Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач 21.08.2023 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 35917,12 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що12.01.2021 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. Позивач виконав свої зобов`язання, однак відповідач належним чином не виконав, в зв`язку з чим у відповідача перед АТ «Акцент-Банк», станом на 08 липня 2023 року, виникла заборгованість у розмірі 35\~917,12 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських, а також судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 16.10.2023. До суду 16.10.2023 надійшов відзив від представника [PERSON] [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що між сторонами не погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування. Позивачем не додано доказів підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту. Навіть ознайомлення з паспортом споживчого кредитування не свідчить про укладення договору. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не дає можливості встановити точний розмір заборгованості, оскільки його було зроблено з урахуванням стягнення відсотків за користування кредитним лімітом. Позивачем не доведено факт укладення кредитного договору. З розрахунку відповідача, позивач мав би право на стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13\~584,43 грн. У судовому засіданні 16.10.2023 проведеному за участі представника відповідача [PERSON] було прийнято відзив та оголошено перерву до 27.11.023 з метою надання строку для подання відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив. У судовому засіданні 27.11.2023 представник відповідача [PERSON] заперечував щодо задоволення позову, просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу. Позивач в особі представника [PERSON] разом з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Суд, дослідивши\~ та проаналізувавши\~ матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення представника відповідача, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 12 січня 2021 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» (а.с.8 на звороті). Того ж дня, 12 січня 2021 року [PERSON] простим електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту, у якому викладені умови надання споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та у якому зазначено про актуальність інформації до 01.07.2021 (а.с.9). Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів підписання такого паспорту та навіть ознайомлення з його умовами не свідчить про підписання кредитного договору не приймаються судом до уваги, з огляну на наступне. В анкеті-заяві від 12.01.2021, підписання якої не заперечується відповідачем, зазначено: «Дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» між мною та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг умови якого мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення»; «Визнаю, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджую, що всі наступні правочини можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного підпису». Також в анкеті-заяві вказано, що [PERSON] ознайомився до укладення угоди з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Паспортом споживчого кредиту. Тож, підписання паспорту споживчого кредиту простим електронним підписом є належним чином підписаний документ, який свідчить про ознайомлення відповідача з реальною процентною ставкою. Згідно довідки за картами, [PERSON] було відкрито рахунок та видано карту (а.с.10). Згідно довідки за лімітами [PERSON] 12.01.2021 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15\~000 грн та в результаті 19.03.2023 збільшено до 24\~100 грн (а.с.10 на звороті). Згідно виписці по картці, яка є первинним бухгалтерським документом, [PERSON] в січні та лютому 2021 року знімав кредитні кошти, перше зарахування було 30.04.2021 на суму 3 300 грн, останнє зарахування коштів відбулося 08.02.2022 на суму 4\~200 грн, в той час заборгованість відповідача становила 26\~095,63 грн та продовжувала нараховуватися, у зв`язку з несплатою відповідачем коштів (а.с.4-6). Тому, суд вважає, доведеним той факт у справі, що дійсно 12.01.2021 між сторонами було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до пункту 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістомст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як вже вказувалось вище, відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідач надавши власний розрахунок визнав факт укладення договору, однак заперечував нарахування відсотків, які, як встановлено вище, були відомі відповідачу, тому також підлягають стягненню. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2684,00 гривень. Згідно платіжного доручення №6005315379490 від 09.07.2023 АТ «АКЦЕНТ-БАНК» сплатило 2684,00 гривень в якості судового збору (а.с.26). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України, передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У зв`язку з задоволенням позову, витрати на правову допомогу відповідача не підлягають стягненню з позивача.

Outcome: approved