Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, який зареєстрований 20.05.2004 року Пономаренківською сільською радою Харківського району, за актовим записом №6. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.05.2004 року Пономаренківською сільською радою Харківського району. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що влаштовує сварки і ображає її нецензурною лайкою, почуття поваги між ними втрачені. Протягом 6 років вони не спілкуються, не підтримують подружніх відносин, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети, шлюб існує тільки формально, і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що не бажає проживати з відповідачем, примирення неможливе і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечував, зазначив, що він сплачує кошти на утримання будинку, позивачка подала на розлучення через те, що в період шлюбу ними було придбане майно і вона хоче позбавити його цього майна і виїхати в Росію до батьків. Суд, вислухавши учасників, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 травня 2004 року Пономаренківською сільською радою Харківського району, за актовим записом №6. Під час державної реєстрації шлюбу позивач дошлюбне прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 20.05.2004 року Пономаренківською сільською радою. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони хоча і проживають в одному будинку, але шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети, втратили почуття поваги один до одного, тобто сім`я існує формально і фактично розпалась, що суперечить інтересам сторін. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примиритися категорично не бажає. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved