Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що разом із відповідачем [PERSON] мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з 2015 року по 2017 рік проживав з відповідачем разом однією сім`єю. Після припинення шлюбних відносин син проживав з відповідачем [PERSON] . На підставі судового наказу, виданого Кодимським районним судом Одеської області 18.10.2019 року, з нього стягувались аліменти на користь відповідача на утримання малолітнього [PERSON] . Однак, з грудня 2019 року малолітній [PERSON] постійно проживає з ним, у зв`язку із чим рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 05.03.2020 року № 503/66/20 з нього припинено стягнення аліментів. При цьому, висновком органу опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, враховуючи рішення з комісії з питань захисту прав дитини від 11.06.2020 року, місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено з ним. Рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 368 від 27.05.2022 року встановлено порядок побачення та спілкування відповідача [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Однак, вже близько року відповідач не бачилась і не спілкувалась із сином та виявляє такого бажання, не цікавиться його життям, участі у вихованні і утриманні дитини не бере. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 07.09.2023 року ухвалою суду (а.с.27-28) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу її право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Також судом витребувано від органу опіки та піклування Кодимської міської ради Одеської області письмовий висновок щодо розв`язання спору у даній справі. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відзив на позовну заяву не подала. 27.10.2023 року ухвалою суду (а.с.48-49) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання позивач був своєчасно повідомлений належним чином, у порядку встановленому ч.2, 4-5 , 8 п.1, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку SMS від 10.11.2023 року (а.с.52), згідно поданої ним заявки від 21.07.2023 року (а.с.22). При цьому, позивач подав до суду письмову заяву від 28.11.2023 року про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання орган опіки та піклування був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка представника від 13.11.2023 року (а.с.53). При цьому, від представника третьої особи до суду надійшло письмове клопотання від 13.11.2023 року № 19-01-17/438 (а.с.54) про розгляд справи без представника органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, в якому просив при ухваленні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить інформація, надана письмово начальником ПВПЗ 81 (65537) [PERSON] від 28.11.2023 року, про те, що рекомендоване поштове відправлення № 6600001414606 із судовою повісткою, яке надсилалося на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, згідно відповідної довідки Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 05.09.2023 року № 03-17/2813 (а.с.26), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, було повернуто у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Згідно положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , повторно виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 08.08.2018 року, актовий запис № 171 (а.с.15). На підставі судового наказу, виданого Кодимським районним судом Одеської області 18.10.2019 року у справі № 503/1862/19 з позивача [PERSON] стягувалися на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2019 року. Висновком органу опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 11.06.2020 року, місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , було визначено з батьком - [PERSON] . 05.03.2020 року Кодимським районним судом Одеської області у справі № 503/66/20 ухвалено рішення (а.с.13-14), яким припинено стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до вищевказаного судового наказу від 18.10.2019 року. 27.05.2022 року рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 368 «Про участь матері, що проживає окремо, у вихованні малолітнього сина» (а.с.7), за зверненням [PERSON] щодо усунення їй перешкод у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, встановлено порядок побачення та спілкування відповідача [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . В свою чергу відповідно до характеристики на учня 1 класу КЗ «Сербівський ліцей» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області [PERSON] , 2016 року народження, виданої класним керівником та т.в.о. директора Людмилою Ковальчук за № 27 без дати (а.с.4) [PERSON] навчається у закладі з 2022 року. Батько, [PERSON] , цікавиться успіхами сина, консультується з класним керівником з питань виховання та розвитку сина, регулярно відвідує батьківськи збори, забезпечує відвідування навчальних закладів. Мати, [PERSON] , із дитиною не спілкується, з сім`єю не спілкується та не проживає. У вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлася. Відповідно до характеристики, виданою виконавчим комітетом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 03.07.2023 року № 13-15/1/685 (а.с.8), [PERSON] являється жителем с. Серби Подільського району Одеської області з 2019 року, зарекомендував себе як порядна людина. Проживає в цивільному шлюбі разом з [PERSON] , яка виховує двох своїх дітей. На даний час, [PERSON] офіційно не працює, знаходить роботу по найму. Скарги та заяви на ім`я [PERSON] до Сербівського старостинського округу не надходили. Зауважень до поведінки в громадських місцях немає. Згідно довідки від 03.07.2023 року № 13-15/1/684 (а.с.10), виданої старостою с. Серби, с. Баштанків [PERSON] , [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати участі у вихованні дитини не бере. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 04.07.2023 року (а.с.11), на даний час [PERSON] проживає зі своїм сином [PERSON] у приватному будинку співмешканки [PERSON] , яка має власну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає дружнім життям. Умови проживання задовільні, вихованням дітей займаються [PERSON] і [PERSON] , при цьому відзначено, що взаємовідносини останньої із малолітнім [PERSON] як відносини гарної матері з сином. Висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 07.11.2023 року № 783, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним, про що свідчать копії відповідного висновку та рішення (а.с.55-56). При цьому, у згаданому висновку відзначено, що на даний час [PERSON] із сином не підтримує зв`язків та не цікавиться життям своєї дитини, не виховує і не розвиває її. Нормативно-правове застосування: У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідченням втрати відповідачами інтересу до своїх малолітніх дітей є їх ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час його проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаною Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифікованою постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновки суду Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням свого малолітнього сина та її самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як мати, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, долею дитини не цікавиться та про неї не піклується. У зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. - щодо судових витрат Приймаючи до уваги, що ухвалою суду від 07.09.2023 року(а.с.27-28) позивачу [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, то на виконання вимог ст. 141 ЦПК України та ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved