідає на його дзвінки. Свідок зазначила, що має нормально спілкується з родиною позивачки та останній раз бачила онуку в грудні 2022 року. Коли в [PERSON] навчалась в другому-третьому класі, то батько приводив її інколи додому, онука сама не приходила в гості ніколи, а на даний час перестала відвідувати зовсім. Свідок сторони відповідача [PERSON] є хрещеним батьком старшої дочки відповідача - [PERSON] та вважає, що відповідач дуже любить своїх дітей, ніколи погано не говорив про колишніх дружин. Свідок з позивачкою не знайомий. Стверджує, що бачив, як відповідач пересилав кошти на утримання дітей через термінал, купував самостійно одяг для старшої доньки. Він та відповідач часто гуляли разом з дітьми в парку, разом їздили на змагання десь в 2015 році. Відповідач розповідав йому, що позивачка достатньої уваги дитині не приділяє, просив позивачку відпустити на дачу до батьків та на море, однак вона не дозволила. Також йому відомо, що виконавча служба не порівно розділила кошти на дітей. Вказує, що відповідач хотів першого вересня відвести дитину в школу, а йому заборонили і відповідач стояв осторонь. Свідок зазначає, що відповідач вів здоровий спосіб життя та не вживає алкоголь. Стверджує, що відповідач проводить час з дочками окремо та більше часу проводить з меншою дочкою. Після негараздів в сім`ї відповідач дуже сильно переживав, після чого пішли всі інші життєві негаразди. Норми права та мотиви суду У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Судом встановлено, що відносини батька та дочки з її семирічного віку носять епізодичний характер, відповідач не надав доказів того, що належним чином виконував свій батьківський обов"язок з утримання та виховання дитини, адже лише зрідка перераховував кошти на її утримання, мав заборгованість зі сплати аліментів, яка погашена за рахунок викупленого майна бабою дитини. Окрім того, наявними у справі доказами підтверджено, що дитина знаходиться під супроводом практичного психолога школи, оскільки боїться батька; коли він прийшов до школи у неї була істерика, паніка, вона плакала і просила класного керівника сховати її. Форми спілкування батька з донькою приводять до напруження та протесту у останньої та, як наслідок, викликають стрес. Дитина висловила усвідомлене бажання не спілкуватися з батьком, оскільки відчуває психологічний тиск з його боку. Доказів про впливу матері на формування у дитини такої думки матеріали справи не містять. Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, надала висновок про позбавлення батьківських прав батька, [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини. Дана справа перебуває на розгляді у суді з 2021 року, однак за цей час батько не надав доказів зміни свого ставлення до дочки та виконання своїх батьківських обов"язків, та не спростував висновку органу опіки та піклування. Звернення відповідача до органу опіки та піклування із заявою щодо вчинення відносно нього домашнього насильства у формі обмеження спілкування з дочкою не є доказом зміни ставлення батька до дочки, а саме щодо усвідомлення інтересів та потреб дитини, а також прагнення налагодження стосунків з дитиною та бажання встановити позитивний сталий емоційний зв`язок, який на час розгляду даної справи між ним та дочкою відсутній. Вищевикладене свідчить про відсутність у [PERSON] наміру належно займатися вихованням дочки, виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вказане суд не знайшов підстав для неврахування висновків органу опіки та піклування (частина шоста статті 19 СК України). У зв`язку з викладеним суд вважає доведеною необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Такі висновки суду кореспондуються з правовими висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 30 серпня 2023 року у справі № 569/3802/20 та від 17 травня 2023 року у справі № 607/2631/15-ц. Суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів самої дитини, тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дитини настануть позитивні наслідки. Оцінюючи докази у даній справі в їх сукупності, суд погоджується з висновком Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки, оскільки відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, а також для забезпечення найкращих інтересів дитини, її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved