Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тришак О.Г., звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі 3500 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказав, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2019 року стягнуто з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~доньки в\~розмірі 1626\~грн щомісячно,\~починаючи із\~29\~січня 2019\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття. На час ухвалення судового рішення доньці було два роки та остання отримувала все необхідне та достатнє, виходячи із потреб її віку. На даний час доньці шість років, остання відвідує школу, для додаткового саморозвитку відвідує тренування в центрі дитячого розвитку та уроки англійської мови. Окрім цього, дитина потребує щоденних витрат на харчування, оновлення одягу та взуття, канцелярського приладдя. Донька потребує відвідування культурних заходів, а для постійного зв`язку - придбання телефону. Також, змінився її матеріальний та сімейний стан. Вона вдруге одружилась та народила другу дитину. На даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Посилаючись на наведене та враховуючи вік дитини, внаслідок чого збільшились її потреби, які вимагають більших матеріальних витрат, просила задовольнити позов. Зазначила, що очікує понести витрати на професійна правову допомогу адвоката у розмірі 5000 грн, які просила стягнути з відповідача. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо позивач та її представник подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації та розміщення повідомлення на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у сторін спору є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2017 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2019 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1626 грн щомісячно, починаючи із 29 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. З довідки виданої Тернопільської загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №27 ім. В. Гурняка Тернопільської міської ради за №27 від 19 вересня 2023 року вбачається, що [PERSON] навчається у 1-А класі. Дочка сторін Поліна навчається у школі англійської «Busy bee», оплата здійснюється щомісячно у розмірі 1000 грн за період з 04 вересня 2023 року по 31 травня 2024 року, що підтверджується довідкою виданою ФОП [PERSON] від 19 вересня 2023 року Відповідно до довідки Центру дитячого розвитку «Active Kids» від 02 жовтня 2023 року, дитина [PERSON] регулярно відвідує тренування у Центрі, оплата здійснюється щомісячно у розмірі 700 грн за період з 02 жовтня 2023 року по 31 травня 2024 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 04 жовтня 2023 року встановлено, що за відповідачем починаючи з 26 березня 2013 року зареєстрований транспортний засіб «KIA Ceed», 2008 року випуску. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №349108176 від 04 жовтня 2023 року встановлено, що за [PERSON] на праві власності зареєстрована квартира за [ADDRESS] , площею 43,2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2015 року. Встановлено, що 31 жовтня 2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) від 31 жовтня 2020 року. Від даного шлюбу у позивача народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції ( м.Івано-Франківськ) від 09 березня 2022 року. [PERSON] не працює та перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради за №01-4/осо16 від 27 вересня 2023 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. В силу вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на даний час відповідач сплачує аліменти на доньку згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2019 року в розмірі 1626 грн щомісячно. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для утримання дитини, яка підросла, пішла у перший клас, відвідує додаткові заняття та відповідно вимагає більших затрат на її утримання, навчання та розвиту. Окрім того, змінилося її матеріальне становище, вона вдруге зареєструвала шлюб та [INFO] в неї народилася дитина. Починаючи з 17 травня 2022 року вона не працює та доходів не отримує, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка народилася від другого шлюбу, до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, зміну матеріального становища матері та дитини, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення шляхом збільшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача в користь позивача на утримання доньки [PERSON] , та визначення їх в розмірі 3500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення донькою повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби дочки, для забезпечення її гармонійного розвитку. Судом встановлено, що відповідач є особою молодого віку, обставин незадовільного стану здоров`я судом не встановлено, інших утриманців крім доньки не має, відтак, останній не позбавлений можливості працювати та виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини. Таким чином, суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дочки [PERSON] . В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився та не представив будь-яких доказів на спростування доводів позивача та неможливості сплати аліментів у розмірі визначеному судом. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн слід зазначити наступне. Відповідно до\~вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Як установлено в частині другій\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс) та постанові від\~08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22). Встановлено, що у позові позивач зазначила про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомог, які вона очікує понести у даній справі становить 5000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: - договір про надання правничої допомоги від 27 вересня 2023 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «ВІФІКС», в особі старшого партнера Тришака О.Г., та [PERSON] , пунктом 4.1. якого сторони погодили, що розмір гонорару за надання правничої допомоги, передбаченої умовами цього договору та порядок його сплати встановлюється відповідно до Додаткової угоди, укладеної між сторонами, що є невід`ємним додатком до цього Договору або за домовленістю Сторін. - Додаткову угоду за №1 від 27 вересня 2023 року до вказаного договору, згідно з якою сторони дійшли згоди, що розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги Клієнту буде становити 5000 грн (пункт 1.2.); вказані в пункті 1.2. грошові кошти Клієнт зобов`язаний оплатити готівкою або в безготівковій формі на розрахунковий рахунок вказаний в реквізитах цієї угоди, а саме 5000 грн протягом 30 днів з часу ухвалення рішення суду у справі (пункт 1.3.); - ордер на надання позивачу правничої (правової) допомоги адвокатом Тришаком О.Г. серії ВО №1061465 від 04 жовтня 2023 року. Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Тришаком О.Г. та позивачем підтверджується договором про надання правничої допомоги від 27 вересня 2023 року та додатковою угодою від 27 вересня 2023 року до вказаного договору. Водночас, відповідач в судове засідання не з`явився та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявляв (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Зважаючи на викладене та відсутність клопотанням відповідача зменшити розмір витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявником доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5000 грн під час розгляду у суді даної справи, які підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному розмірі, що дає підстави для компенсації понесених позивачем під час розгляду справи витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved