Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить зняти арешт з усього нерухомого майна, що належало її дочці - спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , та квартири за адресою: [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження № [NUMBER] Інгулецьким відділом ДВС м. Кривий Ріг ГТУ управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження б/н від 16 травня 2018 року, реєстраційний номер обтяження 26318741. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла її дочка - [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у виді двох вищевказаних квартир, але отримати свідоцтва про право на спадщину позивачу не вдається через те, що квартири знаходяться під арештом, накладеним державним виконавцем при виконанні постанови райвиконкому про стягнення зі [PERSON] штрафу у сумі 2720 грн. На даний час виконавче провадження, в якому накладено арешт, у відношенні боржника [PERSON] відсутнє, за повідомленням ДВС виконавче провадження було завершене 25.06.2018 року на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто стягувачу. Інгулецький відділ ДВС відмовив у знятті арешту у зв`язку з відсутністю на це правових підстав. Короткий зміст відзиву на позов. Відповідач зазначив, що постановою адмінкомісії виконкому Інгулецький районної у міст ради № 25 від 20.03.2018 було притягнуто до адмінвідповідальності за ст.152 КУпАП [PERSON] з накладенням адміністративного штрафу у розмірі 1360,00 грн. Вказану постанову було направлено на примусове виконання до Інгулецького відділу державної виконавчої служби, якою 25.06.2018 її було повернуто на підставі п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно вказана постанова адміністративною комісією до органу ДВС не направлялася, у зв`язку з чим відповідно до ст.303 КУпАП виконанню не підлягає. Станом на сьогодні, у зв`язку із смертю правопорушника виконання постанови припинено на підставі ст.302 КУпАП, у зв`язку з чим боржник [PERSON] втратила для відповідача статус боржника, і відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з належного боржнику майна може бути знятий виключно на підставі рішення суду. Процесуальні дії у справі. 12.09.2023 позовна заява отримана судом. 18.09.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів відкриття спадкової справи. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. 05.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, згідно з якого вбачається, що заперечення проти задоволення позову відсутні. Від третьої особи будь-яких заяв (клопотань) не надходило. 24.10.2023 отримано докази на виконання ухвали суду. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , що вбачається із інформації нотаріуса і матеріалів спадкової справи /а.с.4, 7, 31/. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо фізичної особи, № 343455945 та № 343456060 від 20.08.2023, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , та квартира за адресою: [ADDRESS] /а.с.5,6/. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори 22.06.2023 року, 25.05.2018 року державним реєстратором Ципченко І.О. Інгулецького відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі постанови № [NUMBER] від 16.05.2018 зареєстровано арешт нерухомого майна боржника [PERSON] і внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26318741 /а.с. 7, 31/. Накладення арешту на майно, що належить боржнику [PERSON] , підтверджено також постановою державного виконавця Інгулецького відділу ДВС від 16.05.2018, винесеному у виконавчому провадженні ВП [NUMBER] з виконання постанови № 25 виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 20.03.2018 року про стягнення зі [PERSON] штрафу на користь ВК Інгулецької районної у місті ради у сумі 2720,00 грн. /а.с.8/. 25.06.2018 року виконавчий документ - постанову № 25 від 20.03.2018 року повернуто позивачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» /а.с.11/. Як зазначив Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради у своєму відзиві на позов, повторно постанова № 25 від 20.03.2018 року про стягнення зі [PERSON] штрафу на примусове виконання не пред`являлася, на цей час виконанню не підлягає, у зв`язку із смертю боржника, її виконання припинено /а.с.28, 29/. Із листа начальника Інгулецького відділу ДВС від 29.08.2023 за вих. 28.9-34/67858 видно, що виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення зі [PERSON] на користь виконкому Інгулецької районної у місті ради штрафу у розмірі 2720,00 грн. завершено 25.06.2018 року, у зв`язку з чим у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту /а.с.10/. Таким чином, судом встановлено, що виконавчих документів про стягнення боргу зі спадкодавця на виконанні Інгулецького відділу ДВС немає, що не заперечується відповідачем та третьою особою. На підставі заяви позивача державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 183/22 після смерті [PERSON] , але постановою від 22.06.2023 року у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю квартири було відмовлено через виявлений арешт, що був зареєстрований 25.05.2018 Інгулецьким відділом ДВС /а.с.31, 32/. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права спадкоємця вимагати усунення перешкод в оформленні спадщини на нерухоме майно внаслідок не зняття з нього арешту. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Як зазначено в ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України визначений обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється держав на реєстрація, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника). Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (п.7 ч.4 ст.59 вказаного Закону). Перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, наведений у ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з частиною першою цього Закону, особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідно до ст.1261 ЦК України вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті дочки [PERSON] , яка померла [INFO] , що є датою відкриття спадщини, а отже позивач є власником спадкового майна. Наявність запису в Державному реєстрі про арешт спадкового майна є перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрації права власності на спадкове майно на своє ім.'я. При цьому суд враховує позицію Відповідача, який зазначив про відсутність підстав для знаходження майна [PERSON] під арештом. Виконавче провадження № [NUMBER], де боржником була померла [PERSON] , та в рамках якого накладено арешт на майно останньої, на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебуває, оскільки 25.06.2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на положення чинного законодавства підстав для зняття арешту з майна у державного виконавця не було. За вказаних обставин суд вважає, що арешт майна та наявність відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обмежує законні права та обов`язки позивача, як спадкоємця даного майна, зокрема унеможливлює отримання нею свідоцтв про спадщину на успадковане нерухоме майно, внаслідок чого вона позбавляється в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, і приходить до висновку про задоволення позовних вимог, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлена можливості. Щодо розподілу судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує категорію справи, а також те, що позивач не просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір, та вважає, що судові витрати доцільно покласти на позивача.

Outcome: approved