Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

12.06.2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом і уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 89725,50 грн (вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) 120168,17 грн + вартість ремонтних робіт 6195,00 грн + вартість матеріалів, що використовуються для відновлюваного ремонту 7497,62 грн - страхове відшкодування 44135,29 грн), а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 20.05.2022 близько 10 год. [PERSON] , керуючи автомобілем DAEWOO р.н. [NUMBER] в м.Суми на вул. Білопільський шлях в районі буд. 26, порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР, що призвело до зіткнення з автомобілем MITSUBISHI L200 р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MITSUBISHI L200 р.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.08.2022 року у справі 592/5281/55 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач з метою одержання страхового відшкодування звернувся до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування. За розрахунком страхового відшкодування від 04.08.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI L200 р.н. [NUMBER] (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 120168,17 грн, розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 45635,29 грн. 26.08.2022 року ним отримано від страховика страхове відшкодування у розмірі 44135 грн 30 коп. Ухвалою судді від 10.07.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав у зв`язку з їх необгрунтованістю, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 06.08.2021 року, власником транспортного засобу MITSUBISHI L200 р.н. [NUMBER] є [PERSON] . 20.05.2022 близько 10 год. [PERSON] , керуючи автомобілем DAEWOO р.н. [NUMBER] в м.Суми на вул. Білопільський шлях в районі буд. 26, порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР, що призвело до зіткнення з автомобілем MITSUBISHI L200 р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MITSUBISHI L200 р.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.08.2022 року у справі 592/5281/55 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Постанова набрала законної сили 30.08.2022 року. За страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». За розрахунком страхового відшкодування від 04.08.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI L200 р.н. [NUMBER] (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 120168,17 грн, розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 45635,29 грн. Страховиком ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 05.08.2022 року було здійснено виплату страхового відшкодування за даним випадком у розмірі 44135,29 грн (45635,29 -1500 франшиза), шляхом перерахування коштів на рахунок позивача. Відповідно до рахунку №221.02 від 01.09.2022 року [PERSON] у ФОП [PERSON] придбані необхідні запасні частини та деталі автомобіля, які підлягали заміні і їх вартість склала 125368 грн. Згідно з актами виконаних робіт від 21.11.2022 та квитанцією № 9269-0398- 2570-4780 від 08.02.2023, підписаного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , загальна вартість робіт та матеріалів, витрачених для відновлення автомобіля, склала 32915 грн. Крім того, проведене встановлення вітрового скла автомобіля і згідно акту виконаних робіт та рахунком №505 від 30.11.2022 року, підписаного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , загальна вартість робіт та запчастин, витрачених для встановлення вітрового скла автомобіля склала 7000 грн. Таким чином, спір між сторонами стосується стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] отримав страхове відшкодування в розмірі у розмірі 44135,29 грн (45635,29 -1500 франшиза). Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 05.08.2022 року було здійснено виплату страхового відшкодування за даним випадком у розмірі 44135,29 грн (45635,29 -1500 франшиза), шляхом перерахування коштів на рахунок позивача. За розрахунком страхового відшкодування від 04.08.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI L200 р.н. [NUMBER] (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 120168,17 грн. Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із [PERSON] як з особи, винної у вчиненні ДТП, на користь [PERSON] становить 76032,88 грн, тобто різницю вартості відновлювального ремонту автомобіля і виплату страхового відшкодування. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову пропорційно задоволеним вимогам, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі на суму 1211 грн 48 коп. Крім того, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь відповідача у розмірі 1500 грн 00 коп.

Outcome: partial