Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника адвоката Тивоненко Д.Р.) звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати виконавчий напис, зареєстрований за реєстраційний № 9420 від 25.05.2021 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з гр. [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №009-07529-130111 від 13.01.2011 року у сумі 29\~859,69 грн., таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. був вчинений виконавчий напис за №9420 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 29 859,69 грн. 01.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження №69524086 з виконання виконавчого напису №9420 від 25.05.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість в сумі 29 859,69 грн., а також основну винагороду у сумі 2985,97 і суму мінімальних витрат в розмірі 500,00 грн. на користь приватного виконавця, крім того накладено арешт на грошові кошти боржника. Як зазначено у виконавчому написі, стягнення здійснюється за кредитним договором №009-07529-130111 від 13.01.2011, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», за період з 06.10.2017 по 05.04.2021 у загальній сумі 29\~859,69 грн. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинений з численними порушеннями, тому він вимушений звернутись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача у позові просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.11). Відповідач та треті особи належно повідомлені про розгляд справи, причини неявки суду не повідомили (а.с.49-54, 56-59,61-63). За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. був вчинений виконавчий напис за №9420 щодо стягнення з [PERSON] за кредитним договором №009-07529-130111 від 13.01.2011, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», заборгованості в розмірі 29 859,69 грн. за період з 06.10.2017 по 05.04.2021 (а.с.24). 01.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження №69524086 з виконання виконавчого напису №9420 від 25.05.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість в сумі 29 859,69 грн., а також основну винагороду у сумі 2985,97 і суму мінімальних витрат в розмірі 500,00 грн. на користь приватного виконавця, крім того накладено арешт на грошові кошти боржника (а.с.25-32). Відповідно до\~ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Безспірність заборгованості [PERSON] для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена. Таким чином, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса були порушені вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України «Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено позивачем за подачу позовної заяви в розмірі 858 грн. 88 коп. (а.с.14). Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч. 4, 5 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно акту наданих послуг та їх переліку зазначено, що витрати позивача на правову допомогу становлять 19 000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги №26/06 від 26.06.2023, укладений між [PERSON] та адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріорітет», в особі керуючого Тивоненка Д.Р., перелік та вартість послуг за договором, акт №2 надання послуг до Договору №26/06 від 26.06.2023, у якому зазначено перелік та ціну наданих послуг. Згідно акту №2 надання послуг до Договору №26/06 від 26.06.2023, у якому зазначено перелік та ціну наданих послуг, адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріорітет» надано Писанко І.В. такі послуги: консультації клієнта з приводу вирішення справи у судовому порядку сума витрат 3000 грн., витрачений час 3 год.; складання позовної заяви сума витрат 5000 грн., витрачений час 5 год.; ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - сума витрат 2000 грн., витрачений час 2 год.; складання клопотання про витребування доказів - сума витрат 2000 грн., витрачений час 2 год.; складання заяви про забезпечення позову- сума витрат 3000 грн., витрачений час 2 год.; підготовка до подачі позову через «Електронний суд» - сума витрат 2000 грн., витрачений час 3 год.; представництво інтересів клієнта у суді сума витрат 2000 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази не у повному обсязі доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу. У акті зазначено, що адвокатом Тивоненком Д.Р. надавались клієнту [PERSON] послуги, які полягають у ознайомленні адвоката з матеріалами виконавчого провадження, однак доказів на підтвердження виконання адвокатом цих послуг, суду не надано, оскільки в матеріалах позовної заяви відсутні докази, які б підтверджували, що адвокат Тивоненко Д.Р. ознайомлювався із матеріалами виконавчого провадження, що свідчить про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу за надання послуг, які полягають у ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, є безпідставними, як такі, що не підтверджуються матеріалами справи. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу за надання послуги, яка полягає у підготовці до подачі позову через «Електронний суд», то суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки на переконання суду ця послуга є складовою послуги, яка полягає у складанні позовної заяви, на яку адвокат згідно акту витратив 5 годин. Щодо виконання послуг адвокатом у виді представництва позивача у судовому засіданні, суд зазначає, що ухвалою судді від 25.08.2023 постановлено розгляд вказаної справи проводити у спрощеному провадженні, представник позивача в судові засідання не з`являвся, що свідчить про безпідставність заявленої суми вартості цієї послуги. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн., які є документально підтвердженими, а в іншій частині вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід залишити без задоволення, оскільки надання інших послуг, позивачем та адвокатом не доведено. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03 жовтня 2019 року стосовно того, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн., які є документально підтвердженими, а в іншій частині вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід залишити без задоволення, оскільки надання інших послуг позивачем та адвокатом не доведено.

Outcome: approved