Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

[PERSON] 09.08.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Кіровоградської обласної прокуратури під час досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2023 за №12023121020000340, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а також стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 9 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.03.2023 він звернувся до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення завідувачем Першої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] кримінального правопорушення за фактом одержання 20.01.2023 неправомірної вигоди в розмірі 2 225 грн. в межах провадження спадкової справи №52/2015. Вказана заява була перенаправлена до відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, проте зазначеним відділом поліції відомості за його заявою від 16.03.203 до ЄРДР внесені не були. У зв`язку з цим він неодноразово звертався на гарячу лінію Кіровоградської ОДА та Урядову гарячу лінію, декілька разів телефонував та приїжджав до відділу поліції №1 (м.Знам`янка) з метою дізнатися результати розгляду його заяви та надати письмові пояснення в якості потерпілого, однак лише 24.03.2023 працівники поліції отримали від нього заздалегідь надрукований ним текст пояснень по факту отримання [PERSON] неправомірної вигоди, проте відомості про скоєний злочин до ЄРДО так і не внесли. В результаті бездіяльності відповідальних осіб відділу поліції №1 (м.Знам`янка) він був вимушений звернутися до слідчого судді зі скаргою, в якій просив внести відомості за його заявою від 16.03.2023 до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді від 30.03.2023 його скарга задоволена, відомості до ЄРДР були внесені 06.04.2023 за №12023121020000340 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Проте, здійснюючи досудове розслідування протягом 23 днів, 29.04.2023 старшим слідчим СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Миколаєнко А.В. винесено постанову про закриття даного кримінального провадження. За цей час слідчий лише допитала його в якості потерпілого та здійснила допит двох свідків, жодних інших слідчих дій нею не проведено. Дізнавшись про необґрунтоване закриття кримінального провадження, він був вимушений знову звертатися до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого. Ухвалою від 08.05.2023 слідчим суддею його скаргу задоволено, постанову про закриття кримінального провадження скасовано. Крім того, в межах даного кримінального провадження 12.06.2023 ним було подано скаргу на постанову прокурора Знам`янської окружної прокуратури про часткове задоволення його клопотання від 09.06.2023, яка ухвалою слідчого судді від 06.07.2023 задоволена, постанову прокурора в частині відмови у задоволенні його клопотання про допит свідків та призначення психологічної експертизи відеозйомки їх показів скасовано. Вважає, що працівниками відділу поліції №1 (м.Знам`янка) досудове розслідування здійснюється поверхнево, ними ухвалюються процесуальні рішення, які тричі були скасовані слідчим суддею, прокурор Знам`янської окружної прокуратури належне процесуальне керівництво у справі не здійснює, а лише приймає рішення, які унеможливлюють притягнення до відповідальності винних осіб. За викладених обставин вказує, що незаконними та протиправними діями Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Кіровоградської обласної прокуратури через бездіяльність їх територіальних органів йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він більше 12 разів спеціально їздив до м.Кропивницький з метою вирішення та розв`язання питань, пов`язаних з вчиненням стосовно нього протиправних дій, весь цей час, захищаючи свої порушені права з боку правоохоронних органів, щоденно відчував душевні хвилювання, емоційний розлад, потерпав приниження своєї гідності, витрачав особистий час, знання та життєвий досвід на боротьбу з правоохоронною системою, які міг би витратити з дієвою користю для себе та членів своєї родини, отримати додатковий прибуток, який виражається в позбавленні можливості витрачати свій вільний (позаробочий) час для поліпшення житлових умов, проведенні ремонту квартири та будинку, ремонті та обслуговуванні автомобіля, заготівлі сезонних овочів та фруктів, лікарських рослин на зимовий період, а також займання разом з сім`єю активним відпочинком, спортом на свіжому повітрі з метою поліпшення стану свого здоров`я та здоров`я членів своєї сім`ї. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в 9 000 грн. Представником відповідача - Кіровоградської обласної прокуратури подано відзив на позов, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що позивачем жодних доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями органів досудового розслідування, прокуратури та завданням йому моральної шкоди не надано. Скасування судом процесуальних рішень слідчого не є підставою для висновку про порушення прав позивача та не свідчить про протиправність дій або бездіяльність органу досудового розслідування, при цьому, що за результатами розгляду скарг позивача ухвалами слідчого судді не визнавалися бездіяльність слідчого чи прокурора. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023121020000340 від 06.04.2023 наразі триває, проводяться всі необхідні слідчі дії. Також зазначає, що Кіровоградська обласна прокуратура не є належним відповідачем у даній справі, оскільки в даному випадку моральна шкода відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, а прокуратура не є розпорядником державних коштів. Тому, суб`єктом відповідальності є держава, а не конкретний судово-слідчий орган, що заподіяв шкоду. Позивач подав відповідь на відзив Кіровоградської обласної прокуратури, в якій зазначив про обставини, якими йому завдано моральну шкоду, аналогічні викладеним у позові, а також вказував на те, що Кіровоградська обласна прокуратура є належним відповідачем, про що свідчить стала судова практика. Представником відповідача - Державної казначейської служби України подано відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи тим, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчого та прокурора сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, і, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення моральної шкоди. Звернення позивача до суду зі скаргами на дії чи бездіяльність слідчого свідчить про реалізацію його права на оскарження процесуальної діяльності слідчих в порядку ст.303 КПК України, а винесення ухвал за результатами розгляду таких скарг є наслідком судового контролю за діяльністю слідчих під час досудового розслідування і не є доказом неправомірності їх процесуальних рішень. На даний час не існує жодного судового рішення, якими дії відповідачів були визнані незаконними. