Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У жовтні 2023 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 10.12.2018 року №11999 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу м.Київ Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною відкрите виконавче провадження за №58136030 таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги аргументує тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни знаходиться виконавче провадження ВП №58136030 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 10.12.2018 року №11999 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у сумі 79906 грн 13 коп. Позивач заперечує щодо такої заборгованості, посилаючись на те, що заборгованість зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Крім того вищевказаний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 10.12.2018 року №11999 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у сумі 79906 грн 13 коп, на підставі кредитного договору вчиненого в простій письмовій формі, тоді як «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, тому відсутні будь-які правові підстави для вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. виконавчого напису за даним договором, у зв`язку з чим виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження на 10 год 00 хв 28 листопада 2023 року. ІІІ.Позиції сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але надали заяву в якій просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк`в судове засідання не з`явився, але попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Київського державного нотаріального архіву в судове засідання не з`явився, але попередньо надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до змісту виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 10.12.2018 року №11999 звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , боржника за кредитним договором №GР-5122793 від 23.09.2013 укладених ним із Акціонерним товариством «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за період з 06 грудня 2017 по 06 грудня 2018 у сумі 79476 грн 13 коп, що складається з заборгованості за сумою кредиту 40488 грн 17 коп; заборгованість за комісією -38321 грн 68 коп; прострочена заборгованість за процентами -666 грн 28 коп; за вчинення виконавчого напису -430 грн, що становить загальну суму 79906 грн 13 коп(а.с.14) Згідно з листа приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни, на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни перебуває виконавче провадження №58136030 з примусового виконання виконавчого напису №11999 від 10.12.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості у розмірі 79906 грн 13 коп(а.с.14). Згідно з листа державного нотаріуса Київського державного нотаріального архіву Гуль Лідії Олександрівни №4744/01-21 від 06.11.2023, станом на 01 листопада 2023 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не передавала документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву(а.с.30) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису-це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За результатами аналізу норм вищенаведених нормативних актів можна дійти висновків, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками- наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду №826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. Таким чином,\~відповідно до\~пункту 1Переліку\~(в\~редакції на\~момент вчинення\~виконавчого напису)\~«Нотаріально посвідчені\~договори,\~що передбачають\~сплату грошових\~сум,\~передачу або\~повернення майна,\~а також\~право звернення\~стягнення на\~заставлене майно»,\~для одержання\~виконавчого напису\~подаються: а)оригінал\~нотаріально посвідченого\~договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц,провадження № 61-12629св19. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс 18) сформовано висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Відповідно до ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 10.12.2018 року №11999 стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість. Серед документів наданих Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку. У зв`язку з чим виконавчий напис приватним нотаріусом вчинений з порушенням умов вчинення виконавчих написів, тобто на підставі не завіреного нотаріально договору кредиту, тому виконавчий напис приватного нотаріуса не підлягає виконанню. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 5 Закону України «Про судовий збір», не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору. Спеціальний Закон України "Про захист прав споживачів», звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав. Відповідно до ч. 3 ст.\~22\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Відповідно до Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~"Про\~судовий збір" у ч. 3 ст.\~22\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" слова "державного мита" замінені словами "судового збору". Отже, при прийнятті Закону України\~"Про\~судовий збір" законодавець передбачив можливість застосування Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" при\~визначенні пільг\~певних категорій\~осіб щодо сплати судового збору. У постановах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 6-185цс17 та від 11 жовтня 2017 року у справі N 6-916цс17 висловлена правова позиція про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивача як споживача банківських послуг на підставі ст.\~22\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" у відповідності до Закону України\~"Про\~судовий збір" звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено, позивача звільнено від сплати судового збору, враховуючи визнання позивачем позовних вимог, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 50 % судового збору за подання позовної заяви, виходячи із розрахунку (1073х0,8)Х0,5=429,20 грн. Позивач сплатив 536 грн 80 коп судового збору при подачі заяви про забезпечення позову. Тому позивачу\~підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 268 грн 40 коп. Інші 50 % судового збору, що становить 268 грн 40 коп стягнути з відповідача на користь позивача. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до договору №82/2023 від 20.10.2023 про надання правничої допомоги [PERSON] та адвокат Зибінська Галина Вікторівна уклали договір відповідно до якого остання зобов`язалась надати правову допомогу при зверненні до суду та розгляді в суді цивільної справи за позовом [PERSON] , представника позивача [PERSON] , до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа: Київський державний нотаріальний архів, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вартість адвокатських послуг складає 5000 грн(а.с.33) Відповідно до детального опису виконаних робіт від 27.11.2023 в рамках договору про надання правової допомоги №01/2022 від 10.01.2022, виконавець адвокат Зибінська Галина Вікторівна надала, а замовник [PERSON] прийняв юридичні послуги щодо: надання первинної консультації з вивчення документів, підготовка і подача до суду заяви про забезпечення позову, підготовка і подача до суду позовної заяви; сплата судового збору через Приват 24. Всього обсяг роботи 10 год, вартістю 5000 грн(а.с.33). Згідно з ч.9 ст.141\~ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року у справі 640/18402/19 зробив правовий висновок, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що сума витрат відповідно до детального опису виконаних робіт складає 5000 грн. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що правнича допомога у сумі 5000 грн. відповідає розумному розміру, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5000 грн в рахунок відшкодування коштів за правову допомогу

Outcome: approved