Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на момент смерті проживала та була зареєстрована в с. Сосонка, Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба» с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області, розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0462209 від 31.03.2000, зареєстрованого 03.04.2000 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №340, виданого на ім?я [PERSON] . Однак оригінал самого сертифікату на право на земельну частку (пай) відсутній, ймовірно мати здала його на переоформлення за життя, але не встигла оформити право на земельну ділянку в натурі до кінця, тому на момент смерті їй належало саме право на земельну частку (пай), хоч фактично земельній ділянці вже навіть був присвоєний кадастровий номер. У зв`язку з цим він не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] є він, позивач, як рідний син померлої. 13.12.2021 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, синові [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений 13.12.2021 [PERSON] , старостою села Сосонка, Стрижавської селищної ради, та зареєстрований в реєстрі за №1-16. Тому він являється спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] . Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON] , немає. Спадщину після її смерті він прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини. Тому просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право в порядку спадкування за заповітом, що був посвідчений 13 грудня 2021 року [PERSON] , старостою села Сосонка, Стрижавської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №1-16, після смерті [INFO] матері [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба» с. Дорожне Вінницького району Вінницької області Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0462209 від 31.03.2000, зареєстрованого 03.04.2000 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №340. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання; витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Рибаченко Г.Д. копію спадкової справи №34/2022, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 30.08.2023 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15.08.2023 надійшла копія спадкової справи №34/2022, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. 20.11.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Галіцина В.В. попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, у якій додатково на підтвердження позовних вимог пояснила, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] . Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері, немає. У своїй заяві про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] позивач помилково вказав про наявність іншої спадкоємиці онуки померлої, оскільки не має юридичної освіти і не розбирається у нормах спадкового права взагалі. Так, онука померлої матері взагалі не входить до числа спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, і це чітко передбачено самою нормою закону, а саме: статтею 1241 ЦК України, в якій вказано вичерпний перелік осіб, які незалежно від змісту заповіту мають право на обов`язкову частку у спадщині: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки. Тому онука померлої в будь-якому разі не має права на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] . Крім того, онука взагалі не прийняла спадщину і не має на неї права в силу норм статті 1241 ЦК України. [PERSON] залишила заповіт на користь [PERSON] на усе своє майно, тому майна, яке хтось би міг успадкувати за законом, в даному випадку немає, а має місце виключно спадкування за заповітом. В судове засідання 20.11.2023 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] адвокат Галіцина В.В. попередньо через електронну пошту суду подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без їхньої участі, без технічної фіксації, уточнені позовні вимоги підтримують повністю і просять задовольнити. Представник Стрижавської селищної ради Павловська М. попередньо через електронну пошту суду подала письмове клопотання, в якому просить розглянути дану справу за відсутності представника Стрижавської селищної ради, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Частиною третьою статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 20.11.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції»\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [INFO] в с. Сосонка, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2022 (а.с. 6). 13.12.2021 на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, вона заповідає своєму синові [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого старостою села Сосонка Стрижавської селищної ради Демченко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за №1-16 (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.1961, батьками [PERSON] є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с. 8). Згідно з копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0462209, 03.04.2000 сертифікат на право на земельну частку (пай) видано громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) АТВТ агрофірма «Дружба» (с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області) [PERSON] на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 29.03.2000 №184 у тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба» розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 12). З копії розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 08.07.2016 №370 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дорожненської сільської ради, за межами населеного пункту» убачається, що [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0462209, зареєстрованого 03 квітня 2000 року за №340, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дорожненської сільської ради, за межами населеного пункту (а.с. 15). Відповідно до копії довідки №222 від 27.10.2016, виданої виконавчим комітетом Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, земельна ділянка (пай) площею 0,36 га, яка належить [PERSON] , знаходиться на території Дорожненської сільської ради, з часу отримання і по даний час в оренду не здавалась (а.с. 16). З копії відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №591/14-23 від 19.06.2023 убачається, що Сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0462209, виданий [PERSON] на земельну частку (пай) площею 0,36 ум. кад. га на підставі розпорядження Вінницької РДА від 29.03.2000 №184, було виготовлено в 1 екземплярі та видано громадянці на руки; відповідно до відомостей, наявних на зберіганні в архіві відділу Книг записів державних актів на право приватної власності на землю, Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю на території Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, взамін вищезазначеного сертифікату [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не отримувала; [PERSON] міститься в списку членів АТВТ Агрофірми «Дружба», які мають право на одержання сертифікату на земельну частку (пай) (а.с. 23). З копії списку членів АТВТ Агрофірми «Дружба», які мають право на одержання сертифікату на земельну частку (пай), убачається, що у ньому під номером 40 міститься запис « [PERSON] » (а.с. 25). Відповідно до копії списку осіб на отримання земельної частки (паю) на території Дорожненської сільської ради (в даний час Стрижавської селищної ради), під номером 342 міститься запис « [PERSON] » (а.с. 33). Згідно з довідкою №37 від 02.05.2023, виданою старостою Сосонського старостинського округу Стрижавської селищної ради, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на день її смерті [INFO] (а.с. 34). З постанови приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2023 №42/02-31 убачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба» розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), оскільки відсутній оригінал Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0462209, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 31.03.2000 (а.с. 35). З виписки словника власник імен людей (українського-російський і російсько-український) убачається, що ім`я « [PERSON] » вживається як « [PERSON] , [PERSON] » (а.с. 46-48). В матеріалах спадкової справи №34/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] міститься заява [PERSON] про прийняття ним всього спадкового майна, яке залишилось після смерті [INFO] матері [PERSON] (а.с. 58). Відповідно до\~ст.\~2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)»,\~основним документом,\~що посвідчує\~право на\~земельну частку\~(пай),\~є сертифікат\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~виданий районною\~(міською)\~державною адміністрацією. Документами,\~що посвідчують\~право на\~земельну частку\~(пай),\~також є: свідоцтво\~про право\~на спадщину; посвідчені\~у встановленому\~законом порядку\~договори купівлі-продажу,\~дарування,\~міни,\~до яких\~додається сертифікат\~на право\~на земельну\~частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом другим Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 27.03.2019 (справа № 2-1625/1997). Як вбачається зі змісту статей\~1220,\~1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до вимог\~статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 ЦК України). Частиною першою статті 1270\~ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1\~ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. На підставі наданих позивачем доказів судом установлено, що [PERSON] матері [PERSON] згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0462209, виданим Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 31.03.2000 на підставі рішення від 29.03.2000 №184, зареєстрованим 03.04.2000 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №340, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба», що заходиться в с. Сосонка, Вінницького району Вінницької області, розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Державний акт на право власності на земельну частку (пай) в розмірі 0,35 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває в колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба», що заходиться в с. Сосонка, Вінницького району Вінницької області, [PERSON] не встигла отримати, а оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0462209 було втрачено. Вказана обставина жодним чином не залежала від позивача [PERSON] , внаслідок чого останній має труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після смерті [INFO] матері. Відповідачем дана обставина не оспорюється. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392\~ЦК України). Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити спадщину у виді права на земельну частку (пай) [PERSON] не має можливості через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказане спадкове майно. Судом достовірно установлено, що позивач [PERSON] , являючись єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , зокрема: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба», що заходиться в с. Сосонка, Вінницького району Вінницької області, розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0462209, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 31.03.2000 на підставі рішення від 29.03.2000 №184, зареєстрованого 03.04.2000 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №340, на ім`я [PERSON] . Інші спадкоємці та особи, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, після смерті [PERSON] відсутні. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: approved