Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

В жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 25.08.2007 позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Семенівського районного управління юстиції Полтавської області. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 24.10.2013 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на його утриманні. 15.01.2015 Семенівським районним судом Полтавської області на виконання рішення було видано виконавчий лист по справі № 547/1568/14-ц про стягнення з позивача на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходів) щомісячно до досягнення повноліття. Станом на 01.09.2023 в позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів. З 22.08.2023 і на даний час донька зареєстрована та проживає разом з позивачем. Позивач забезпечує всі умови, необхідні для нормального розвитку. Тому [PERSON] вважає, що на даний час відпали всі підстави для стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , оскільки доньку утримує саме він. У зв`язку з цим просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання їх спільної доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 24.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.08.2007 позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Семенівського районного управління юстиції Полтавської області. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 24.10.2013 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні (а.с. 9). 15.01.2015 Семенівським районним судом Полтавської області на виконання рішення було видано виконавчий лист по справі № 547/1568/14-ц про стягнення з позивача на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходів) щомісячно до досягнення повноліття. Постановою начальника відділу Семенівського районного ВДВС Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Чекальським С.Ю. було звернено стягнення на заробітну плату боржника, оскільки останній працює в Семенівській філії АТ «Полтаваобленерго» (а.с. 8). Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів начальника Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекальського С.Б. з примусового виконання виконавчого листа № 547/1568/14-ц, виданого Семенівським районним судом Полтавської області, станом на 01.09.2023 у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Переплата становить 3011,66 грн (а.с. 10-11). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 22.08.2023 [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 22.08.2023 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Тобто, з 22.08.2023 і на даний час донька зареєстрована та проживає разом з позивачем. Позивач забезпечує всі умови, необхідні для нормального розвитку. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Таким чином, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як вбачається з матеріалів справи, та відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 22.08.2023 за адресою: [ADDRESS] , тобто дитина не проживає з відповідачкою, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Згідно з ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що неповнолітня дитина на теперішній час проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, тому змінились обставини, що були підставою для стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачкою, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, а також враховує, що позивач в силу закону також зобов`язаний утримувати дитину та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовом позивачем заявлено дві позовні вимоги. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору у даній справі, а відповідачка визнала позов, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави 50 % судового збору, що становить 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved