Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, разом - сторони), про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.07.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. В шлюбі у подружжя народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні погляди на життя, втрату почуттів один до одного, що негативно вплинуло на подружні стосунки. Внаслідок цього шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Ухвалою суду від 09.08.2023 відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання. В судові засідання позивачка не з`явилась, про дату та час проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову, в якій просив розгляд даної справи проводити за його відсутності. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяви позивача вбачається, що сім`я сторін існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнає позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved