Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 12.09.2018 року в розмірі 63 659,11 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.09.2018 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 63 659,11 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 52 075,17 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 11 583,94 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.07.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 23.10.2023 року, не погоджуючись із заявленими позовними вимогами АТ КБ «Приватбанк», представник відповідача [PERSON] адвокат Рудий В.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив в позові АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити. Представник відповідача зазначає, що у заяві позичальника від 12.09.2018 року процентна ставка не зазначена. Крім того, Витяг з Тарифів, які знаходяться в матеріалах справи, не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача також належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання позивачем додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту. В матеріалах справи відсутні докази, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім того, до позовної заяви долучено роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування (паспорт споживчого кредиту до умов та правил надання банківських послуг), у якому визначено, зокрема, процентна ставка у межах пільгового періоду процентів річних, процентна ставка за межами пільгового періоду процентів річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, розмір пені, штрафів. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем, в якому датою надання інформації є 12.09.2018 року, про що міститься підпис споживача, при цьому інформація зберігає чинність і є актуальною до 27.09.2018 року. А тому посилання позивача на нього як доказ, є необґрунтованою. На підставі викладено, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 13.11.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Позивачем зазначено, що відповідач підписанням анкети-заяви від 12.09.2018 підтверджено приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку і які разом з Тарифами банку складають Договір банківського обслуговування. На момент оформлення картки відповідачем згідно з тарифом обслуговування кредитних карт банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6% (43,2% на рік). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Клієнт на сьогодні не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, активно користувався картою, що говорить про прийняття клієнтом діючих вимог банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача є необґрунтованими. Також позивач зазначає, що банківська виписка має статус первинного документа. З виписки вбачається, що відповідач знімав кошти, частково погашав заборгованість і знову користувався кредитними коштами. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг при нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення клієнтом на погашення цієї заборгованості, Банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Банк підтвердив, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що останній знав про умови кредитування та визнав зобов`язання за договором. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, додав до позовної заяви клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника. Відповідно до положень ст. 223ЦПК України суд розглядає справу у відсутності сторін та постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 12.09.2018 року відповідачем підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між собою та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмову вигляді. У відповідності до умов договору від 12.09.2018 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язувалась здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування. До позовної заяви представником позивача надано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачем. До кредитного договору банк також додав паспорт споживчого кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 11.06.2023 року відповідач має заборгованість в розмірі 63 659,11 грн., а саме: 52 075,17грн. - заборгованість за кредитом; 11 583,94 грн. - заборгованість за відсотками. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи 12.09.2018 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умова та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Банком на підтвердження наявності невиконання кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості за договором та виписки по рахунку. З розрахунку заборгованості та наданої Банком виписки по рахунку вбачається, що відповідач впродовж 2018-2023 років активно користувалась кредитною карткою, отримувала кредитні кошти, розплачувалась в різних магазинах, поповнювала телефонний рахунок, і т.і., та нею систематично вносились кошти на погашення заборгованості. Виписка містить всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Отже, відповідач своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи, що фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань відповідачем отримано, що свідчить про погодження відповідачем дій Банку щодо умов кредитування в цій частині, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту, як фактично отриманої суми кредитних коштів. Разом з тим, із наданої Банком виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що Банком нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами. Частина платежів (погашень), які здійснювалися позивачем в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту списувались Банком на погашення відсотків за користування кредитом. Таким чином, з метою встановлення судом розміру заборгованості за поточним тілом кредиту, необхідно встановити обґрунтованість нарахувань позивачем відсотків за користування кредитними коштами. Так, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника 12.09.2018 року відсоткова ставка за кредитом не визначена. Позивач, обґрунтовуючи своє прав вимоги, в тому числі щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.09.2018 року та виписки по рахунку, посилався на Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карток, та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Посилання Банку на паспорт споживчого кредиту, судом також не приймаються. Паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, що зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 27.09.2018 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана [PERSON] , була актуальною лише до 27.09.2018 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За таких обставин, суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом, суперечить умовам договору, а тому у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 11 583,94 грн. необхідно відмовити. Крім того, суд вважає, що сплачені відповідачем грошові кошти Банк неправомірно відносив на погашення процентів, в той час як процентна ставка договором не передбачена. Банком було списано в рахунок погашення відсотків за користування кредитом 19 592,42 грн. Таким чином, із заборгованості за тілом кредиту 52 075,17 грн. підлягає вирахуванню сума, яка була списана Банком в рахунок погашення відсотків 19 592,42 грн., які не були передбачені умовами договору. Отже, сума заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача складатиме 32 482,75 грн. ( 52 075,17 грн. - 19 592,42 грн.). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved