Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

05 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Крижопільської селищної ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між та [PERSON] 05 травня 2019 року було укладено усний договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна - будинку [ADDRESS] . Суттєвими умовами вказаного договору була повна оплата за будинок в розмірі 5000,00 доларів США та наступний розподіл витрат, пов`язаних з нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу та реєстрацією права власності. Ним, як покупцем, були виконанні умови усного договору, а саме сплачено вказані суми готівковими коштами продавцю об`єкта нерухомого майна. Натомість він отримав технічну документацію на будинок та ключі від замків, а наступного дня перевіз до будинку свої речі. Проте, відвідати нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу в письмовій формі та його нотаріального посвідчення виявилось неможливим, оскільки [PERSON] раптово повернувся в російську федерацію, де він постійно проживав, про що повідомив по телефону, пообіцявши під час наступного свого приїзду спільно відвідати нотаріуса. Позивач вказує, що протягом всього часу з дати укладення усного договору купівлі-продажу він проживав в будинку, здійснив його ремонт, маючи надію на спільне з продавцем відвідання нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу будинку та подальшої реєстрації права власності на нього в установленому законом порядку. Разом з тим, в зв`язку із широкомасштабним вторгненням російської федерації на територію України можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку втрачена, враховуючи, що жодних засобів зв`язку з [PERSON] , який є громадянином рф, у нього немає. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 08\~вересня 2023\~року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крижопільського\~районного суду\~від 11 жовтня 2023 року за клопотанням сторони позивача залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Крижопільського\~районного суду\~від 30 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Близнюк В.В. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Вказав, що рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним буде достатньою підставою для державної реєстрації права власності на відповідне нерухоме майно за позивачем, відтак немає необхідності заявляти позовну вимогу про визнання права власності на це майно. Представник співвідповідача - Крижопільської селищної ради - адвокат Панасюк В.Б. вказав, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду, однак вважає, що Крижопільська селищна рада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки ніякого відношення до спірного будинку не має, так як у будинка є законний власник [PERSON] . Щодо обставин укладення договору купівлі-продажу в усній формі між позивачем та [PERSON] . Крижопільській селищній раді нічого не відомо. Співвідповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від нього не надходило, як і будь-яких інших заяв. Щодо повідомлення співвідповідача\~ [PERSON] про розгляд справи суд вважає необхідним зазначити наступне. З інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта», відомо, що АТ «Укрпошта» припинило доставку поштових відправлень до/з росії з перших днів повномасштабного вторгнення. За інформацією Міністерства закордонних справ України, 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та росією, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території росії та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади рф за посередництва третіх держав також не здійснюється. Вищевикладене свідчить про неможливість повідомлення співвідповідача\~ [PERSON] шляхом надання судових доручень про вручення судових документів дипломатичними каналами. За наведеного, в порядку ч. 11 ст. 128\~ЦПК України співвідповідач\~ [PERSON] повідомлявся про дату, час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заслухавши представника позивача адвоката Близнюка В.В., представника співвідповідача Крижопільської селищної ради адвоката Панасюка В.Б., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності до\~ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно\~ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1\~ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. 04 червня 2018 року за р.№ 1110, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 14). Дана обставина підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 126214235 від 04.06.2018 року (а. с. 12). 05 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали усну угоду щодо купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, на підтвердження чого [PERSON] передав [PERSON] обумовлену суму грошових коштів - 5000,00 доларів США, отримавши від нього технічний паспорт та ключі від будинку, про що [PERSON] надав розписку (а. с. 13). Також у розписці [PERSON] вказано, що сторони домовилися розділити порівну витрати на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 05 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порядку не посвідчувався. Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] позбавлений можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу будинку і тому змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Із наявної письмової розписки [PERSON] від 05 травня 2019 року слідує, що він та [PERSON] домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та відбулося їх повне виконання. Покупець (позивач) сплатив продавцю (співвідповідачу [PERSON] ) кошти в повному обсязі та отримав від нього технічний паспорт та ключі від будинку. За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до\~ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В ч. ч. 2, 4\~ст. 639 Цивільного кодексу України, зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в\~ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 вказаної статті\~Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки продавець [PERSON] ухиляється від підписання та посвідчення договору купівлі-продажу від 05 травня 2019 року, відповідно до\~ст. 220 Цивільного кодексу України\~суд може визнати такий договір дійсним. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц зроблено висновок, що «однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин». Позивачем доведено існування таких обставин, а також те, що можливість посвідчити правочин нотаріально на сьогодні втрачена. Згідно\~ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, враховуючи, що між позивачем та співвідповідачем [PERSON] 05 травня 2019 року фактично було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець (співвідповідач [PERSON] ) отримав грошові кошти за продаж майна, а покупець (позивач [PERSON] ), в свою чергу, повністю розрахувався за нерухоме майно та прийняв його, але нотаріальне посвідчення договору не відбулось в зв`язку з ухиленням продавця від такого посвідчення, суд вважає, що позов необхідно задовольнити в частині позовних вимог до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Суд вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів порушення Крижопільською селищною радою будь-яких його прав, оскільки, ставлячи позовну вимогу про визнання договору купівлі-продажу дійсним, він не довів, що Крижопільська селищна рада взагалі здійснювала чи має здійснювати будь-які дії відносно майна, щодо якого він уклав договір купівлі-продажу, тобто зазначений ним співвідповідач Крижопільська селищна рада є неналежним відповідачем у даній справі. Отже, позовні вимоги до Крижопільської селищної ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу є неналежним способом захисту, тому в цій частині позов є необґрунтованим, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача, відтак задоволенню не підлягає. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: partial