Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

11.08.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 04.04.2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 118. За період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Сумісного господарства та сумісного бюджету позивачка з відповідачем не ведуть з квітня 2022 року. Донька мешкає з позивачкою. У зв`язку з тим, що позивачка вважає збереження шлюбу неможливим, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 01.09.2023 року відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. 25.09.2023 року на запит суду надійшла довідка Міністерства соціальної політики України, відповідно до якої станом на 23.09.2023 року в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб наявна інформація про [PERSON] , відповідно до якої він фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Тому, зважаючи на вказані документи та обставини, суд вважає належними відомості про місце фактичного проживання [PERSON] по даній справі: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1222441 від 30.07.2023 року та договору-доручення про надання правової допомоги від 30.07.2023 року, у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачка разом із позовною заявою подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. 06.11.2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки він суд не сповістив. У строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. За вказаних\~обставин суд\~вирішує справу\~на підставі\~наявних у\~ній даних\~та доказів,\~заочно у\~відповідності до\~вимог ст.\~280-281\~ЦПК України, проти чого представник позивачки не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 04 квітня 2005 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що 04.04.2005 року складено відповідний актовий запис № 118. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 04.07.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 335, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Сімейне життя не склалося, сторони подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України\~(надалі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. У відповідності з ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, що узгоджується з правовим висновком в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року № 605/434/18. З огляду на вищенаведені правові норми та подані до суду докази, суд ураховує що між подружжям відсутні взаємодопомога та підтримка, що є правовою основою шлюбу, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] , що від відповідача заперечень на позов не надійшло та вважає, що шлюб між позивачкою та відповідачем слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України\~ документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивачкою при подачі до суду позовної заяви були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1073 грн 60 коп, ці витрати в порядку\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved