Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

09.06.2023 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, у якому просив суд: визнати дійсним договір No95/1401 купівлі продажу нерухомого майна, а саме - однокімнатної квартири, загальною площею 31.2. кв.м, житловою площею - 16,2 кв.м., під [ADDRESS] , укладений 10.08.1995 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP, між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 07.07.2023 року третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] було подано до суду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] на боці позивача, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська універсальна товарна біржа «GIP», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, у якій вона просила суд: визнати дійсним договір №95/1401 купівлі продажу нерухомого майна, а саме - однокімнатної квартири, загальною площею 31.2. кв.м, житловою площею - 16,2 КВ.М., під [ADDRESS] , укладений 10.08.1995 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP, між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2023 року прийнято до свого провадження позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] та об`єднано цивільну справу за позовною заявою [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя\~особа,\~яка\~не\~заявляє самостійних\~вимог\~щодо\~предмета спору:\~Одеська\~універсальна\~товарна біржа\~«GIP»,\~про\~визнання\~дійсним договору\~купівлі-продажу\~нерухомого\~майна\~ із позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] на боці позивача, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Одеська універсальна товарна біржа «GIP» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна в одне провадження та присвоєно номер № 521/14654/23. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій вона просила суд розглянути справу без її участі та просила задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, 06.10.2022 року подав до суду заяву про визнання позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 1995 року, на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , які є членами вищевказаної біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №95/1401. Судом встановлено, що покупцями, у договорі купівлі-продажу нерухомого майна №95/1401, були [PERSON] , яка є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянки України серії [NUMBER] , що виданий Малиновським РВ УМВС України від 26.02.1996 року, та яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , яка є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянки України серії [NUMBER] , що виданий Малиновським РВ УМВС України від 26.10.2010 року. Судом встановлено, що [PERSON] 17.07.2010 року змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] , що підтверджується відміткою у паспорті. Відповідно до п.1 Договору №95/1401, [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий ОВД Жовтневого РИК м. Одеси, 22.02.1977 року, [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий ОВД Приморського РИК м. Одеси, 24.05.1991 року, які проживають за адресою: [ADDRESS] , продали, а [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий ОВД Біляївського РИК м. Одеси, 22.10.1984 року, яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої [PERSON] , 1985 року народження, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане о/ЗАГС Іллічівського району м. Одеси, 23.04.1985 року, які проживаютьза адресою: [ADDRESS] , купили квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.2 Договору №95/1401 від 10.08.1995 року, вказана в п.1. квартира загальною площею 31.2. кв.м., складається з 1-єї кімнати, житловою площею - 16,2 кв.м., а також коридору, кухні, санвузла. Пунктом 6 Договору №95/1401 від 10.08.1995 року визначено, що квартира продана за 400 (чотириста) мільйонів карбованців, які отримані Продавцем до підписання дійсного договору, та належить новим власникам - [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до п. 9. Договору №95/1401 від 10.08.1995 року, на виконання ст.227 Цивільного кодексу України дійний договір підлягає реєстрації в МБТІ м. Одеси на ім?я [PERSON] , [PERSON] . Пунктом 11 Договору №95/1401/ від 10.08.1995 року встановлено, що дійсний договір у відповідності з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер №95/1401 від 10.08.1995 року. 29 серпня 1995 року на виконання умов пункту 9 Договору №95/1401 від 10.08.1995 року даний договір було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» під №89 стр. 49 книга 134 пр., що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію на зворотній стороні Договору. Судом встановлено, що в подальшому будь яких спорів з приводу вказаного договору та нерухомого майна між сторонами не виникало. Право власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не реєструвалось, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №334642934 від 05.06.2023 року. З технічного паспорту від 21.09.2021 року вбачається, що загальна площа квартири [ADDRESS] не змінювалась та складає 31,2 кв.м., у тому числі: житлова площа - 16,2 кв.м., допоміжна (підсобна) - 15,0 кв.м Починаючи з 10.08.1995 року та до теперішнього часу позивачка - [PERSON] (більше 27) років зареєстрована та проживає у вищевказаній квартирі, що підтверджується довідкою №P5-102333-ф/л від 03.06.2023 року. Також, судом встановлено, що позивачка - [PERSON] весь цей час регулярно оплачує комунальні платежі та утримує квартиру в належному санітарно-технічному стані, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг На даний час, [PERSON] та [PERSON] мають намір розпорядитись своїм майном, однак нотаріусами у посвідченні будь-яких правочинів щодо квартири під [ADDRESS] , було відмовлено, оскільки договір №95/1401 купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.1995 року не був нотаріально посвідчений. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст.4 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року цивільні права і обов?язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Частиною 1 ст .41 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року передбачено, що угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов?язків. Статтею 224 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року встановлено, що, за договором купівлі-продажу продавець зобов?язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов?язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦІК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не е його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно. Згідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 227 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року передбачає, що Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Частиною 2 ст. 47 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року передбачено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що біржова угода купівлі-продажу нерухомого майна №95/1401 від 10.08.1995 року була укладена відповідно до вимог законодавства, що діяли на час її укладення. Судом встановлено, що на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу" в редакції від 16.02.1993 року, відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. Частиною 1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції Закону від 16.02.1993 року, яка діяла на момент укладення договору №95/1401 від 10.08.1995 року встановлено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі;в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції Закону від 16.02.1993 року угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] та [PERSON] є правомірними власниками вищевказаної квартири користуються, володіють нею, однак позбавлені права розпорядження власним майном, що в свою чергу ставить їх в скрутне становище та завдає їм значної шкоди. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що при укладанні договору №95/1401 купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.1995 року всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов?язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало їх внутрішній волі на досягнення правових наслідків визначених в даній угоді, а саме купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] . Правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством, яке діяло на момент його укладення. Враховуючи вищевикладене чітко вбачається, що договір купівлі-продажу укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, а тому даний договір купівлі-продажу №95/1401 нерухомого майна від 10.08.1995 року є дійсним. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі ст.ст. 5, 15, 16, ЦК України від 16.01.2003 року, ст.ст. 41, 42, 47, 86, 128, 153, 220, 224, ЦК УРСР від , ст. 41 Конституції України, ст. 15 Закону України «Товарну біржу»,

Outcome: approved