Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

21.07.2023 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якому просить визнати, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, площею 0,0507 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 7124610100:01:002:0193, що розташовані за адресою: [ADDRESS] є нашим з [PERSON] спільним сумісним майном подружжя. Визнати за [PERSON] (РНОКПП- [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який складається з: «А-1» - житловий будинок, «а»- веранда, «Б» - літня кухня, «В»- сарай, «Д» - погріб, «Е» - убиральня, №1 - огорожа, № 2 - ворота, №3 - ганок, №4 - колонка питна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] (РНОКПП- [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0507 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7124610100:01:002:0193, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на мою користь, [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) понесені мною судові витрати в тому числі витрати на правову допомогу. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 21 червня 1997 року вона, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Погорільської сільської ради Гайсинського району, Вінницької області. В період шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] , які вже є повнолітніми, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Оскільки їх сімейне життя не склалося, тому за рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 30.03.2023 року наш шлюб з [PERSON] було розірвано. 27.05.2013 року, в період перебування у шлюбі, за спільні сімейні кошти ними було придбано нерухоме майно: Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить нам на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.05.2013 року приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М. реєстр. № 1895. Вказаний житловий будинок складається з: «А-1» - житловий будинок, «а»- веранда, «Б» - літня кухня, «В»- сарай, «Д» - погріб, «Е» - убиральня, №1 - огорожа, № 2 - ворота, №3 - ганок, №4 - колонка питна. Загальна площа будинку - 49,2 кв.м., житлова площа - 29,7 кв. м. Земельна ділянка, площею 0,0507 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 7124610100:01:002:0193, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу земельної ділянки було посвідчено 27.05.2013 року приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М. реєстр. № 1903. У договорах купівлі-продажу вказаного вище нерухомого майна за попередньою згодою між ними було вирішено титульним власником майна записати відповідача - [PERSON] . В свою чергу вона, [PERSON] 27.05.2013 року під час посвідчення договорів купівлі-продажу подала нотаріусу заяву про свою згоду на купівлю вказаного нерухомого майна. Таким чином, вищевказане нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , право власності на які зареєстровано на підставі договорів купівлі-продажу від 27.05.2013 року за [PERSON] , належать їм з ним на праві спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою від 25.07.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10.08.2023 р. на адресу суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому просить провести поділ майна подружжя між мною [PERSON] та [PERSON] , а саме житлового будинку А-1, погріба під частиною будівлі Д, веранди а,літньої кухні Б, сараю В, убиральні Е,огорожі №1,воріт №2, ганку №3,колонки питної №4, загальною площею 49,2 m2, житловою площею 29,7 m2, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0507 га, кадастровий номер 7124610100:01:002:0193 по [ADDRESS] . Визнати за\~ [PERSON] право\~власності начастку житлового будинку А-1, погріба під частиною будівлі Д, веранди а, літньої кухні Б, сараю В, убиральні Е,огорожі №1,воріт №2, ганку №3,колонки питної №4, загальною площею 49,2 m2, житловою 29,7 m2 . Визнати за\~ [PERSON] право\~власності начастку земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0507га,кадастровий номер 7124610100:01:002:0193 по [ADDRESS] Стягнути з відповідачки на його користь судові витрати понесені мною по справі відповідно до документів , які будуть надані мною суду. Ухвалою від 14.09.2023 р. задоволено клопотання представника відповідача, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов, а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою від 14.09.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в цьому позові та інших поданих нею заявах по суті справи, при цьому проти вимог за зустрічним позовом не заперечувала. [PERSON] вимоги за зустрічним позовом підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в цьому позові та інших поданих ними заявах по суті справи, при цьому проти вимог за первісним позовом не заперечував. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Погорільської сільської ради Гайсинського району, Вінницької області. За рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 30.03.2023 року шлюб [PERSON] з [PERSON] було розірвано. Частиною 1 статті 69 СК України регламентовано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Судом встановлено, що спільною сумісною власністю подружжя є: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, площею 0,0507 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 7124610100:01:002:0193, що розташовані за адресою: [ADDRESS] є нашим з [PERSON] спільним сумісним майном подружжя та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який складається з: «А-1» - житловий будинок, «а»- веранда, «Б» - літня кухня, «В»- сарай, «Д» - погріб, «Е» - убиральня, №1 - огорожа, № 2 - ворота, №3 - ганок, №4 - колонка питна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На спростування вказаної обставини сторонами жодних доказів не надавалось. При цьому, судом під час розгляду справи не встановлено факту наявності між сторонами домовленості щодо поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також укладеного між сторонами шлюбного договору. Звертаючись до суду з первісним позовом [PERSON] просить поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та право власності на частину земельної ділянки, площею 0,0507 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7124610100:01:002:0193, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , при цьому в зустрічному позові [PERSON] просить поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та право власності на частину земельної ділянки, площею 0,0507 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7124610100:01:002:0193, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Водночас, сторони в судовому засіданні проти запропонованих кожним з них варіантів поділу майна, яке є їх спільною сумісною власністю, не заперечили, з приводу несправедливості такого поділу не зазначали, при тому позовні вимоги є ідентичними. Верховний Суд щодо вирішення питання про поділ майна подружжя в постанові від 20.12.2018 р. у справі № 286/2349/16 зазначив, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Верховний Суд наголошує на тому, що основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися. Враховуючи, що майно, яке просять поділити [PERSON] та [PERSON] , у межах заявлених вимог за первісним та зустрічним позовами, є спільною сумісною власністю подружжя, суд, виходячи з інтересів сторін у справі, принципу рівності часток у спільному майні подружжя, приходить до висновку, що заявлені вимоги за первісним та зустрічним позовами є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги представника [PERSON] про стягнення з [PERSON] , 20000( двадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно із\~ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інтереси позивача за первісним позовом представляє адвокат Боровська Юлія Юріївна. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додала до заяви Ордер на надання правничої ( правової) допомоги від 17.07.2023 року та попередній ( орієнтований ) розрахунок суми судових витрат. Проте, позивачем підтверджено документально лише судові витрати у розмірі 2147.20 грн та витрати повязані з проведенням оцінкою земельної ділянки та житлового будинку. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Суду не надано розрахунків витрат та витраченого часу по кожній дії, вчиненій адвокатом, детального опису робіт, не надано копію платіжного ордеру по сплаті адвокатських послуг, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Щодо вирішення стягнення судових витрат з [PERSON] , вбачається, що відповідачем [PERSON] підтверджено сплату судового збору в розмірі 1073,60 гпн. та додано квитанцію про оплату послуг адвоката в розмірі 20 000 грн. Суду не надано розрахунків витрат та витраченого часу по кожній дії, вчиненій адвокатом, детального опису робіт, не надано копію платіжного ордеру по сплаті адвокатських послуг, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу, а тому за таких обставин позов підлягає до задоволення частково. Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). Однак, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5\~ст. 137 ЦПК України\~щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000 грн. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2147.20 грн., та 5000 тисяч гривень на витрати на правничу допомогу, а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 1073, 60 грн.

Outcome: approved