Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

04 вересня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей. В своїй заяві позивач зазначив, що між ним та відповідачем 30.05.2018 укладено шлюб, від якого мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя з відповідачем виявилося невдалим і вони у вересні 2022 року припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач вказав, що на даний час проходе військову службу у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, де безпосередньо бере участь у бойових діях. Діти проживають з його сестрою - [PERSON] в м.Кременчуці. Мати вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Вказав, що діти знаходяться виключно на його утриманні. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з`явився, в позові просив справу розглянути без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, в заяві адресованій суду просила розгляд справи проводити без її участі, вказала, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки їх спільні діти фактично проживають з третьою особою [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином в установленому законом порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 30 травня 2018 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 30 травня 2018 року (а.с. 2). Як з`ясовано, сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту складеного спеціалістами відділу соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16 червня 2023 року, про обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , в тому числі, її племінники: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] повідомила, що мати [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не допомагає матеріально. [PERSON] зазначила, що їй довелося покинути роботу, щоб доглядати за дітьми та вказала, що матеріально утримує дітей, їх батько [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як встановлено судом, діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в даний час проживають не з батьком - позивачем у справі, а з третьою особою [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, до задоволення не підлягають. Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»,. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність компенсування судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed