Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Стислий виклад позиції Позивача Позивачка звернулася до суду з позовом до Відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] . Позов мотивувала тим, що з Відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач, будучи батьком, матеріальної допомоги на її утримання не надає, дочкою не цікавиться. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї четвертої частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, [PERSON] просила стягнути на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 січня 2023 року і до досягнення [PERSON] трьох років. Позовні вимоги мотивувала тим, що право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи працює вона, та незалежно від її матеріального стану, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.\~ Стислий виклад заперечень Відповідача Позов в частині аліментів на утримання дитини визнав у розмірі однієї шостої частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В частині аліментів на утримання Позивачки заперечував, оскільки на його думку таке право має лише дружина, з якою було зареєстровано шлюб. Він же з Позивачкою у шлюбі не перебував. В судовому засіданні Позивачка, її представник та представник Відповідача надали пояснення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з підстав. Фактичні обставини, встановлені судом [PERSON] (Позивачка) та [PERSON] (Відповідач) є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження (т. 1 а.с. 6). Крім того, відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/102-23/12041-БД від 17 серпня 2023 року [PERSON] на 99,99 відсотків ймовірно є батьком [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 92-112). Позивачка зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (витяг з реєстру територіальної громади т.1 а.с. 5). Вона проживає за цією адресою з донькою [PERSON] , яку виховує та забезпечує самостійно (довідка селищної ради т.1 а.с. 7). Відповідач матеріальної допомоги не надає. З слів Позивачки до народження дитини працювала обліковцем АТ «Ю АР ДІ». На час позову перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та одержує допомогу по догляду за дитиною в розмірі 860 гривень щомісячно від Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків (т.1 а.с. 38-42). Зі слів Позивачки вона має у власності земельну ділянку 1,36 га для товарного сільськогосподарського виробництва, яку здає в оренду ТОВ «Краєвид Поділля» та одержує щорічно одноразово у липні місяці орендну суму. Останній раз ця плата становила біля 5400 гривень.\~ Даний вид доходу підтверджується означеними Відомостями податкової служби, хоч орендна плата і розбита на рівні частини щомісячно в цілях податкового обліку (т.1 а.с. 38-42). З пояснень Позивачки встановлено та представником Відповідача не заперечувалось такі обставини: домоволодіння, в якому Позивачка проживає, належить їй на праві власності та одержане в порядку спадкування. З нею також проживає її неповнолітній син від першого шлюбу, якому наразі 14 років. Вона забезпечує його повсякденне харчування та виховання, його батько допомагає фінансово.\~ Мати Позивачки також проживає з нею. Відповідач згідно довідки Гвардійської сільської ради від 23 січня 2023 року №96 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за цією адресою не проживає (т.1 ас. 11, 18). З пояснень представника Відповідача встановлено та Позивачкою не заперечувались такі обставини: Відповідач є військовослужбовцем. В іншому шлюбі не перебуває, інших дітей немає. Відповідно до військового квитка Відповідач проходить військову службу, займає посаду водія-електрика військової частини (т.1 а.с. 4). Зміст спірних правовідносин Між сторонами виник спір щодо обов`язку та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та Позивачки. Оцінка судом аргументів учасників справи, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог частини першої, другої та третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд відхиляє доводи Відповідача про те, що Позивачка немає права на утримання аліментів на своє утримання, оскільки Сторони шлюбу не перебували у шлюбі. Право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 91 Сімейного кодексу України, що вбачається з назви цієї статті. Відповідно до частини другої статті 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Отже, цією нормою Позивачці належить право на її утримання на загальних підставах, це право не залежить від факту перебування у шлюбі. Закон захищає права жінок на їх утримання в рівній мірі незалежно від обставини реєстрації шлюбі. Так, відповідно до частин другої та четвертої статті 84 ЦК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка довела, що має таке право, адже дитина проживає з нею. Це право в силу закону не залежить від того, чи Позивачка працює (на даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною) та не залежить від її матеріального становища. Закон визначає умовою права на утримання можливість у чоловіка надавати матеріальну допомогу. Оцінюючи доведеність цієї умови Сторонами у спорі, суд виходить з такого. Згідно статтей 12 та 18 СК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Ні Позивачка, ні її представник не надали доказів щодо можливості Відповідача надавати матеріальну допомогу на її утримання, сплату аліментів. З їх сторони не надходило жодного клопотання про витребування доказів щодо цієї обставини через неможливість самостійного їх здобуття тощо. Відповідач у справі подав процесуальні документи: заяву про перегляд заочного рішення Ярмолинецького районного суду від 16 лютого 2023 року, зустрічну позовну заяву (т.1 а.с. 1-2, т.1 а.с. 43-44). У першій заяві він зазначив, що рішення суду про стягнення аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище, позбавляє можливості в повній мірі забезпечувати свої потреби (в тому числі ті, які пов`язані з військовою службою та виконанням ним обов`язку по захисту України від російських загарбників), а також позбавляє його можливості допомагати матері, яка є особою літнього віку та потребує такої допомоги. Однак, у підтвердження цих обставин не було надано жодного доказу. У тому числі, але не виключно, Відповідачем та/або його представником не надавались відомості про доходи, докази щодо анкетних даних матері, її утримання тощо. В цих процесуальних документах, а також в усних поясненнях представника в залі суду не заявлялось про неможливість надання матеріальної допомоги, сплати аліментів [PERSON] [PERSON] є військовослужбовцем, одержує регулярний дохід. За цих умов аліменти слід стягувати частці. Суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти: - на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі однієї четвертої її частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 січня 2023 року (дата пред`явлення позову) до досягнення дитиною повноліття; - на користь [PERSON] на її утримання у розмірі однієї восьмої частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 січня 2023 року (дата пред`явлення позову) Позивачка не в повній мірі довела свої вимоги щодо заявленого розміру допомоги на її утримання, не в достатній мірі ефективно реалізувала законодавчо окресленні процесуальні права. Відповідач доводи Позивачки не спростував. Його ж доводи фактично стосувались додаткового фінансового тягаря, а не неможливості сплати. Розподіл судових витрат Судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша та друга статті 141 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (Розміри ставок судового збору) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривень. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, для пред`явлення позову за кожну із вимог Позивачка мала би сплатити судовий збір у сумі 1073,6 гривень (з розрахунку 2684 х 0,4). Позивачка звільнена від сплати аліментів, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (Пільги щодо сплати судового збору) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно висновку щодо застосування норм права у пунктах 92 та 93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №161/4985/17 (Провадження № 14-71 цс 19) якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Перша майнова позовна вимога задоволена повністю. З Відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073,6 гривень за першу позовну вимогу. Друга майнова позовна вимога задоволена частково (1/8 становить 75 відсотків від 1/6 з розрахунку 1/8 поділити на 1/6 помножити на 100). 75 відсотків від 1073,6 гривень становить 805,2 гривень. З Відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 805,2 гривень за другу позовну вимогу. Сукупно судовий збір до сплати на користь держави становить 1878,8 гривень. На основі викладеного та

Outcome: partial