Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

10 серпня 2023 року позивач [PERSON] , через свого уповноваженого представника адвоката Костенка О.М., звернулася до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,8300 га, кадастровий номер 3221984000:02:010:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Згурівської селищної (раніше Малосупоївської сільської) ради Броварського району Київської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом з ним проживала його онука [PERSON] . За життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів [PERSON] . До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка загальною площею 2,8300 га, кадастровий номер 3221984000:02:010:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Згурівської селищної ради (колишньої Малосупоївської сільської ради) Броварського району Київської області та належить померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 228698 від 10.04.2001, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 153, що виданий на підставі рішення Малосупоївської сільської ради № 70 від 23.02.2001. 22 липня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Згурівської державної нотаріальної контори з усною заявою по питанню оформлення спадщини після смерті [PERSON] . У позивача відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на успадковувану земельну ділянку та Витяг з Державного земельного кадастру. Також при зверненні до Державного реєстру речових прав запису про реєстрацію речових прав на зазначену земельну ділянку не виявлено. У зв`язку з вищезазначеним нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду із заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Ухвалою від 17.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, учасникам справи надано строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою від 08.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Костенко О.М., направив заяву, в якій просить проводити розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Згурівської селищної ради Мокронос В. направив заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника Згурівської селищної ради, зазначив, що відповідач визнає заявлені позовні вимоги, підтримує їх повністю та просить суд їх задовольнити. Суд визнав можливим розглядати справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Обставини, викладені в позовній заяві підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] (а.с. 10 - копія свідоцтва про смерть, а.с. 12 копія свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] , а.с. 13 копія свідоцтва про народження позивача [PERSON] , а.с. 14 копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] від 01.12.1979, а.с. 15 копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] від 20.01.2007, а.с. 6 копія паспорта позивача). Згідно з довідкою від 19 липня 2023 року № 28 виданою старостою Малоберезанського старостинського округу Згурівської селищної ради [PERSON] , [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). На час смерті, як стверджує позивач, разом з [PERSON] фактично проживала його онука [PERSON] , що не оспорюється відповідачем. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі 1/2 жилого будинку з надвірними будівлями заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено 04.06.2007 секретарем виконкому Малосупоївської сільської Ради народних депутатів Згурівського району Київської області Сорокою Оксаною Яківною та зареєстровано в реєстрі за № 28 (а.с. 9 копія заповіту, а.с. 46 інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Після смерті [PERSON] позивачу відкрилася спадщина за заповітом на все майно. Спадкова справа до майна померлого не заводилась (а.с. 45 інформаційна довідка зі Спадкового реєстру). До складу спадщини входить земельна ділянка загальною площею 2,8300 га, кадастровий номер 3221984000:02:010:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малосупоївської сільської ради Згурівського району Київської області (нині Згурівської селищної ради Броварського району Київської області) та належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 228698 від 10.04.2001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 153, що виданий на підставі рішення Малосупоївської сільської Ради народних депутатів від 23.02.2001 № 70 (а.с. 16 копія державного акту, а.с. 17-20 витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а.с. 21 інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 3221984000:02:010:0024 станом на 08.08.2023 складала 79981,59 грн (а.с. 22 копія витягу № НВ-3200944742023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок). Нотаріус відмовив позивачу [PERSON] в оформленні спадкових прав, мотивуючи відмову тим, що у неї відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на успадковувану земельну ділянку. Також при зверненні до Державного реєстру речових прав запису про реєстрацію речових прав на зазначену земельну ділянку не виявлено. У зв`язку з вищезазначеним нотаріус рекомендував позивачу звернутися до Згурівського районного суду Київської області для захисту її прав (а.с. 23, 48). За змістом ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). В силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008\~ № 7 передбачено, що відповідно\~ до\~ статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності\~ на\~ землю\~ або\~ іншим правовстановлюючим документом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, як кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наведені у справі аргументи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи,

Outcome: approved