Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

19.09.2023 [PERSON] , в особі представника адвоката Кривошей А.А. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08.10.2021 позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Пологівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 57. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, сина: [PERSON] , [INFO] та доньку: [PERSON] , [INFO] . Сумісне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейні обов`язки та шлюбні відносини. Втратили почуття любові та взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Позивач просить шлюб розірвати, оскільки не вбачає можливості примирення. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2023 року витребувано у Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10) інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб щодо місця реєстрації [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у порядку спрощеного позовного провадження, та призначено у справі судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та ї представник адвокат Кривошей А.А. у судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.10.2021 Пологівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 57, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2021. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2021 року, виданого Пологівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 78 від 08.05.2013, батьками: [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2021 року, виданого Пологівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 230 від 06.12.2016, батьками: [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 СК України, визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення відповідно до ст. 112 СК України. Згідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбних відносин подружжя є непорозуміння, а також різні погляди на сімейні відносини та на обов`язковість ведення спільного господарства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі. Таким чином, оскільки примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами один до одного, та призвело до фактичного розпаду сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, шлюб між позивачем та відповідачем розірвати. Відповідно до ч. 1 ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивачки залишити « [PERSON] » на підставі її особистої заяви. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 18\~000,00 грн., суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved