Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , 28.07.2023 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що сторони\~13.07.2021\~уклали попередній\~договір купівлі-продажу\~житлового будинку\~без нотаріального\~посвідчення,\~який належить\~відповідачу на\~праві приватної\~власності,\~який розташований\~по[ADDRESS] , сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу та відбулося їх повне виконання. Позивач сплатив відповідачу кошти в повному обсязі відповідно до умов договору, а відповідач передав позивачу предмет договору житловий будинок. Підтвердженням укладення попереднього договору є розписка від 13.07.2021, яку відповідач надала позивачу як гарантію на укладення в майбутньому нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку, строк виконання якої погодили по вимозі позивача. Позивач передала відповідачу 10000 доларів США, що в національній грошовій одиниці станом на 13.07.2023 становив 273\~216 грн., а відповідач передала позивачу житлову будівлю та оригінали правовстановлюючих документів. Позивач в 2021 та 2022 роках не зверталась до відповідача з пропозицією нотаріально оформити даний будинок, оскільки не мала можливості здійснити переоформлення житлового будинку з відповідачем на за сімейними обставинами так як перехворіла короновірусною хворобою з ускладненням, що не давало можливості звернутися до відповідача з пропозицією про переоформлення будинку. 07.06.2023 позивач маючи намір на переоформлення будинку, звернулась до відповідача з письмовою пропозицією щодо укладення договору купівлі продажу житлового будинку, яка була направлена відповідачу рекомендованим листом, яку остання отримала 13.06.2023. Відповідач не надала відповіді на пропозицію позивача в строк визначений пропозицією, що свідчить про бездіяльність зі сторони відповідача та підтверджує відмову в добровільному порядку здійснити укладення договору купівлі-продажу спірного будинку. Таким чином позивач втратила можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку. Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , укладений 13 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на житловий будинок літ. Аа з господарсько-побутовими будівлями: сарай- літ. Б, погріб- літ. В., гараж- літ.Г, об`єкт житолвої нерухомості, загальною площею 47,08 кв.м., житлова площа 20,82 кв.м, за адресою [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 02.08.2023 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 11.10.2023 в даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують повністю, просить позов задовольнити, представник позивача просить прийняти рішення в порядку ст. 280-283. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується повідомленням про вручення 13.10.2023 рекомендованого листа з судовою повісткою, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавала. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення представника відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] підставі свідоцтва про право на спадщину, за заповітом серії та номер 428, виданий 02.07.2005 Голованівською державною нотаріальною конторою та договору дарування частки житлового будинку серії та номер 2483, виданий 10.12.2009 приватним нотаріусом, право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05.09.2019, номер запису про право власності 33178380, що підтверджується копією витягу Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180641727 від 11.09.2019, та копіями свідоцтва про право на спадщину, за заповітом серії та номер 428, виданий 02.07.2005 Голованівською державною нотаріальною конторою та договору дарування частки житлового будинку серії та номер 2483 ,виданий 10.12.2009 приватним нотаріусом (а.с.12, 14, 15-16). 13.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS] . При укладенні угоди між ними, було погоджено всі істотні умови купівлі-продажу, вище вказаного будинку, зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність та подальшого оформлення договору купівлі-продажу в нотаріальній конторі. На підтвердження укладеної угоди, [PERSON] сплатила [PERSON] повну обумовлену вартість вказаного будинку, що становить 10000,0 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою, в якій відповідач зобов`язалась здійснити переоформлення належного їй будинку на позивача по першій її вимозі (а.с.11). Після виконання зобов`язань як продавця, відповідач передав позивачці ключі від будинку та оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, а саме: технічний паспорт на житловий будинок, витяг Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180641727 від 11.09.2019, свідоцтво про право на спадщину, за заповітом серії та номер 428, виданий 02.07.2005 Голованівською державною нотаріальною конторою та договору дарування частки житлового будинку серії та номер 2483,виданий 10.12.2009 приватним нотаріусом. В зв`язку з хворобою [PERSON] на короновірусну хворобу (COVID-19) та довготривалою реабілітацією, що підтверджується копією довідки від 24.07.2023 (а.с.19), [PERSON] лише 07.07.2023 надіслала [PERSON] пропозицію щодо укладення договору купівлі продажу житлового будинку та переоформити спірний житловий будинок протягом п`яти робочих днів після отримання даного листа (а.с. 20-23), який надіслала відповідачу рекомендованим листом. Дану пропозицію відповідач отримала 13.06.2023, що підтверджується копією повідомлення про отримання рекомендованого листа під підпис (а.с.22), тобто початок строку пропозиції відповідача з 14.06.2023. Однак відповідач з 14.06.2023 по даний час не виконала своїх зобов`язань перед позивачем та не надала відповіді позивачу на пропозицію щодо укладення договору купівлі продажу житлового будинку та переоформлення спірний житлового будинку. Отже, в результаті укладення вищевказаної розписки щодо купівлі-продажу спірного будинку [PERSON] набула право на вказаний вище будинок - в цілому. Договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку не посвідчувався та не укладався. Обставини, які склалися, свідчать про укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач та відповідач, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося виконання договору. У відповідності до ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~208\~ч.\~1\~п.\~3\~ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.209\~ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, а ст.657\~ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч.1 ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.3 ст.334\~ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Згідно ст.392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 638 ЦК України встановлено,що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Така згода між сторонами була досягнута по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку. Зокрема,було досягнуто згоди по наступних умовах договору купівлі-продажу: визначено предмет договору купівлі-продажу, погоджено ціну товару (нерухомого майна), внесено позивачем, як покупцем, належної грошової суми за придбаний товар. Відповідно до ст.\~655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Принцип змагальності сторін покладає на кожну із них обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованим та підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved