Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є матір`ю позивачки [PERSON] , [INFO] та визнати за останньою в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на частку земельної ділянки площею 3,38 га, кадастровий номер 5122085900:01:001:0038, що розташована на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що існують розбіжності в написанні імені спадкодавця, так в свідоцтві про смерть [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.05.2019 року, актовий запис за № 742, ім`я померлої вказане « [PERSON] », а згідно даних ДРАЦСу, витяг № 00027208646 про народження від 29.07.2020 року, матір`ю вказана « [PERSON] ». Виходячи з наведеного, для вирішення питання по суті нотаріусом було запропоновано звернутись до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача адвокат Красільнікова М.С. надала суду заяв про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечую щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , на підставі Державного акту серія ЯА № 373328, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.521.00428 від 21.12.2005 року, належала земельна ділянка площею 3,38 га, кадастровий номер 5122085900:01:001:0038, яка розташована на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2019 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 58197190 від 06.11.2023 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її доньки: [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.07.2008 року повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.11.1978 року, виданого Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.05.2020 року повторно виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08.08.1987 року, виданого Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області Центральним, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до п. 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, якій бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] , та відповідачка [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального органу Веліксар Т.І. з заявами про прийняття спадщини від 06.11.2019 року, відповідно до чого, згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58197240 від 06.11.2019 року була заведена спадкова справа № 291/2019. Листом приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. за № 159/02-14 від 13.04.2021 року відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із тим, що існують розбіжності в написанні імені спадкодавця, так в свідоцтві про смерть [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.05.2019 року, актовий запис за № 742, ім`я померлої вказане « [PERSON] », а згідно даних ДРАЦСу, витяг № 00027208646 про народження від 29.07.2020 року, матір`ю вказана « [PERSON] » та для вирішення питання по суті було запропоновано звернутись до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. В свою чергу п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Факт того, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю позивачки [PERSON] , [INFO] , підтверджується довідкою Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 771 від 13.09.2023 року, згідно якої [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є однією тією самою особою, яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved