Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У січні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, в якому позивач просила стягнути з відповідача кошти в сумі 8929,40 грн, моральну шкоду в сумі 18000,00 грн та судові витрати. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 10 лютого 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 001-28353-100214 з лімітом кредитної лінії 15 000,00 грн. 27 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами № 408/К відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» є правонаступником усіх прав і обов`язків по кредитним договорам, зокрема і кредитному договору від 10.02.2014 № 001-28353-100214. У зв`язку із наявністю заборгованості у позивача по кредитному договору від 10.02.2014 №001-28353-100214 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис від 25.03.2020 року № 4330 про звернення стягнення з позивача (боржник) на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» (стягувач) у розмірі 15 327,87 грн (борг за договором 14 827,87 грн, плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн) 23 квітня 2020 року на підставі заяви ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» від 06.04.2020 № 1525/ПВ/20 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 25.03.2020 № 4330 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 15 327,87 грн. В рамках виконавчого провадження винесено постанови від 23.04.2020 про арешт коштів боржника на рахунках, про розмір мінімальних витрат відповідно до якої визначено до стягнення сума мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн.; про стягнення з боржника основної винагороди відповідно до якої визначено до стягнення сума у розмірі 1532,79 грн. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 р., яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2020 р., у справі №640/10339/20 адміністративний позов [PERSON] задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано: постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2020 року № [NUMBER], заяви ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» від 06.04.2020 року № 1525/ПВ/20; постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про розмір мінімальних витрат від 23.04.2020 року № [NUMBER]; постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про стягнення з боржника основної винагороди від 23.04.2020 року № [NUMBER]; постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 23.04.2020 року № [NUMBER] про арешт коштів боржника на рахунках в банківських установах: КБ «Приватбанк», ПАТ «ОТП банк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Альфабанк», АТ «Райффайзен банк АВАЛЬ», АТ «Універсалбанк», в тому числі на пенсійний рахунок відкритий в КБ «Приватбанк» за № [NUMBER] , МФО 305299, РНОКПП [NUMBER] . Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2010.2020 р. у справі №761/14500/20 визнано виконавчий напис № 4330 від 25 березня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з [PERSON] заборгованості, таким, що не підлягає виконанню. Оскільки підстава для отримання ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» коштів в рамках виконавчого провадження відпала, позивач просила стягнути вказані кошти, як безпідставно набуті. Крім цього, діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає душевних переживаннях, пов`язаних з неможливістю користування власними коштами, заробітною платою та пенсійними виплатами. Моральну шкоду оцінює в 18000,00 грн. У відзиві на позов представник відповідача не заперечує щодо задоволення позову в частині стягнення коштів в розмірі 5927, 81 грн, які були отримані в рамках виконавчого провадження. Заперечує щодо стягнення моральної шкоди, вважає визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди. Спір у сторін виник внаслідок невиконання договірних зобов`язань, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в частині стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 5927, 81 грн та моральної шкоди, просила позов задовольнити. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Рибака М.А. від 17.01.2022 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи 761/809/22 провадження № 2/761/2740/2023. Ухвалою судді Осаулова А.А. від 05.07.2023 року призначено цивільну справу для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 05.09.2023 р. витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. належним чином завірені копії платіжних доручень та інформацію про суми перерахованих на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», код ЄДРПОУ 39508708, коштів заборгованості у виконавчому провадженні №61901776 з примусового виконання виконавчого напису №430 від 25.03.2020 року про стягнення з [PERSON] коштів. Ухвалою суду від 05.10.2023 р. витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. належним чином завірену копію виконавчого провадження №61901776 з примусового виконання виконавчого напису №430 від 25.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», код ЄДРПОУ 39508708, коштів заборгованості. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис № 4330 про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 15 327,87 грн. 23.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] за вказаним виконавчим написом. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 р., яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2020 р., у справі №640/10339/20 адміністративний позов [PERSON] задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано: постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2020 року № [NUMBER], заяви ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» від 06.04.2020 року № 1525/ПВ/20; постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про розмір мінімальних витрат від 23.04.2020 року № [NUMBER]; постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про стягнення з боржника основної винагороди від 23.04.2020 року № [NUMBER]; постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 23.04.2020 року № [NUMBER] про арешт коштів боржника на рахунках в банківських установах: КБ «Приватбанк», ПАТ «ОТП банк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Альфабанк», АТ «Райффайзен банк АВАЛЬ», АТ «Універсалбанк», в тому числі на пенсійний рахунок відкритий в КБ «Приватбанк» за № [NUMBER] , МФО 305299, РНОКПП [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2010.2020 р. у справі №761/14500/20 визнано виконавчий напис № 4330 від 25 березня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з [PERSON] заборгованості, таким, що не підлягає виконанню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ч4 ЦПК України) Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказаного висновку дійшов також Верховний Суд в постанові від 09.06.2022 р. у справі № 520/9588/16-ц Сторони фактично не заперечували, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було стягнуто 5927,81 грн. Вказане підтверджується випискою по рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», відповіддями ГУ ПФУ України в Київській області від 14.01.2021 р., приватного виконавця Клименка Р.В. від 23.02.2021 р., довідкою про доходи від 18.01.2021 р., матеріалами виконавчого провадження № [NUMBER]. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису №4330 від 25.30.2020 р. таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 5927,81 грн. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було безпідставним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Статтями 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності. Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Між тим, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 766/21131/18 (провадження № 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У вказаній постанові у справі № 766/21131/18 Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що звернення до нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису та отримання виконавчого напису є реалізацією прав банку як кредитора отримати від боржника у кредитному зобов`язанні суми заборгованості за кредитним договором, а тому такі дії не можуть бути розцінені як протиправна поведінка банку. З огляду на вищевикладене, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Між тим, позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не доведено протиправність поведінки особи, яка завдала позивачу моральної шкоди, не надано суду належних доказів того, що їй було заподіяну моральну шкоду, яку [PERSON] оцінила у розмірі 18000,00 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, що унеможливлює задоволення позову у цій частині. Сам по собі факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не може бути підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають саме протиправність поведінки ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Однак, цього в даному випадку доведено не було. Крім того, спір між сторонами виник через невиконання договірних зобов`язань, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди. З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 5927,81 грн безпідставно набутих коштів. Щодо відшкодування судового збору, варто зазначити наступне. При зверненні до суду позивачем було сплачено 3178,00 грн судового збору. Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі:об`єднання суддею в одне провадження кількох однорідних позовних вимог. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 4 ч.2 Закону України «Про судовий збір») З огляду на ціну позову (26929,40 грн) позивачу необхідно було сплатити при поданні позовної заяви 992,40 грн судового збору, а тому частина суми судового збору - 2185,60 грн було внесено в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому вказані кошти підлягають поверненню позивачу. Крім цього, оскільки позовну заяву задоволено частково (стягнуто 22 % від ціни позову), з урахуванням часткового визнання відповідачем позову, на підставі ст. 7 ч.3 Закону України «Про судовий збір», потрібно стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь [PERSON] кошти судового збору - 109,17 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог та повернути позивачу з державного бюджету 109,17 грн судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial