Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

08 січня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 липня 2022 року мала місце ДТП, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль Фольксваген Джетта, номерний знак [NUMBER] . Винним в скоєному ДТП постановою Васильківського міжрайонного суду в Київській області визнано [PERSON] , водія автомобіля PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «Делькар». Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/205569942 застраховано у ТДВ «Страхова група «Оберіг» ним було подано вказаному товариству заяву про виплату страхового відшкодування. Проте, станом на 5 січня 2023 року він не отримав від страхової компанії ні письмового повідомлення, ні страхового відшкодування. Вважає таку поведінку відповідача такою, що порушує чинне законодавство і його права як потерпілого внаслідок ДТП. Оскільки вина застрахованої за полісом № ЕР/205569942 особи визнана судом, то ДТП, що сталася 10.07.2022 відповідно до ст. 6 Закону є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача настає обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування. Разом з тим, відповідно до листа МТСБУ відповідач ТДВ «СГ «Оберіг» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки поліс № ЕР/205569942 був укладений без надання підтверджуючих документів про проходження обов`язкового технічного контролю, а отже транспортний засіб PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди не був забезпечений вказаним полісом. Проте, відповідно до чинного законодавства та електронних обліків МТСБУ, які є у відкритому доступі, зазначений поліс на момент ДТП (10.07.2022) був дійсним. Пошкодження завдані автомобілю підтверджується актом огляду, який провів представник ТДВ «СГ «Оберіг». Сума нарахованої страхової виплати становить 81900 грн.. Разом з тим, враховуючи курс іноземної валюти, який був станом на 10.07.2022 та станом на 05.01.2023, сума страхових виплат з урахуванням інфляції складає 110551 грн.. Позивач просить суд визнати подію що мала місце 10.07.2022 страховим випадком та стягнути із відповідача на його користь 110551 грн. страхового відшкодування. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 13 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с. 13-15). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 15 лютого 2023 року, після усунення позивачем недоліків, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 29-30). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову третій особі - для надання пояснень щодо позову або відзиву. 22 травня 2023 року до суду від відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 38-41), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач, діючи в порушення норм процесуального законодавства, не надав жодних доказів на підтвердження вимог. Позивачем не надано доказів права власності на автомобіль Volkswagen, номерний знак [NUMBER] , доказів на підтвердження своїх вимого щодо стягнення саме 110551 грн., не надано розрахунку інфляції, а також правових підстав такого нарахування. У якості співвідповідача до справи залучено ТОВ «Делькар» однак позивачем не розмежовано позовні вимоги, не вказано підстави такого залучення. Щодо відмови страховика у виплаті зазначив, що відповідно до абз. 6 п. 17.1 ст. 17 ЗУ «Про ОСЦПВ» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух» укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Такі договори укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух» (абз. 7 п. 17.1 ст. 17 ЗУ «Про ОСЦПВ»). При укладенні договору страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також за вимогою страховика надати інформацію про всі відомі обставини , що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Під час укладення електронного полісу страхувальник надав інформацію, що PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] не підлягає обов`язковому технічному контролю. 24.08.2021 між ТДВ «СГ «Оберіг» та страхувальником було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205569942, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] . Вказаний поліс було сформовано страхувальником самостійно (он-лайн), без участі ТДВ «СГ «Оберіг». Відповідно до умов полісу строк його дії встановлено з 00 годин 00 хвилин 25.08.2021 по 24.08.2022 включно. В розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю. Відповідно до листа Головного сервісного центу Міністерства внутрішніх справ РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філії ГСЦ МВС) ТЗ марки засіб PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] підлягає ОТК та строк дії останнього протоколу ОТК закінчився 22.05.2021 року . Таким чином, під час укладання полісу страхувальник надав неправдиві відомості щодо відсутності у нього обов`язку з проходження ОТК, чим діючи умисно ввів ТДВ «СГ «Оберіг» в оману. Крім того, недійсність полісу № ЕР-205569942 з моменту його укладення було встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.02.2023 у справі № 758/6467/22, яке набрало законної сили 10.03.2023. 30 травня 2023 року до суду від відповідача ТОВ «Делькар» надійшов відзив на позовну заяву та 17 липня 2023 року письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ТОВ «Делькар» є неналежним відповідачем у вказаній справі, оскільки згідно наданої Головним сервісним центром МВС відповіді ТОВ «Делькар» не є та не був власником або ж користувачем автомобіля PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] у період з 2022 року по 2023 рік. Актуальним власником зазначеного транспортного засобу був та залишається [PERSON] .. Позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів, які б свідчили про причетність ТОВ «Делькар» до обставин справи. Також зазначили, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог щодо стягнення саме 110551 грн.. Судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями учасників справи. В судовому засіданні 22 листопада 2023 року учасники справи відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. На обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що 10 липня 2022 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «Делькар» та яким керував [PERSON] , в якій було пошкоджено його автомобіль Volkswagen, номерний знак [NUMBER] . Позивач зазначив, що постановою Васильківського міжрайонного суду від 07 листопада 2922 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як зазначив в позовній заяві [PERSON] цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну під час керування автомобілем PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] , станом на 10.07.2022 була застрахована в ТДВ «СГ» «Оберіг», за полісом № ЕР-205569942. Позивач звернувся до ТДВ «СГ» «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте отримав відмову у вказаній виплаті (а.с. 49). Як зазначив у своєму відзиві відповідач ТДВ «СГ» «Оберіг» та відповідно до копії рішення Подільського районного суду м. Києва від 7 лютого 2023 року, яке набрало законної сили 10 березня 2023 року (а.с. 44-47) позов ТДВ «СГ» «Оберіг» задоволено; визнано недійсним поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205569942, укладений 24.08.2021 між ТДВ «СГ» «Оберіг» та [PERSON] , згідно якого було забезпечено транспортний засіб PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] , з моменту його укладення. Відповідно до інформації Головного сервісного центру МВС (а.с. 109-110, 114-115) встановлено, що згідно з даними які містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, власником автомобіля PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] значиться [PERSON] 17 вересня 2008 року ВРЕР ДАІ при УДАІ ГУМВС України в м. Києві на належний [PERSON] транспортний засіб PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] , здійснено видачу свідоцтва про реєстрацію для поїздки за кордон по дорученню на Делькар Фірма ЗАТ. 14 травня 2011 року вищезазначеним підрозділом здійснено зняття з обліку при поверненні із поїздки за кордон по дорученню ТОВ Делькар. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 7 лютого 2023 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яке набрало законної сили, відповідно до якого поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205569942, укладений 24.08.2021 між ТДВ «СГ» «Оберіг» та [PERSON] , згідно якого було забезпечено транспортний засіб PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] , є недійсним, а отже транспортний засіб PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] на момент ДТП забезпеченим не був. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18) зроблено правовий висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як встановлено в судовому засіданні на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] застрахована не була. Отже, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на Моторне (транспортне) страхове бюро України. Проте, позивач в порушення ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не подав до МТСБУ заяву про страхове відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди на відповідача ТОВ «Делькар» суперечить меті інституту цивільно-правової відповідальності, оскільки ТОВ «Делькар» не володіє на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) вказаним транспортним засобом. Разом з тим, позивач клопотання про залучення Моторного (транспортного) страхового бюро України та [PERSON] в якості співвідповідачів не заявляв, а залучення МТСБУ у якості третьої особи не вирішує спір у даній справі. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Таким чином, встановлення підстав виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди має відбуватися за участі належного складу відповідачів, якими у даній справі мають бути як МТСБУ, так і власник автомобіля PEUGEOT BOXER, номерний знак [NUMBER] [PERSON] , якщо розмір шкоди буде перевищувати розмір страхових виплат. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» та ТОВ «Делькар» про стягнення суми страхового відшкодування. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed