Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

08 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України в розмірі 981\~476, 89 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 04 липня 2007 було укладено кредитний договір, з умова якого банк надав Позичальнику кредит у розмірі 72\~900 доларів США зі сплатою 13, 5 % річних. 05 листопада 2015 рішенням по справі №522/16922/15-Ц стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 3\~958\~834, 62 гривень заборгованості за Кредитним договором та судовий збір. У зв`язку з невиконання рішення у позивача виникло право на застосування ст. 625 ЦК України. Звертаючись до суду з відповідним позовом, Позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 07.02.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 981\~476, 89 гривень, з яких нараховані 3% річних 243\~386, 98 гривень та втрати від інфляції 738\~089, 91 гривень. Ухвалою суду від 27 березня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Ухвалою суду від 23 червня 2023 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про залучення у справі правонаступника задоволено. Залучено до участі у якості позивача правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс». Продовжено слухати справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (правонаступник - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України. Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті. В судовому засіданні 10 жовтня 2023 року представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином. В судове засідання 28 листопада 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Представник Позивача надав заяву про слухання справи за відсутності. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судові засідання повторно не з`явились, сповіщались належним чином. Зважаючи на не явку відповідачів до суду, який повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, відсутність відзиву та відсутність заперечень з боку позивача, суд проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11368235000, відповідно до умов якого Банк надав йому кредит в сумі 72\~900, 00 дол. США на споживчі потреби, а [PERSON] зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 06 липня 2015 року або достроково зі сплатою 13, 5 % річних за користування кредитом. Крім того, в забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язання 04 липня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір поруки №215500, відповідно до якого останній поручився перед Кредитором за належне виконання [PERSON] зобов`язань згідно Кредитного договору № 11368235000. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року у справі №522/16922/15-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, код ЄДРПОУ 34047020, р/р [NUMBER] ) заборгованість за кредитним договором № 11368235000 від 04 липня 2008 року в сумі 3\~958\~834 (три мільйони дев`ятсот п`ятдесят вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 62 коп., з яких: 1\~485\~445 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять) грн. 27 коп. сума заборгованості за кредитом; 1\~566\~047, 76 грн. сума заборгованості за відсотками; 848\~627 (вісімсот сорок вісім тисяч шістсот двадцять сім) грн. 93 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань; 33\~372 (тридцять три тисячі триста сімдесят дві) грн. 37 коп. 3% річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту; 25\~341 (двадцять п`ять тисяч триста сорок одна) грн. 31 коп. 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ) в рівних частках в дохід держави суму судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року у справі №522/16922/15-ц замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал». З матеріалів справи, судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» скористалось своїм правом згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України та відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» згідно Договору № 10-03/23 про відступлення (купівлію-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 року право грошової вимоги до Боржника за Кредитним договором № 11368235000, при цьому ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржників. 19 травня 2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «Дебт Форс» укладено Договір № 19-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19.05.2023 року, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 11368235000, при цьому ТОВ «Дебт Форс» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржників. У зв`язку з чим, стягувачем за кредитним договором № 11368235000 від 04 липня 2008 року є ТОВ «Дебт Форс». У відповідності до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст. 599 ЦК України). Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». Вимога щодо відповідальності позичальника за невиконання грошового зобов`язання 3% річних та інфляційні втрати кредитора відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у розрахунку позивача застосовані у період з лютого 2020 по лютого 2022 становить 981\~476, 89 гривень, з яких нараховані 3% річних 243\~386, 98 гривень та втрати від інфляції 738\~089, 91 гривень. Наявність рішення про стягнення боргу за кредитним договором не припиняє правовідносин сторін кредитного договору за весь період його невиконання і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення боржника. Таке прострочення є тривалим порушенням, тому право на позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат виникло у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. (постанова ВП ВС від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц). Для цілей правового регулювання зобов`язальних відносин та відповідальності за порушення зобов`язань юридичне значення має саме момент виконання такого обов`язку боржником. Ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів за договором лише підтверджує дійсне існування обов`язку боржника зі сплати боргу кредитору, його безспірність та надає цьому обов`язку безпосередньо примусового характеру. Частина друга статті 11 ЦК України визначає, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Наявність судового рішення про стягнення заборгованості свідчить про настання строку виконання зобов`язання за тією вимогою, яку задоволено судом, та наявність обов`язку боржника сплатити відповідну заборгованість. Проте, судове рішення про стягнення заборгованості не змінює змісту відповідного зобов`язання, оскільки характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, а додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання та безспірності боргу. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав відповідне зобов`язання продовжує існувати. Враховуючи викладене, розмір 3% річних та інфляційних витрат не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення зазначених позивачем сум. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч.\~1,2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 14\~722, 15 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. У зв`язку з задоволенням позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, судом встановлено, що 03 січня 2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено договір №03-01/2023 про надання правової допомоги. Згідно акту приймання-передачу наданих послуг №26 від 16.01.2023 адвокатське об`єднання надало клієнту ТОВ «Вердикт Капітал» правову допомогу в розмірі 21\~900 грн. Таким чином, правова допомога надавалася позивачу ТОВ «Вердикт Капітал». ТОВ «Дебт Форс» став правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору №10-03/23 від 10.03.2023 та договору №19-05/23 від 19.05.2023. За такими договорами відступалося право вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки боржників за договорами позики, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). Згідно\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. ТОВ «Дебт Форс» не є стороною договору про надання правової допомоги та не отримувало право вимоги за договором про надання правової допомоги. Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI). Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» не надавало правову допомогу ТОВ «Дебт Форс». За таких підстав, вимоги ТОВ «Дебт Форс» про стягнення на його користь витрат на правову допомогу, які були понесені ТОВ «Вердикт Капітал» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: approved