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачів і вини останніх у її заподіянні. Позивач подав відповідь на відзив Державної казначейської служби України, в якій навів розрахунок розміру завданої йому моральної шкоди, яку вираховував, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2023 рік, який складає 2 684 грн. Зазначає, що його моральні страждання розпочалися 16.03.2023, з моменту, коли він звернувся до поліції із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, і тривали до дня винесення останньої ухвали слідчого судді від 06.07.2023 у справі №389/2058/23. Тобто, його моральні страждання тривали протягом 113 днів, тому розмір моральної шкоди за один день становить 89 грн 46 коп (2 684/30), за 113 днів становить 10 109 грн 73 коп (89 грн 46 коп х 113 днів), однак дану суму він зменшив до 9 000 грн. Представником відповідача - Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області подано відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що за результатми розгляду скарг позивача ухвалами слідчого судді не констатувалося бездіяльності слідчого та прокурора в рамках даного кримінального провадження, при цьому, що у задоволенні частини скарг позивача слідчим суддею було відмовлено внаслідок їх необґрунтованості. Звернення позивача до суду зі скаргами на дії чи бездіяльність слідчого свідчить про реалізацію його права на оскарження процесуальної діяльності слідчих в порядку ст.303 КПК України і не є доказом неправомірності їх процесуальних рішень. Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023121020000340 від 06.04.2023 триває. При цьому, позивачем на підтвердження своїх доводів не надано жодних доказів, які б вказували на те, в чому полягає заподіяна йому моральна шкода, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням (бездіяльністю) заподіювача, негативних наслідків не доведено, всі твердження є лише припущеннями. Позивач подав відповідь на відзив Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якій звернув увагу на те, що його перша скарга була подана саме в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, якою передбачено право на оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР. Також позивач навів розрахунок розміру завданої йому моральної шкоди, аналогічний у відповіді на відзив Державної казначейської служби України. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач також зазначив, що заподіяна йому моральна шкода полягає в тому, що він переживав та переживає сильні душевні страждання, оскільки кримінальне провадження належним чином не розслідується, його честь і гідність принижені, він вимушений витрачати свій особистий час, а також час своєї сім`ї, замість того, щоб займатися собою та родиною, однак в цей час він вимушений читати законодавство, шукати адвокатів, звертатися за консультаціями в різні установи та до суду, витрачати пальне. Представники відповідачів Кіровоградської обласної прокуратури - прокурор Нельга М.О. та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - Стояновські Д.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзивах на позов. Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, однак у поданому відзиві розгляд справи просив проводити без його участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач є її чоловіком, після смерті його матері йому залишився у спадок будинок. В січні 2023 року він отримав свідоцтво про право на спадщину і, прийшовши додому, сказав, що нотаріус напевно взяла з нього зайві гроші за свої послуги, за його підрахунками він їй переплатив більше 2 000 грн. Після цього в їх житті все змінилося в гіршу сторону, він вночі та вдень читає законодавство, постійно звертається за консультаціями, спілкується з адвокатами, їздить до м.Кропивницький, подає скарги до суду, по домогосподарству нічого не може робити, оскільки немає часу, все на її плечах. У нього постійні душевні хвилювання, весь час нервує, приймає заспокійливі засоби, в сім`ї склалася нервова атмосфера, сімейні стосунки між ними погіршилися, звичний уклад життя повністю змінився. До цих подій він завжди був спокійний та врівноважений. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових особі органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Оскільки в цій справі йдеться про шкоду, спричинену фізичній особі бездіяльністю посадових осіб, органів, що здійснюють досудове розслідування, та прокуратури, тому, відповідно до положень ч.6 ст.1176 ЦК України, така шкода відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені ст.ст.1173, 1174 ЦК України. Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Застосовуючи ст.ст.1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03.09.2019 у справі №916/1423/17). Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що в провадженні слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Миколаєнко А.В. перебуває кримінальне провадження №12023121020000340, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Позивач у даному кримінальному провадженні є потерпілим. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені на підставі ухвали слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2023, постановленої за результатами розгляду скарги позивача на бездіяльність службових осіб відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, викладених у його заяві від 16.03.2023. Вказаною ухвалою слідчого судді встановлено, що [PERSON] 16.03.2023 звернувся до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою від 16.03.2023 про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення завідувачем Першої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] кримінального правопорушення за фактом одержання 20.01.2023 неправомірної вигоди службовою особою у розмірі 2 225 грн. в рамках провадження спадкової справи №52/2015. Зазначена інформація 16.03.2023 була зареєстрована до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналу єдиного обліку) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за №9544 та направлена до відділу поліції №1 (м.Знам`янка) за територіальністю. Проте,зазначеним відділом поліції відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою [PERSON] від 16.03.2023 до ЄРДР не внесені. Надалі, 03.05.2023 [PERSON] звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Миколаєнко А.В. від 29.04.2023 про закриття вказаного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді від 08.05.2023 скарга [PERSON] задоволена, постанова про закриття кримінального провадження скасована. Під час розгляду цієї скарги слідчим суддею встановлено, що слідчим не досліджені всі обставини вчинення кримінального правопорушення та не проведені необхідні слідчі дії, тобто слідство проведено не в повному обсязі, без дослідження всіх обставин кримінального провадження. Надалі, [PERSON] 29.06.2023 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Анастасієвої В.В. від 12.06.2023 про часткове задоволення його клопотання від 09.06.2023 про допит свідків [PERSON] та [PERSON] , а також призначення психологічної експертизи відеозйомки їх показів. Ухвалою слідчого судді від 03.07.2023 скарга [PERSON] задоволена, постанова прокурора скасована. Під час розгляду цієї скарги слідчий суддя дійшов висновку, що постанова прокурора не містить достатніх переконливих мотивів, що дали б підстави стверджувати про недоцільність проведення допитів вказаних у клопотанні [PERSON] свідків та призначення психологічної експертизи. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023121020000340 від 06.04.2023 триває. Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіянням шкоди. Разом з тим, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів заподіяння йому моральної шкоди, яка згідно з ч.2 ст.23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про вілшкодування моральної (немайнової) шкоди» №5 від 25.05.2001 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана, в тому числі, внаслідок процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Для настання відповідальності перед позивачем обов`язковою умовою є визнання наведених рішень незаконними та їх подальше скасування, а також визнання дій або бездіяльності таких органів (посадових осіб) протиправними. Вина є підставою для відповідальності. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» здійснюється за рахунок державного бюджету. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею) Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №686/13212/19. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до п.п.1, 3, 7 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій. За правилом ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого, дізнавача та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема і моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Суд відзначає, що порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, в деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст.1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен був довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України, що позивачем зроблено не було. Виходячи з матеріалів справи та наданих відомостей позивачем в судовому засіданні, судом встановлено, що незаконність дій органів досудового розслідування та прокуратури, як це передбачено законодавством, не встановлена та не підтверджена жодним доказом у встановленому законом порядку. Із зазначеного позивачем вбачається, що обставини, на які він посилається, мали місце, разом з цим, станом на день розгляду справи, позивачем не надано рішення суду, яке б встановлювало незаконність дій органу досудового розслідування, прокуратури та порушення прав позивача. В ухвалах, на які посилається позивач, слідчим суддею були встановлені факти неналежного виконання працівниками поліції вимог ст.214 КПК України, проведення слідчим досудового розслідування не в повному обсязі та необґрунтованість винесеного прокурором процесуального рішення, однак протиправність чи незаконність рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування та прокурора у вказаних судових рішеннях не встановлена. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або майнової шкоди. Окрім цього, судом встановлено, що досудове розслідування триває, у ньому проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на повне та об`єктивне дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення. З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що наведені обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими, оскільки посилання позивача на бездіяльність правоохоронних органів не свідчить про завдання йому моральної шкоди, яка може бути відшкодована в порядку визначену законодавством. При цьому, бездіяльність органу досудового росзлідування може бути предметом оскарження відповідно до правил ст.303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю осіб, уповноважених на здійснення функцій органу досудового розслідування. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування в межах кримінального провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні ст.1176 ЦК України, оскільки не підтверджує порушення немайнових прав позивача. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди відповідачами, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювачів, а також не доведено незаконність рішень, дій, бездіяльності відповідачів та порушення його прав, що спричинило моральну шкоду в розмірі, зазначеному в позові, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Одночасно суд зауважує, що позивачем обрано спосіб захисту шляхом зобов`язання Державної казначейської служби України відшкодувати йому за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в сумі 9 000 грн. При цьому, як вбачається зі змісту позову, і як зазначено позивачем в судовому засіданні, до Казначейства позивачем не пред`являється жодних самостійних вимог, воно залучено лише з метою подальшого виконання відповідного рішення. Крім того, відхиляючи доводи відповідача Кіровоградської обласної прокуратури про те, що вона не є належним відповідачем, суд звертає увагу, що в цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду. Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed