Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому прохає: визнати його батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , виключити відомості про [PERSON] , громадянство - Україна, [INFO] , з актового запису № 43 від 06 липня 2019 року, складеного Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , як про батька дитини, зобов`язати Софіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 43 від 06.07.2019 року, складеного Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , та записати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянство - Україна, РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На обґрунтування позову зазначив, що він навесні 2011 року почав проживати з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] . Оскільки на той час вони з відповідачкою проживали без реєстрації шлюбу, відомості про батька при реєстрації народження дитини були записані зі слів матері за ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивач вказує, що на початку 2016 року через сварку з відповідачкою їхні стосунки раптово припинилися і вони деякий час не підтримували спілкування. Відповідачка 16 вересня 2016 року уклала шлюб з [PERSON] , який рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2017 року було розірвано. Заочне рішення набрало законної сили 13.03.2018. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , актовий запис про народження № 43 було складено 06.07.2019 року. 19 січня 2023 року [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб після чого відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивач зазначає, що в травні 2023 року вони з відповідачкою звернулися до Софіївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявами про визнання батьківства відносно моїх синів, але у внесенні змін до актового запису про народження сина [PERSON] було відмовлено, оскільки даний актовий запис було вчинено на підставі ст. 133 Сімейного кодексу України (далі - СК України), як дитини, що народилася у подружжя, відтак, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Позивач вважає себе батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки на момент його зачаття вони з відповідачкою перебували у шлюбних стосунках, а з колишнім чоловіком відповідачка вже 15 місяців як була розлучена, а фактично їх стосунки були припинені з квітня 2017 року. Позивач вказує, що в позасудовому порядку внести відповідні зміни до актового запису про народження сина неможливо, тому, у відповідності до ст. 128 СК України, змушений звернутися до суду з даним позовом та просити суд визнати його батьківство відносного сина [PERSON] і внести відповідні зміни до актового запису про його народження. Ухвалою суду від 26 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в загальному порядку. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без участі сторони позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримують, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву, у якій зазначила, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує, справу просила розглядати без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] повідомлявся про дату , місце та час розгляду справи , шляхом направлення судової повістки про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.40), про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Софіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.42), в судове засідання свого представника не направили, про причини його неявки суд не повідомлено. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторонами визнається, що з 2017 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. З копії рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року вбачається, що 28 грудня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 вересня 2016 року, актовий запис № 46. Рішення набрало законної сили 13.03.2018 (а.с.16-17). З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06 липня 2019 року, вбачається, що його батьком зазначено [PERSON] (а.с.14). З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 00040475832 від 11.07.2023 року вбачається, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 133 СК України (а.с.15). З копії відповіді начальника Софіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іосипової Н. від 16.06.2023 р. вбачається, що державна реєстрація дитини - [PERSON] , [INFO] , була проведена за заявою матері дитини [PERSON] . Дана інформація вбачається з актового запису про народження дитини, де заявником вказано саме [PERSON] (а.с.18). З копії протоколу опитування адвоката від 25.07.2023 року вбачається, що було опитано [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , остання повідомила, що її донька знайома з [PERSON] з 2011 року, вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та у них народилося двоє дітей. [PERSON] перебував в АТО, однак підтримував зв`язки з [PERSON] та остання разом з дітьми перебувала на його утриманні (а.с.22-24). З копії протоколу опитування адвоката від 25.07.2023 року вбачається, що було опитано [PERSON] , яка є близькою подругою [PERSON] з якою знайома понад 13 років. З [PERSON] знайома 12 років. [PERSON] зазначила, що їй відомо про те, що [PERSON] в 2014 році пішов захищати країну, вони з [PERSON] деякий час не підтримували стосунки. [PERSON] , несучи службу, через деякий час приїздив у відпустку. Після того , як вони помирилися з [PERSON] , дізнались, що вона вдруге вагітна та дуже чекали на другу дитину. [PERSON] знаходячись в зоні бойових дій завжди підтримував дружину (а.с.25-27). З копії протоколу опитування адвоката від 25.07.2023 року вбачається, що було опитано [PERSON] , яка є близькою подругою [PERSON] , остання підтвердила той факт , що в [PERSON] та [PERSON] у 2019 році народився син. [PERSON] піклується та забезпечує дітей (а.с.28-29). З копії протоколу опитування адвоката від 25.07.2023 року вбачається, що було опитано [PERSON] , який є близьким другом [PERSON] , повідомив, що з 2015 року проходить з ним військову службу в ЗСУ. [PERSON] розповідав [PERSON] , що в 2019 року у нього народився другий син [PERSON] (а.с.30-31). Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч.1, ч.2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 3 статті 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді скарги про встановлення батьківства суди повинні приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини, в даному випадку її права не порушуються. Враховуючи, що позивач наполягає на тому, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , а відповідач, яка є матір`ю дитини, факт батьківства позивача підтверджує, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] батьком [PERSON] . При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , народився поза шлюбом [PERSON] та [PERSON] , а тому запис про його народження у відповідності до ст. 133 СК України, був внесений помилково. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За таких обставин, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved