Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

06.10.2022 року до суду звернувся перший заступник керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Молочанської територіальної громади в особі Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області із позовною заявою до [PERSON] про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння. Позовна заява обґрунтована наступним Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га кожна для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району (наразі територія Молочанської територіальної громади Пологівського району), а саме на ділянки: - кадастровий номер 2325282800:11:001:0033 (номер запису про право власності 22922111 від 20.10.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір дарування земельної ділянки № [NUMBER] від 20.10.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496682, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278; - кадастровий номер 2325282800:11:001:0034 (номер запису про право власності 22884331 від 18.10.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір дарування земельної ділянки № 946 від 18.10.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496710, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278; - кадастровий номер 2325282800:11:001:0035 (номер запису про право власності 22884701 від 18.10.2017). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір дарування земельної ділянки № 947 від 18.10.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496731, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278; - кадастровий номер 2325282800:11:001:0039 (номер запису про право власності 23794270 від 07.12.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1157 від 07.12.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496749, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278; - кадастровий номер 2325282800:11:001:0040 (номер запису про право власності 23703103 від 02.12.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1145 від 02.12.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496737, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278; - кадастровий номер 2325282800:11:001:0041 (номер запису про право власності 23702914 від 02.12.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1143 від 02.12.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496536, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278. Право приватної власності на вказані ділянки загальною площею 12 га, які розташовані на території колишньої Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області (наразі Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області), набуто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , а в подальшому і [PERSON] поза волею власника, всупереч встановленого законом порядку. Зокрема, 10.01.2019 року Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області зареєстровано кримінальне провадження № 12019080000000011 за фактом вчинення кримінального правопорушення групою службових осіб на території Запорізької області, пов`язаного з незаконним відведенням земельних ділянок, що перебувають у державній власності. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що право власності на земельні ділянки, зокрема з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 зареєстровано на підставі підроблених документів. Під час проведення обшуків 11.06.2019 р. в приміщеннях Токмацької районної державної адміністрації, встановлено, що розпорядження голови районної державної адміністрації у Токмацькому районі про надання дозволу громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не приймались, заяви від цих громадян про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 для ведення особистого сільського господарства та щодо затвердження проектів землеустрою, не надходили. Вивченням розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 07.06.2012 р. № 278, яке зазначене у Державних актах серії ЯЖ № 496682, серії ЯЖ № 496710, серії ЯЖ № 496731, серії ЯЖ № 496749, ЯЖ № 496737, серії ЯЖ № 496536, як підстава набуття права власності на земельні ділянки громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що дане розпорядження стосується затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки і надання в оренду іншої 67,4391 га сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства іншій особі - [PERSON] на території колишньої Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Оглядом Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі ТОМ №0011 та ТОМ №0006 за 2011-2012 роки встановлено, що Державні акти на права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 не реєструвались. Листом від 21.10.2021 р. № 2247/01-36 Пологівська районна державна адміністрація Запорізької області, яка є правонаступником Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, підтвердила той факт, що розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації щодо надання дозволу на розробку та затвердження проектної документації, передачу у власність громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не видавалися. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Запорізької області. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області на час набуття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та на час реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] права власності на земельні ділянки являлося органом, уповноваженим державою розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського, призначення та здійснювати на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель. Зі змісту листа міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 19.10.2020 р. № 1543/120-20 слідує, що форма власності земель, за рахунок яких були сформовані земельні ділянки з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 - державна. Відомості про державну реєстрацію державних актів серії ЯЖ № 496682, серії ЯЖ № 496710, серії ЯЖ № 496731, серії ЯЖ № 496749, ЯЖ № 496737, серії ЯЖ № 496536 в Книгах записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, відсутні. Відповідно до службової записки виконуючого обов`язки начальника управління землеустрою та охорони земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 16.10.2020 № 3922/1/3-20-0.302 в період з 01.01.2017 р. по 01.01.2019 р. накази про надання дозволів на розробку та затвердження документацій із землеустрою відносно земельних ділянок з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0030 - 2325282800:11:001:0041 та 2325282400:10:001:0017-2325282400:10:001:0033 Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області не видавались. Факт незаконного, в порушення вимог ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, отримання у власність громадянами земельних ділянок, підтверджується Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки № 161-ДК/160/АП/09/01/-21 від 30.03.2021 р., проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в порядку, передбаченому ст. ст. 6,10 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель». Ухвалою суду від 28.10.2022 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 17.03.2023 року до суду з Пологівської окружної прокуратури Запорізької області надійшло клопотання про долучення копій документів до матеріалів справи: - акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 30.03.2021; - інформації ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області до Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області від 21.07.2021 року; - службова записка ГУ Держгеокадастру від 21.05.2021; - відповідь на службову записку Міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.05.2021; - Положення про ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 17.11.2016 №308. Ухвалою суду від 06.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У сьогоднішньому судовому засіданні прокурор Нестеренко І.А. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га кожна для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за межами населеного пункту на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району (наразі територія Молочанської територіальної громади Пологівського району), а саме на ділянки: - кадастровий номер 2325282800:11:001:0033 (номер запису про право власності 22922111 від 20.10.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір дарування земельної ділянки № [NUMBER] від 20.10.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496682, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278 (а.с.58-64); - кадастровий номер 2325282800:11:001:0034 (номер запису про право власності 22884331 від 18.10.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір дарування земельної ділянки № 946 від 18.10.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496710, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278 (а.с. 65-71); - кадастровий номер 2325282800:11:001:0035 (номер запису про право власності 22884701 від 18.10.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір дарування земельної ділянки № 947 від 18.10.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496731, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278 (а.с. 72-78); - кадастровий номер 2325282800:11:001:0039 (номер запису про право власності 23794270 від 07.12.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1157 від 07.12.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496749, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278 (а.с. 79-85); - кадастровий номер 2325282800:11:001:0040 (номер запису про право власності 23703103 від 02.12.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1145 від 02.12.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496737, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278 (а.с.86-93); - кадастровий номер 2325282800:11:001:0041 (номер запису про право власності 23702914 від 02.12.2017 р.). Підставою для державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку слугував договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1143 від 02.12.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка належала останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496536, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 07.06.2012 р. № 278 (а.с.94-102). Право приватної власності на вказані ділянки загальною площею 12 га, які розташовані на території колишньої Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області (наразі Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області) набуто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а в подальшому і [PERSON] поза волею власника, всупереч встановленого законом порядку. За фактом вчинення кримінального правопорушення групою службових осіб на території Запорізької області, пов`язаного з незаконним відведенням земельних ділянок, що перебувають у держаній власності, Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 12019080000000011 від 10.01.2019 р. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 зареєстровано на підставі підроблених документів. Під час проведення обшуків в приміщеннях Токмацької районної державної адміністрації, встановлено, що розпорядження голови районної державної адміністрації у Токмацькому районі про надання дозволу громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не приймались, заяви від цих громадян про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 для ведення особистого сільського господарства та щодо затвердження проектів землеустрою, не надходили. Відповідно до відомостей про обтяження згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали від 26.06.2019 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя справа № 335/2465/19 було накладено арешт на нерухоме майно - земельні ділянки з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 (спірні земельні ділянки) (дата державної реєстрації обтяження 27.06.2019). Отже, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності земельні ділянки з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041, площею по 2,0000 га кожна, на підставі договорів купівлі-продажу та дарування. Згідно розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 07.06.2012 № 278, яке зазначене у Державних актах серії ЯЖ № 496636, серії ЯЖ № 496516, серії ЯЖ № 496655, ЯЖ № 496745, серії ЯЖ № 496727, ЯЖ № 496549, як підстава набуття права власності на земельні ділянки громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що дане розпорядження стосується затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки і надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства іншій особі - [PERSON] , на території колишньої Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області та з іншою площею - 67,4391 га. Листом від 21.10.2021 № 2247/01-36 Пологівська районна державна адміністрація Запорізької області, яка є правонаступником Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, підтвердила той факт, що розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації щодо надання дозволу на розробку та затвердження проектної документації, передачу у власність громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не видавалися. