Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач 03.04.2023 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №105, укладений між сторонами у справі. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 09.03.2001, спільних неповнолітніх дітей не мають. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивач, - погіршення відносин між подружжям, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач вказує, що подружні відносини між сторонами припинено більше двох років з дня подання позову, з цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Майновий спір відповідно до наведеного у позовній заяві обґрунтування відсутній. Позивач також зазначає, що, оскільки відповідачка не бажає розривати шлюб у позасудовому порядку, він змушений звернутися до суду. На підставі наведеного, з посиланням на 104, 105, 110, 112 СК України, позивач просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2023 справу передано до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Матеріали цивільної справи надійшли до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 25.05.2023. Справа 26.05.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 25.05.2023 передана в провадження визначеного головуючого судді Вайнраух Л.А. Ухвалою судді від 30.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач за змістом позовної заяви просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини, викладені у позовній заяві, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного рішення. Крім того, до заяви додав копію свідоцтва про народження дитини, на підтвердження її повноліття. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду повідомлялася відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації позивачки та засобами електронного листування, що підтверджено відповідними доказами у справі. Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила, не скористалася своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подала. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно із засвідченою копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 10.01.2023 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії [NUMBER] , між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 09.03.2001 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №105. Сторони спільних малолітніх та неповнолітніх дітей не мають, не проживають протягом останніх двох років до звернення до суду з цим позовом, спільне господарство подружжя не веде, майновий спір між сторонами відсутній. За приписами ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, неможливості позасудового врегулювання спору, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК України суд не вважає за доцільне. Ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотань відповідачкою до суду не подано. За змістом ч.8 ст.6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідачки судового збору у сумі 1 073,60 гривень (за подання позовної заяви до суду), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved