Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що між Державним комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства, правонаступником якого є КП «Дніпроводоканал» ДМР та [PERSON] було укладено договір у вигляді Абонентської картки №9704 від 15.07.2022 року, у відповідності до п.1 якого абонент був зобов`язаний до 10 числа наступного за розрахунковим, оплачувати послугу з водопостачання та водовідведення. За період з лютого 2014 року по грудень 2018 року відповідачу було виставлено рахунки на суму 50200 грн. 23 коп. за надані позивачем послуги. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував та послуги не оплачував, позивач просив стягнути з останнього заборгованість в сумі 50200 грн. 23 коп. та понесені витрати на оплату судового збору в сумі 2102 грн. Під час підготовчого судового засідання позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2014 року по травень 2021 року в сумі 95192 грн. 63 коп. У наданому відзиві представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем не існувало договірних відносин щодо послуг з водопостачання та водовідведення. Абонентська картка №9704 від 15.07.2002 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки вона підписана не уповноваженої особою зі сторони позивача. Крім того, водокористувачем в ній зазначено [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач неодноразово направляв позивачу письмові повідомлення про те, що договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення за вказаною адресою не існує, про небажання укладати будь-які договори з позивачем, про розірвання відносин за абонентською карткою та відключення водопостачання. Також представника відповідача у поданому відзиві посилався на пропуск позивачем встановленого законом трирічного строку позовної давності та просив застосувати наслідки його пропуску. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що 15.07.2002 року між Державним комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства, правонаступником якого є КП «Дніпроводоканал» ДМР та [PERSON] і [PERSON] було укладено тимчасовий договір у вигляді Абонентської картки №9704, відповідно до якої абонентам надавалась послуга з водопостачання та водовідведення по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Абонентська картка підписана представником водоканалу та абонентами. В свою чергу останні, в порушення умов п.2 Абонентської картки №9704 так і не уклали основний договір, проте послугами продовжили користуватись, оплату здійснювали, а отже договірні відносини між ними не припинились. Позивач не заперечує, що відповідач звертався до нього з приводу відключення приміщення по [ADDRESS] від водопостачання та водовідведення внаслідок самовільного зайняття та недопущення до користування приміщенням родиною померлого [PERSON] . Представники позивача неодноразово намагались потрапити до приміщення з метою проведення обстеження, проте кожного разу їм створювали перешкоди особи, які представлялись як представники власника приміщення. В свою чергу, зі сторони відповідача не надходило жодного документу щодо втрати права користування цим приміщенням. В зв`язку з цим, у позивача не було жодних підстав для припинення нарахування відповідачу вартості послуг. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.10.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою суду від 03.02.2021 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 25.06.2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі. Протокольною ухвалою суду від 11.10.2021 року було прийнято заяву про збільшення позовних вимог. Протокольною ухвалою суду від 04.11.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. Ухвалою суду від 17.06.2022 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.11.2022 року ухвалу від 17.06.2022 року було залишено без змін. Ухвалою суду від 09.06.2023 року провадження по справі було поновлено та призначено її до подальшого розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в жодне з призначених судових засідань не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Представник відповідача адвокат Соловей В.А., після поновлення провадження по справі також в судові засідання не з`являвся, про поважність причин неявки не повідомляв. Повідомлень про розірвання договору між останніми до суду не надходило. 30.08.2023 року на електрону адресу суду надійшла заява адвоката Бартош-Стрєльникова А.В., як представника відповідача за ордером, в якій він просив надати матеріали справи для ознайомлення та без нього справу не розглядати. Поряд з цим, з вказаного часу представник до суду не з`являвся, з матеріалами справи не знайомився, ходом розгляду справи не цікавився. За вказаних обставин, враховуючи неодноразову неявку відповідача та його представників в судові засідання, ненадання доказів щодо поважності причин такої неявки, обізнаність відповідача про наявність в провадженні суду розглядаємої справи та подання його представником раніше відзиву на позов, в якому викладено позицію відповідача по суті спору, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача та його представника. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 24.03.2001 року та від 04.05.2001 року на праві спільної часткової власності належало приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що складалось з квартир [ADDRESS] . Рішенням Дніпропетровської міської ради №2628 від 22.11.2001 року вказане приміщення було виключено із житлового фонду, переобладнано та використовується під продуктовий магазин та кафе (т.1, а.с.150-162). 15.07.2002 року між Державним комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства, правонаступником якого є КП «Дніпроводоканал» ДМР та [PERSON] і [PERSON] було укладено тимчасовий договір у вигляді Абонентської картки №9704 (т.1, а.с.4), відповідно до якої останнім надавались послуги з водопостачання та водовідведення по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] ). Під час розгляду справи представник відповідача [PERSON] заперечував факт підписання останнім Абонентської картки №9704 від 15.07.2002 року, заявивши клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, поставивши на вирішення експертів питання щодо виконання підпису в зазначеній вище Абонентській картці №9704 від 15.07.2002 року [PERSON] . Ухвалою суду від 17.06.2022 року вказане клопотання було задоволено та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. \~ \~ \~ \~Крім того, вказаною ухвалою для забезпечення проведення експертизи було витребувано у позивача оригінал Абонентської картки особового рахунку № [NUMBER] від 15.07.2002 року, а також зобов`язано відповідача протягом десяти днів з дня винесення цієї ухвали з`явитись до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська для відібрання в нього експериментальних зразків почерку та підпису, а також надати до суду документи з вільними зразками його почерку та підпису, які по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа, за його змістом та цільовим призначенням. Також у вказаній ухвалі було роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України. На виконання ухвали суду від 17.06.2022 року позивачем було надано до суду оригінал Абонентської картки особового рахунку №9704 від 15.07.2002 року. В свою чергу, відповідач до суду для відібрання в нього зразків почерку та підпису у встановлені в ухвалі строки та в подальшому не з`явився. За вказаних обставин, а також враховуючи, що відповідно до глави 1 розділу І «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених Наказом міністерства юстиції №53/5 від 08.10.1998 року, виключалась можливість проведення експертизи без надання експертам вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку особи, яка підлягає ідентифікації, судом було поновлено провадження по справі та призначено її для подальшого розгляду по суті. При цьому, враховуючи ухилення відповідача від участі в експертизі, суд, з урахуванням положень ст.109 ЦПК України, відхиляє за безпідставністю та недоведеністю доводи сторони відповідача щодо непідписання останнім Абонентської картки №9704 від 15.07.2002 року. Відповідно до актів-розрахунків приймання наданих послуг та розрахунку заборгованості вбачається, що за період з лютого 2014 року по травень 2021 року заборгованість за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , становить 95192 грн. 63 коп. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (т.1, а.с.126). Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (тут та далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що набрав чинності 10.12.2017 року та введений в дію з 01.05.2019 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.ст.7,9 Закону України №2189-VIII визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст.317 ЦК України встановлено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням наведених вище обставин та положень законодавства, суд відхиляє заперечення сторони відповідача з посиланням на відсутність укладеного з позивачем договору, оскільки це не звільняє відповідача, як співвласника приміщення, від обов`язку сплатити вартість фактично наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення. Також суд враховує, що відповідачем не представлено суду доказів, які б свідчили про чинення йому перешкод у користуванні приміщенням з боку спадкоємців померлого співвласника [PERSON] або інших осіб та не позбавляє відповідача права зворотної вимоги до спадкоємців [PERSON] , які прийняли спадщину, щодо відшкодування понесених витрат на оплату відповідних послуг. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення. Перевіряючи доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Частиною 1 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд враховує, що позивачем заявлено до стягнення заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2014 року по травень 2021 року в сумі 95192 грн. 63 коп. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що в цей період оплата за спожити послуги відповідачем не вносилась та будь-яких інших даних, які б свідчили про переривання строку позовної давності, матеріали справи не містять. Пунктом 1 Абонентської картки №9704 від 15.07.2002 року було встановлено обов`язок водокористувачів оплачувати послуги з водопостачання та водовідведення до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Позов до суду позивачем було пред`явлено 28.09.2020 року. З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з доводами представника відповідача в частині пропуску позивачем встановленого законом трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за надані послуги до серпня 2017 року включно. З огляду на це та заяву сторони відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, що виникла за період з вересня 2017 року по травень 2021 року включно в сумі 61950 грн. 95 коп., а також у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2102 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial