Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У листопаді 2023 року заявник [PERSON] (далі - [PERSON] , заявник) звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] (далі - [PERSON] , заінтересована особа), у якій просила суд: винести обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] переслідувати [PERSON] ; заборонити [PERSON] у будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з [PERSON] . Заяву мотивує тим, що вона з 15 серпня 2014 року перебувала з [PERSON] у шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] . Вказує, що шлюбні відносини між ними фактично припинені 14 березня 2022 року, коли [PERSON] був призначений на службу у [INFO] , і з зазначеного часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.05.2023 у справі № 758/993/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Посилається, що вона з донькою проживала за адресою [ADDRESS] , проте у зв`язку з ситуацією в країні тимчасово проживає з дитиною закордоном. Стверджує, що заінтересована особа зловживав алкоголем і в стані алкогольного сп`яніння поводив себе неадекватно, обзивав її, виганяв з квартири, усіляко провокував сварку на очах у дитини. Також почав погрожувати її знайомому, в хаті якого вони проживали у селі на початку повномасштабного вторгнення РФ на території України. Вважає, що таким чином заінтересована особа [PERSON] після остаточного припинення шлюбних відносин систематично вчиняє психологічне насильство стосовно неї, яке полягає в принизливих систематичних образах. Стверджує, що з його вини у неї почало погіршуватися здоров`я, оскільки вона тривалий час переносить глибокі моральні страждання, що позбавляють її нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових зусиль та сил на організацію свого життя із постійними дзвінками та повідомленнями від [PERSON] . Вказує, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2023 у справі №760/19434/22, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 11.05.2023 та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 07.08.2023, було видано обмежувальний припис строком на 3 місяці. Проте, протягом дії даного припису [PERSON] продовжував вчиняти психологічний тиск на [PERSON] , ображати її нецензурною лайкою, погрожувати застосуванням фізичного насильства та розправою їй та її знайомому. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити заяву. 03.11.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 13.11.2023 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання заявника та заінтересованої особи. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2023 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку окремого провадження. У судове засідання заявник та її представник не з`явилися, 27.11.2023 представником заявника було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та її представника. Подану заяву підтримав. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до норм ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також надсиланням смс-повістки на його номер телефону який вказаний у заяві про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У зв`язку із належним повідомленням учасників судового розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд заяви за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3,6,8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 2 ч.1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до положень ч. 4 вказаного Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Частиною 2 ст.26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9 ч.1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа перебували у шлюбі з 15 серпня 2014 року від якого мають малолітню доньку [PERSON] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені 14 березня 2022 року, коли [PERSON] був призначений на службу у [INFO] , і з зазначеного часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.05.2023 у справі № 758/993/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Наразі заявник із донькою про тимчасово проживає закордоном у зав`язку із повномасштабним вторгненням РФ на територію України. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2023 у справі № 760/19434/22, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 11.05.2023 та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 07.08.2023, було видано обмежувальний припис строком на 3 місяці. Під час розгляду справи № 760/19434/22 судами трьох інстанцій із наданих [PERSON] суду роздруківок листування між нею та [PERSON] у месенджері «Telegram» було встановлено наявність образ та погроз зі сторони [PERSON] на адресу [PERSON] . Заінтересована особа під час розгляду справи № 760/19434/22 не заперечував, що здійснював вказане листування з [PERSON] , проте, зазначив, що він не вважає листування в месенджері доказом. На підтвердження факту наявності погроз зі сторони [PERSON] на адресу [PERSON] останньою було надано до суду срін-шоти листування між ними у месенджері «Telegram». Дослідивши дані докази, суд встановив, що [PERSON] протягом тривалого часу, а саме: з травня 2023 року по жовтень 2023 року, надсилав повідомлення [PERSON] які містили образливі вислови щодо останньої, психологічний тиск на неї, а також погрози застосування фізичного насильства. Тобто, навіть після видачі судом обмежувального припису, а також після закінчення строку його дії [PERSON] продовжив протиправну поведінку щодо [PERSON] . Відповідно до п.п. 14, 17 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. За змстом п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу вчиняє психологічне насильство щодо [PERSON] , регулярно надсилає повідомлення з образами, в тому числі щодо її знайомих, іноді з погрозами [PERSON] , а також погрозами різного змісту, в тому числі смертю, її знайомому. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 766/13927/20-ц що оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких насідків його вчинення, а також смерті такої особи. Суд зазначає, що існування домашнього насилля, а також рівень загрози відносно потерпілих не обмежується оцінкою доказів (речових, письмових, електронних) на предмет підтвердження відповідних фактів, а здійснюється судом у взаємній прив`язці до виявлених на час розгляду справи додаткових даних, заснованих, зокрема, на поясненнях учасників, їх емоційного стану у цей час, виказаних хвилювань та побоювань. При вирішенні питання видачі обмежувального припису пріоритетним слід вважати безпеку особи-потерпілої, упередження загроз домашнього насильства. На підставі викладеного вище, суд вважає заявника постраждалою особою від дій [PERSON] , з застосуванням психологічного насильства щодо неї, а тому остання має право на застосування захисту судом шляхом видачі обмежувального припису. Виникла та продовжувана протягом тривалого часу між сторонами, як колишнім подружжям, конфліктна ситуація, яка не контролюється [PERSON] та останній не стримується в спілкуванні з заявником, свідчить про вірогідність продовження вчинення аналогічних дій та настання негативних наслідків їх вчинення і такі ризики є реальними. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. З урахуванням цього суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви.

Outcome: approved