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Щодо підстав звернення прокурора з цим позовом Відповідно до статті 131-1 Конституції України, на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. За змістом статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Системне тлумачення норм частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює (доповнює) в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). У даній справі прокурор обґрунтовував здійснення ним представництва інтересів держави невжиттям позивачем як представницьким органом місцевого самоврядування заходів щодо усунення порушень земельного законодавства, що суперечать інтересам територіальної громади, оскільки підривають матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування. Нездійснення таких заходів, на думку прокурора, свідчить про неналежний захист інтересів держави та про наявність підстав для представництва таких інтересів прокурором. Таким чином, в позовній заяві прокурором доведені підстави представництва ним інтересів держави у сфері земельних відносин, у зв`язку з невжиттям позивачем заходів щодо незаконності набуття у приватну власність спірних земельних ділянок, тому суд вважає, що в прокурора наявні належні повноваження щодо представництва саме Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області в даній справі. Аналогічного висновку щодо наявності правових підстав для представництва інтересів органу місцевого самоврядування прокурором дійшов Верховний Суд у справі № 604/566/20, постанова від 18.10.2022. Щодо порушення інтересів позивача, як власника земельних ділянок Статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Право територіальної громади сільської, селищної, міської ради на розпорядження земельними ділянками визначено в частині 1 статті 122 ЗК України, відповідно до якої таке право належить сільським, селищним, міським радам стосовно земельних ділянок комунальної форми власності. 27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким розділ Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно - заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування мають право вчиняти будь - які дії стосовно земельної ділянки, спрямовані на набуття, зміну чи припинення прав на земельну ділянку, не заборонені законом (передавати її у власність, у користування, в тому числі на умовах оренди, за договором емфітевзису, суперфіцію, продавати тощо) виключно після завершення процедури її формування та реєстрації прав на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 1, 3, 4 ст. 79 - 1 ЗК України). Слід зауважити: статтею 28 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Під час проведення державної реєстрації права користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 ЗК України передають земельні ділянки у власність або у користування. Тож реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою в особі відповідного органу місцевого самоврядування для розпорядження такою земельною ділянкою не потребується. Це правило є винятком з правила, що передбачено в частині 9 статті 79 - 1 ЗК України. Таким чином, з огляду на наведений вище аналіз законодавства Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області на час набуття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та на час реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] права власності на земельні ділянки являлось органом, уповноваженим державною розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення та здійснювати на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель. Форма власності земель, за рахунок яких було сформовані земельні ділянки з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 - державна. Щодо порушення прав позивача та способу захисту порушених прав позивача - витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зверненню до суду із позовом як самостійно особою, так і шляхом представництва передує юридичний факт порушення, невизнання чи оспорення прав особи (держави у випадку представництва прокурором) чи її законних інтересів. Порушення права пов`язане з позбавленням цього суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Звертаючись до суду із позовом у цій справі, прокурор просив витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Молочанської територіальної громади в особі Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області земельні ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0000 га кожна з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041. Обґрунтовуючи підстави позову у цій справі, прокурор посилався на те, що власником спірних земельних ділянок (з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041) є держава в особі територіальної громади в особі Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області, спірне майно вибуло з володіння власника без її волі. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс 18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 372/1684/14-ц). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19, пункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18, пункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13)). Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (buchbesitz (нім. - книжкове володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20, пункт 70)). Положеннями ст. 17 ЗК України визначені повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, до яких зокрема належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 116 ЗК України, у редакції чинній станом на час видачі державних актів на землю, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок визначений положеннями ст. 118 ЗК України. Так, відповідно до положень ч. ч. 7, 8, 9 указаної норми громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства); районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін; розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія); комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а вразі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Зазначеними нормами права встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Із досліджених доказів у справі, встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не звертались до відповідного органу виконавчої влади (органу місцевого самоврядування), уповноважених розпоряджатися землями державної власності відповідно до положень ст. ст. 17, 116, 118 ЗК України (станом на час видання оспорюваного державного акту) в межах відповідного району, із заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 для ведення особистого сільського господарства та щодо затвердження проектів землеустрою. Відповідно уповноваженим органом рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які перебували у державній власності, та надання земельних ділянок із зазначеними кадастровими номерами у власність не приймалось. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України у редакції, чинній на час видання державних актів, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (у редакції, чинній з 1 травня 2009 року до 1 січня 2013 року - державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті; а у редакції, чинній з 1 січня 2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Так, за даними Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі том №0011 та том №0006 за 2011-2012 роки встановлено, до Державні акти на право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами 2325282800:11:001:0030-2325282800:11:001:0041 не реєструвалися, не видавалися, тобто, земельні ділянки у власність вищевказаним громадянам не передавалися. Згідно розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 07.06.2012 року №278, яке зазначене у Державних актах серії ЯЖ №496682, серії ЯЖ №496710, серії ЯЖ №496731, серії ЯЖ №496749, серії ЯЖ №496737, серії ЯЖ №496536, як підстава набуття права власності на земельні ділянки громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що дане розпорядження стосується затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки і надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства іншій особі - [PERSON] на території колишньої Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області та з іншою площею - 67,4391 га. Тобто, вищезазначеним розпорядженням земельні ділянки у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для ведення особистого селянського господарства не надавалися. Відповідно до п.п. 10, 11 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021, у редакції, чинній на час видачі спірних державних актів, записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Пунктами 13, 14 Порядку передбачено, що державна реєстрація документа, що посвідчує право на земельну ділянку, проводиться за місцем розташування земельної ділянки. Кожному документові, що посвідчує право на земельну ділянку, при здійсненні його державної реєстрації, присвоюється реєстраційний номер. Таким чином, з наведених обставин, підтверджених доказами, встановлено факт незаконності вибуття спірних земельних ділянок із державної власності - володіння власника поза його волею. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Разом з тим особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь - яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором, та є ефективним. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Зокрема, такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та багатьох інших. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76). Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 372/770/19, набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Власник із дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Отже, зважаючи на встановлення судом факту незаконності вибуття спірних земельних ділянок із володіння власника позивача поза його волею, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Молочанської територіальної громади в особі Молочанської міської ради Пологівського району Запорізької області земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею по 2,0000 га кожна, з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна (незалежно від того, у порядку яких статей ЦК України відбувається таке витребування, зокрема статті 1212) саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Інакше кажучи, для внесення на підставі такого рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно за окремою позовною вимогою скасовувати запис про таку реєстрацію за відповідачем (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 99) і від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29)). Щодо строку позовної давності, на яку звертав увагу прокурор Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Неодноразово Велика Палата Верховного Суду висловлювала правову позицію щодо застосування строків позовної давності при вирішенні спорів про витребування майна із незаконного володіння на підставі статей 387, 388 ЦК України, та зазначала, що до таких спорів застосовується загальна позовна давність у три роки. За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17). Крім того, строк загальної позовної давності застосовується і до похідних вимог. Таким чином, лише у ході досудового розслідування кримінального провадження та дослідження витребуваних документів можливо було прийти до висновку щодо оформлення у 2017 році права власності на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 2325282800:11:001:0033, 2325282800:11:001:0034, 2325282800:11:001:0035, 2325282800:11:001:0039, 2325282800:11:001:0040, 2325282800:11:001:0041 на підставі підроблених документів. За таких підстав, суд вважає, що строк позовної давності в даній справі не пропущений. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, другою статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Outcome: approved