Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Комунального підприємства «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради, просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні збитки у розмірі 109767 гривень 96 копійок, та 3% річних у розмірі 14 831 гривень 37 копійок. Позов мотивовано тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року у справі № 607/6690/17, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду 02 березня 2021 та постановою Верховного Суду від 16 травня 2022 року не виконано. Тому, просить стягнути із відповідача вказані суми у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов. Відповідач, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не надав, звернувся до суду із клопотанням про відкладення слухання справи у зв`язку із хворобою. Зважаючи на те, що це вже друга підряд неявка відповідача, відсутність заперечень представника позивача, а також розумні строки розгляду справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши справу, суд дослідив такі докази та встановив такі обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року у справі № 607/6690/17, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 березня 2021 та постановою Верховного Суду від 16 травня 2022 року суд ухвалив стягнути із Комунального підприємства «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради в користь [PERSON] 1953395 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят три тисячі триста дев`яносто п`ять) гривень 20 копійок відшкодування вартості нежитлового приміщення та 8 (вісім) тисяч сплаченого судового збору. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2023 суд постановив затвердити мирову угоду від 20 червня 2023 року укладену між [PERSON] (Позивач, Стягувач у виконавчому провадженні за № 69451450) та Комунальним підприємством «Фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради в особі директора Кришталовського Р. К. (Відповідач, Боржник у виконавчому провадженні за № 69451450), згідно якої, з метою мирного врегулювання спору, вони дійшли згоди щодо врегулювання питання виконання рішення суду, зокрема, сторони визнали, що на момент укладення мирової угоди загальна сума боргу Відповідача (Боржника у виконавчому провадженні за № 69451450) перед Позивачем (Стягувачем у виконавчому провадженні за №69451450 ) у справі № 607/6690/17 становить 1 961 395 гривень 20 копійок. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з вимогами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на вищенаведені норми права, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. При цьому положення статті 625 ЦК України передбачає, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19 та № 646/14523/15-ц, провадження № 14-591 цс 18. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148 св 18, зроблено аналогічний висновок щодо подібних правовідносин. Отже, у розумінні наведених положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Як видно із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/6690/17 визначено розмір заборгованості відповідача перед позивачем 1961395,20 (1953395,20 +8000) грн. Відповідач не надав доказів будь-якої сплати вказаної суми боргу. Позивач (з урахуванням повідомлення про описку в позовній заяві) просить стягнути суми за статтею 625 ЦК України за період з 01 серпня 2022 року по 31 жовтня 2022 року. Відповідно до розрахунку позивача, інфляційні збитки за вказаний період становлять 109797,96 грн (1 961 395,00 x 1.05596422 - 1 961 395,00) та 3% річних -14831,37 грн (1 961 395,00 x 3 % x 92 : 365 : 100). Суд погоджується із таким розрахунком. Тому, позов підлягає до задоволення. В силу статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача відповідача слід стягнути сплачені ним 1245 гривень 99 копійок судового збору.

Outcome: approved