Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача борг за надану теплову енергію в сумі 103 339,53 грн. та судові витрати в розмірі 2 684 ,00 грн. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Теплоененергетик» до [PERSON] про стягнення боргу за отриману послугу з централізованого теплопостачання. Суд, вважає доведеними вимоги позивача та такими, що ґрунтуються на нормах закону з огляду на наступне. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» централізоване опалення віднесено до комунальних послуг. Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Статтею 19 цього Закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За період з листопада 2014 року по березень 2023 року включно. відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною адресою, за які сплачено частково. За даних обставин, тому станом на березень 2023 року. утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 79 980,51 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, крім іншого є: договори та інші правочини. Цивільні права особа здійснює та виконую є у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 13, 14 ЦК України). Згідно п.2 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (Надалі - ЗУ № 2189-VIII) Виконавець зобов`язаний: підготувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відносини повинні здійснюватися виключно на договірних засадах, в ст.7 ч.2 п.1 ЗУ № 2189-VIII зазначено що, споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно ч. 1 ст.9 даного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Проте відповідач не звертався до КП «Теплоенергетик» з метою укласти письмовий договір. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у справа № 638/11034/15ц (постанова 10 грудня 2018 року) та Верховний Суд України у справі № 6-2951цс15, (постанова від 20.04.2016). Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства України. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності ж до статті 525 Цивільного кодексу України - односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. У відповідності до п. 31 Правил у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги виконавець має право нарахувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житло-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Крім того, на підставі ст.ст. 549, 625 ЦК України, боржнику який прострочив виконання боргового зобов`язання, вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, а саме: до основного боргу (за тепло) 79 980,51; інфляційні витрати в сумі - 17 021,72 грн., 3% річних від простроченої суми - 6 337,30 грн. (а.с.6). 15.10.2020 року споживач [PERSON] за вх. № М-578 звернулась до позивача з завою про укладення договору реструктуризації З метою погашення заборгованості і на підставі Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.02.2003 року, постанови КМУ № 976 від 27.06.2003року, «Про затвердження порядку погашення реструктуризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги», між Комунальним підприємством «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради та [PERSON] було укладено договір про реструктуризацію боргу за житлово-комунальні послуги № 258 від 03.11.2020 р. Згідно п.п 1.1., п.1, Сторони дійшли згоди про реструктуризацію боргу, який складається з заборгованості споживача перед Комунальним підприємством «Теплоенергетик» КМР» за надані послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» до тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не враховуються витрати, які включаються до складу плати за абонентське обслуговування. Комунальне підприємство «Теплоенергетик» КМР» запровадило окрему плату за абонентське обслуговування. Вона нараховується всім споживачам, з якими укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. З 1 березня 2022 року плата за абонентське обслуговування у розрахунку на один особовий рахунок для послуг з постачання теплової енергії, що надаються споживачам КП «Теплоенергетик» КМР» становить: 35,19 грн. на місяць з ПДВ. Щодо поданої заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вказує наступне. Аналіз ч. 1 ст. 261 ЦК України, згідно якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила та відповідних положень Договору №258 про реструктуризацію заборгованості від 03.11.2020 року свідчить про наступне. Строк позовної давності за наявності договору про реструктуризацію боргу обчислюється виходячи з кожної конкретної дати розрахунку, погоджених сторонами. Відповідно, позовна давність за вимогами кредитора про повернення несплачених коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно п.п. 1.3, п.1 підприємство надає споживачу розстрочку у погашення заборгованості за комунальні послуги - теплопостачання, на суму 42 710,95 яка утворилася станом на 01.11.2020 р. Умовами договору визначено, що договір діє з 03.11.2020 р. по 15.11.2023 р. та визначено розмір обов`язкових щомісячних платежів, які становлять 1 200,00 гривень. Підпунктом 5.1. розділу 5 Договору сторони погодили, що у разі ненадходження від боржника в повному розмірі та встановлені Договором строки оплати підприємство в односторонньому порядку має право розірвати даний договір, а також право на звернення до суду(а.с.8-9). Відтак, після невиконання відповідачем обумовлених положень договору, позивач у встановленому порядку, у межах строку позовної давності заявив відповідну вимогу про стягнення заборгованості.А отже, не підлягає задоволенню заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності. У зв`язку з тим, що споживачем оплата за договором реструктуризації та щомісячні нарахування проводилася не у повному обсязі, станом на 01.03.2023 р. виникла заборгованість у розмірі 79 980,51 гривень.

Outcome: approved