Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

13 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача [PERSON] , в погашення боргу в розмірі 6 500,00 доларів США, за курсом НБУ станом на 10.04.2023 становить 237 695,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що позивач та відповідач з 21.11.2009 року перебували у шлюбі. В період шлюбу 15.05.2013 позивач отримав від своєї матері [PERSON] в борг гроші у сумі 13 000,00 доларів США, що було еквівалентно на час отримання грошей 103 870,00 грн. на придбання автомобіля, з терміном погашення боргу 15.05.2018, що підтверджується розпискою від 15.05.2013 та актом прийому-передачі коштів від 15.05.2013, які засвідчені також свідками [PERSON] та [PERSON] . Зазначена сума була отримана [PERSON] була отримана від її сестри [PERSON] як компенсація за частку у спадщині, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою від 10.04.2013. 07.06.2013 за позичені гроші позивач придбав автомобіль "Мітцубісі Лансер" 2006 року випуску у гр. [PERSON] , оформивши автомобіль на відповідачку. Далі автомобіль використовувався сім`єю позивача. Обставини отримання коштів в борг та купівлі автомобіля в суді можуть підтвердити [PERSON] , проживає [ADDRESS] , [PERSON] , проживає [ADDRESS] та [PERSON] проживає [ADDRESS] . Таким чином автомобіль "Мітцубісі Лансер" 2006 року випуску є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ст. 61 СК України. 04.08.2016 рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/5991/16-ц, шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Борг сім`ї перед матір`ю позивача [PERSON] не був погашений. 04.04.2023 позивач погасив борг за розпискою від 15.05.2013, що підтверджується розпискою. Відповідно до положень ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Таким чином кошти отримані позивачем від його матері [PERSON] за розпискою від 15.05.2013, отриманні останнім в інтересах сім`ї, при цьому погашення даного боргу було здійснено одноосібно позивачем з власних коштів, тому у сторін виникає також і зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. За змістом ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Оскільки борг за договором позики (розпискою) від 15.05.2013 [PERSON] був погашений одноособово, у нього виникає право на зворотну вимогу (регрес) 1/2 частини заборгованості з відповідача, яка становить 6 500,00 доларів США. 18 квітня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 21 квітня 2023 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та встановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження із викликом осіб. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити, в той же час надали до суду відзив в якому вказали, що заперечують проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та повідомляють наступне: відповідачка перебувала у шлюбі з позивачем з 21.11.2009 по 04.08.2016. В період шлюбу, а саме [INFO] у них народився син [PERSON] . 07.06.2013 відповідачкою було придбано за гроші (власні заощадження та кошти подаровані на весілля) у розмірі 75 537,00 грн. автомобіль марки "Мітцубісі Лансер" д.н.з. [NUMBER] , та відповідно оформлений на відповідачку. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), тому за відсутності у відповідачки водійського посвідчення та на правах спільної сумісної власності, в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу внесено [PERSON] (позивача) з правом користування. Стосовно доданої до позовної заяви розписки від 15.05.2013, про її існування їй не було відомо взагалі, про що свідчить відсутність підпису відповідачки на даному документі. Також вказала, що після розірвання шлюбу з позивачем, він, як батько [PERSON] , в добровільному порядку відмовлявся сплачувати грошові кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини, тому відповідачка звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] (позивача) (справа № 754/9916/17). Дана справа розглядалась у період з 02.08.2017 по 29.08.2019. У відповідності до матеріалів справи [PERSON] позиціонував себе як безробітнього, тому виплата аліментів почала здійснюватися після винесення рішення суду та через Державну виконавчу службу. Враховуючи факт ухилення від сплати аліментів [PERSON] та необхідністю матеріального забезпечення їхнього сина відповідачкою, нею було прийнято рішення щодо звернення до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про поділ спільного майна, а саме автмомобіля "Мітцубісі Лансер" д.н.з. [NUMBER] (справа № 754/6722/18). Дана справа була залишена без розгляду. Однак, в результаті розгляду вищевказаного позову, позивач [PERSON] пішов для задоволення власних інтересів, шляхом підробки документів з метою стягнення грошових коштів з відповідача, у якої на утримання знаходиться їх спільний син. Таким чином у своєму заперечені проти позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, вперше з`явилася розписка від 15.05.2013 та Акт прийому - передачі до неї. Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що отримані кошти позивач витратив на потреби сім`ї, зокрема на купівлю автомобіля "Мітцубісі Лансер" д.н.з. [NUMBER] . Також на розписці наданій позивачем від 15.05.2013, відсутній підпис відповідачки, тобто відсутня згода на отримання грошових коштів, а тому у відповідності до п. 2 ст. 207 ЦК України такий правочин вважається не вчиненим по відношенню до відповідача, а також відповідач не є стороною правочину. Надані позивачем документи, а саме, розписка від 15.05.2013 та акт прийому передачі коштів від 15.05.2013 не містять у собі ідентифікованих даних позикодавця та позичальника, що не дає змоги встановити осіб між якими відбувалась фінансові розрахунки. Тобто, позивачем не надано жодного доказу того, що гроші, які отримані від [PERSON] використано на придбання автомобіля "Мітцубісі Лансер" д.н.з. [NUMBER] , а також відсутні письмові докази того, що відповідні грошові кошти позивач передавав відповідачу. 01.06.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відзив є необгрунтованим та не підтверджений належними та допустимими доказами. В судовому засіданні в якості свідка була допитана відповідачка, яка вказала, що автомобіль придбано у зв`язку з народженням дитини, за кошти, які заощаджено нею особисто. Вона намагається отримати відповідь про депозит з ліквідованого банку, а також за кошти подаровані їм на весіллі. Щодо даної розписки дізналась в 2017 - 2018 коли намагалась стягнути кошти позивача за даний автомобіль. Коли жили разом були гарні стосунки, жили разом з батьками чоловіка і якбт писали розписки то відповідачка знала про це. Гроші відповідачки зберігалися у її батьків, оскільки вона дізналась, що її чоловік грає в азартні ігри, вживає наркотичні засоби. Одного разу відповідачці через чоловіка повернули кошти, а він їх не довіз, сказав що його обікрали. У позивача наявна заборгованість по аліментам. Придбати авто вирішали разом з чоловіком. В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , 1988 року народження, проживає [ADDRESS] , яка вказала, що знайома з позивачем та відповідачем більше 10 років. Знає що спір між ними через автомобіль. Вона давно за кермом, знає, що [PERSON] (відповідачка) знімала депозит свій і вона її підвозила до її батьків, і відповідачка при ній віддавала своїй матері 5 000,00 доларів США. Забрала гроші після смерті батька і поїхала на Куренівку де проживав її чоловік. Вони всі разом сім`ями спілкувались. Щодо позивача він часто грав у гральних автоматах бувало і всю ніч. Відповідачка працювала в страховій компанії. Машину придбали після смерті батька відповідачки. В судовому засіданні в якості свідка був заслуханий [PERSON] , [INFO] , проживає [ADDRESS] , який вказав, що був свідком передачі грошей матір`ю позивача позивачу, в першій половині дня, його покликала мати позивача , при ньому передала 13000,00 доларів США, він підписував розписку позивача. Позивач хотів купити машину. Не знає куди витратив кошти позивач. Коли він був на кухні, [PERSON] підішла свідком. [PERSON] (позивач) писав і розписку і акт передачі грошей. При написанні розписки відповідачка пішла гуляти з дитиною. Свідку не відомо чи знала відповідачка про розписку. Позивач і до цього часу користується автомобілем. В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , [INFO] , проживає [ADDRESS] , яка вказала, що розписку підписувала до обіда десь об 11 - 12 год. 2013 рік 15 травня. До неї постукала [PERSON] (позикодавець) попросила бути свідком того, як буде сину [PERSON] (позивачу) давати гроші в розмірі 13 000,00 доларів США на п`ять років. Машину потім купили. Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач з 21.11.2009 року перебували у шлюбі. В період шлюбу 15.05.2013 позивач отримав від своєї матері [PERSON] в борг гроші у сумі 13000,00 доларів США, що було еквівалентно на час отримання грошей 103870,00 грн., що підтверджується розпискою від 15.05.2013 та актом прийому-передачі коштів від 15.05.2013, які засвідчені також свідками [PERSON] та [PERSON] . Кошти позивач отримував та повертав без присутності відповідачки. 07.06.2013 року на імя відповідачки було придбано автомобіль "Мітцубісі Лансер" 2006 року випуску у гр. [PERSON] , який до цього часу перебуває у користуванні позивача. 04.08.2016 рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/5991/16-ц, шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Тлумачення статей 1046 та 1047ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Відповідно до п. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Жодних доказів на підтвердження факту укладання договору позики позивачем за згодою відповідачки, а також використання суми позичених коштів в інтересах сімї відповідач суду не надав. При цьому суд також враховує, що жодних претензій позикодавець протягом тривалого часу, в тому числі і після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем , не висувала до позивача та відповідача, що судом також оцінюється, як доказ того, що кошти позивачем могли бути отримані без відома відповідачки та не використані в інтересах сімї. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та не підкріплених належними та допустимими доказами, а тому відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed