Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

У жовтні 2021 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі - 56 051, 60 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі своєчасно у повному обсязі не оплачували надані їм за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.11.2014 по 31.08.2021 у них утворилась заборгованість на суму 56 051,60 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2021 позов Концерну «МТМ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води було задоволено. Стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води, надані за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 56 051 грн. 60 коп. Стягнуто із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. по 756 грн. 67 коп. з кожного відповідача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2023, за заявою відповідача [PERSON] в особі представника-адвоката Кравченко О.В. про перегляд заочного рішення, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2021 у цій справі скасовано, призначено справу до судового розгляду в загальному порядку, за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та їх представників на судове засідання, призначене на 30.10.2023, яке було відкладено судом на 22.11.2023. Учасники справи у судове засідання, призначене на 22.11.2023, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кравченко О.В. подано заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідача [PERSON] , з урахуванням позиції відповідача, яка викладена у відзиві. Представником позивача 18.10.2023 подані письмові пояснення по суті справи, у яких представник Концерну «Міські теплові мережі» просив проводити судовий розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , двічі, після скасування заочного рішення, у судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення їм судових повісток за адресою їх зареєстрованого місця проживання, про причини неявки до суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». [PERSON] , [PERSON] з 22.08.2014, [PERSON] з 17.10.2016, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, яка надана Управлінням державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у листах від 01.11.2021 № 04-47/8111, 04-47/8110, №04-47/8112, а відтак є споживачами наданих за вказаною адресою житлово-комунальних послуг, що ними не було спростовано належними та допустимими доказами. Згідно довідки про наявність заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , оформлений на [PERSON] . Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються Концерном «Міські теплові мережі». Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, які діяли у період, за який позивачем нараховано заборгованість. У зв`язку з відсутністю укладеного договору, позивачем здійснювався облік наданих відповідачам за місцем їх проживання, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у кімнату за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно із довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води відповідачі мають заборгованість за надані їм послуги за період з 01.11.2014 року по 31.08.2021 року у розмірі 56 051,60 грн., особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку суми нарахувань, оплат та накопиченої заборгованості, відповідачі оплату за надані послуги здійснювали не у повному обсязі, у зв`язку із чим за період з 01.11.2014 року по 31.08.2021 року в них виникла заборгованість у розмірі 56 051,60 грн. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи викладені обставини, а також те, що відповідачі не виконували свого обов`язку із своєчасної сплати за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є обґрунтованими. Разом із тим, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідачів підлягає сума заборгованості у межах строку позовної давності, про застосування якої представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кравченко О.В., заявлено у заяві про перегляд заочного рішення. Так, згідно розрахунку заборгованості, який відповідачами належними та допустимими доказами не спростований, заборгованість за надані у кімнату [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 по 01.09.2021 становить 56 051,60 грн. Тобто, Концерн «Міські теплові мережі» нарахував заборгованість за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 по 01.09.2021. З позовом про стягнення вказаної суми заборгованості позивач звернувся до суду 29.10.2021. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Як встановлено судом, відповідачі зобов`язані щомісяця здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідачів з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, згідно п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, які діяли у період, за який позивачем нараховано заборгованість, є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020, який неодноразово продовжувався та тривав до 30.06.2023. З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 29.10.2021. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020. Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з листопада 2014 року по березень 2017 року. За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У вказаній справі представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності, про що зазначено у заяві про перегляд заочного рішення. Позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності за період з 01.11.2014 по 01.03.2017, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення та постачання гарячої води з відповідачів за період з 01.11.2014 по 01.03.2017, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. У своїх письмових поясненнях представник Концерну «Міські теплові мережі» посилався на те, що відповідачами частково сплачувалась заборгованість за надані позивачем послуги, що свідчить про переривання строку позовної давності. Разом із тим, як встановлено із розрахунку суми позову, останній платіж за надані послуги, який свідчив про визнання позовних вимог, був здійснений відповідачами у жовтні 2016 року в сумі 2 210 грн., і, за загальним правилом, позивач мав би звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги, у межах трирічного строку позовної давності, до жовтня 2019 року. Разом із тим, із цим позовом Концерн звернувся до суду лише у жовтня 2021 року, тобто поза межами трирічного строку після переривання строку позовної давності. На думку суду, положення ЦК України, відповідно до яких на строк дії карантину продовжуються строки позовної давності, у співвідношенні із здійсненим відповідачами платежем у жовтні 2016 року, жодним чином не впливають на період стягнення у цій справі, оскільки пункт 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, яким продовжено строки позовної давності на строк дії карантину, набрав чинності з 02 квітня 2020 року, тобто, вже після спливу трирічного строку звернення до суду з позовними вимогами після переривання строку позовної давності. З огляду на зазначені обставини, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, з урахуванням вимог п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, і стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 01.03.2017 по 01.09.2021, яка у загальному розмірі становить 45 429 грн. 34 коп. За таких обставин, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, та з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за централізоване опалення та постачання гарячої води у розмірі 30 169 грн. 94 коп. Крім того, у відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1840 грн.

Outcome: partial