Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Кострич М.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 1 097 058 грн. згідно нотаріально посвідченого договору позики грошових коштів від 07.06.2019 року. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 07 червня 2019 року року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого [PERSON] надав в борг для [PERSON] грошові кошти в розмірі 810 000 грн., що на день посвідчення договору було еквівалентно 30\~000 доларів США. Відповідач зобов`язувався повернути борг в повному обсязі в термін до 05 червня 2021 року. Факт одержання грошових коштів у борг підтверджується відповідним ствердженням про таку передачу грошових коштів, про що зазначено у пункті 2 договору позики грошових коштів. Відповідач [PERSON] у вказаний в договорі строк добровільно суму боргу не повернув, що й спонукало представника позивача звернутися до суду з вищевказаним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 1\~097\~058 грн, що на день звернення до суду згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 30 000 доларів США. Представник позивача\~у судовому\~засіданні позовні\~вимоги підтримав\~у повному\~обсязі з\~підстав,\~викладених у\~позовній заяві\~та просив\~їх задоволити,не заперечував щодо заочного розгляду справи. Пояснив, що 07.06.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] передав в борг для [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 30\~000 доларів США, та у вищевказаному договорі також було зазначено про гривнений еквівалент суми боргу. 05.06.2021 року строк виконання відповідачем зобов`язання з повернення заборгованості закінчився, однак борг не було повернуто. Відповідач уникає будь-якого контакту, ігнорує телефонні дзвінки, що й зумовило звернення до суду з вищевказаним позовом з метою захисту інтересів позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки виконкому Острозької міської ради Рівненської області від 13.07.2023 р. зареєстроване місце проживання відповідача : [ADDRESS] , та саме за вказаною адресою направлялися судові повістки. Ухвалою суду від 14.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Інших процесуальних дій не вчинялося. Ухвалою суду від 11.10.2023 року закрито підготовче провадженння та справу призначено до судового розгляду. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що 07 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 810 000 грн., що в еквіваленті, за домовленістю сторін, на день укладення договору становить 30 000 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути до 05 червня 2021 року. Надання позики здійснено безоплатно - без нарахування та сплати відсотків за користування позикою (п.п.1-5 договору позики). Вищевказаний договір позики грошових коштів підписаний відповідачем у присутності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Токарської Т.В., посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 727. Дійсність вищевказаного договору позики грошових коштів від 07.06.2019 року відповідачем не оспорюється. Зі змісту договору вбачається, що сторони визначили суму позики у національній валюті України із визначенням її еквіваленту в доларах США. Згідно зі ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим ч.2 ст.524 та ч.2 ст.533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вищезазначена позиція узгоджується із позицією, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020р. у справі № 296/10217/15ц. Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно із ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно п.5 договору позики, сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний повернути таку ж суму грошових коштів в повному обсязі в термін до 05 червня 2021 року включно. Згідно ч.1 ст.530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач [PERSON] зобов`язання зі своєчасного повернення боргу не виконав, грошові кошти для [PERSON] не повернув, та факт порушення зобов`язання з повернення суми позики відповідачем не заперечується, як і не спростовано розмір такої заборгованості, а відтак заборгованість за договором позики від 07.06.2019 року підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] у повному розмірі. Станом на 04.07.2023 року (день звернення до суду з вищевказаним позовом) офіційний курс гривні, встановлений НБУ щодо долара США, становив 36,5686 грн. за 1 долар США, а відтак гривневий еквівалент 30\~000 доларів США становить 1 097\~058 грн. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження повернення суми позики. За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 1 097 058 грн. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 10 970,85 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved