Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

04.10.2023 р. до суду надійшла зазначена заява. Провадження у справі відкрито 14.10.2023 р., розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження. Короткий зміст вимог заяви 21.10.2011 р. між банком та відповідачем укладено укладено анкету-заяву б/н, за якою відповідач отримав кредитну картку та кредитний ліміт на неї. При укладанні Кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Позивач свої зобов`язання виконав. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 11.06.2023 року становить 43215.35 грн. та складається з наступного: 34182.66 грн. - заборгованість за кредитом; 9032.69 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Відповідач відзив не надав. Процедура судового розгляду У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач просив справу розглядати без участі його представника (у позовних вимог). Відповідач за допомогою ВЕБ оголошення, розміщеного на офіційному сайті Судова влада, враховуючи те, що його місцем реєстрації є тимчасово окупована територія України, у відповідності до положень ст.. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Від відповідача клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки суду не повідомив, заяви щодо можливості розгляду справи без його участі не надав, його неявка не перешкоджає розгляду даного провадження, а тому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та представника позивача, враховуючи подану ним заяву, в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 21.10.2011 р. відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В ній він підтвердив, що разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Зобов`язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, старт карткового рахунку відбувся 22.05.2013 р., 06.09.2019 р. кредитний ліміт збільшено до 5000 грн., 14.11.2020 р. кредитний ліміт збільшено до 10000 грн., 24.01.2021 р. кредитний ліміт збільшено до 25000 грн., 31.07.2021 р. кредитний ліміт збільшено до 39000 грн., 09.01.2023 р. кредитний ліміт зменшено до 37276,52 грн., 31.01.2023 р. кредитний ліміт зменшено до 0 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 21.10.2011 р., станом на 11.06.2023 року відповідачу визначено заборгованість у загальній сумі 43215.35 грн. , яка складається з наступного: 34182.66 грн. - заборгованість за кредитом; 9032.69 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Також наявність заборгованості відповідача та її активне користування карткою вбачається й з даних виписки рахунку за договором за період 22.05.2013 р.-14.06.2023 р. Погашення обов`язкового платежу з картки відбулося востаннє 27.10.2022 р. Згідно з Витягом з Державного реєстру банків Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є юридичною особою, має ліцензію на право надання банківських послугю У статуті АТ КБ «ПриватБанк» (ідентифікаційний № 14360570), який затверджено 05.06.2019 та погоджено з НБУ 06.09.2019, зазначена його назва: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») (п.5); додана відповідна виписка з ЄДРПОУ. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд, дійшов висновку, що між сторонами укладено кредитний договір, умови якого та вимоги законодавства, що регулюють виниклі між сторонами правовідносини, порушені відповідачем. Утворилася заборгованість за кредитом, яка не погашена до теперішнього часу, і станом на 11.06.2023 року становить 43215.35 грн. та складається з наступного: 34182.66 грн. - заборгованість за кредитом; 9032.69 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Наявність даної заборгованості підтверджується випискою по рахунку відповідача, розрахунком заборгованості. Існування заборгованості за тілом кредиту та відсотками за договором від 21.10.2011 р. б/н у сумі, вказаній позивачем, відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Висновки суду за результатами розгляду позову Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявність заборгованості за тілом кредиту підтверджується розрахунком в матеріалах справи, з яким суд погоджується, відповідач не надав суду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів, Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо розподілу судових витрат При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявне платіжне доручення від 11.09.2023 р. про сплату судового збору в розмірі 2684 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved