Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 23 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області зареєстрували шлюб з відповідачем. Подружнє життя не склалося, оскільки у подружжя протилежні погляди на життя. Спільне проживання припинили, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу дітей не мають. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, адже суперечить її інтересам та заважає будувати подальше особисте життя, а тому просить розірвати шлюб у судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач разом з позовом подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, шлюб просить розірвати (вх.№ЕП1595/23-вх.від 17.11.2023 р.). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 23 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 98); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 10 жовтня 2014 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 536,80 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved