Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "НАСК "Оранта", [PERSON] про стягнення страхового відшкодуванні і збитків, завданих внаслідок ДТП, в якому просив суд: стягнути з ПАТ "НАСК "Оранта" невиплачену частину страхового відшкодування у сумі 61 897,78 грн., стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і належним страховим відшкодуванням у сумі 204 636,73 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 29.11.2022 о 14:40 год. в м. Львів по вул. Липинського, 28 [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Audi", д.н.з. [NUMBER] , здійснив ДПТ із автомобілем марки "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] . Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта", відповідно до полісу №208664131, яка 13.01.2023 здійснила виплату страхового відшкодування позивачу за страховим випадком у розмірі 66 602,22 грн. Проте відповідно до Звіту №58/01-23 від 30.01.2023 вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту транспортного засобу "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу) становить 160 547,04 грн. Оскільки, за полісом відповідача [PERSON] ліміт за шкоду, завдану майну становить 130 000,00 грн., а сума франшизи становить 1500,00 грн., то з відповідача ПАТ "НАСК "Оранта" підлягає недоплачена сума страхового відшкодування у сумі 61 897,78 грн. (130 000,00 грн. - 1500,00 грн. - 66 602,22 грн.). Крім того, згідно вказаного Звіту від 30.01.2023 вартість відновлювального ремонту КТЗ "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , становить 334 636,73 грн. У зв`язку з чим з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і належним страховим відшкодуванням у сумі 204 636,73 грн. (334 636,73 грн. - 130 000,00 грн.). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2023 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного судового провадження з повідомленням сторін. До суду 12.04.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта", яка виплатила позивачу належну суму страхового відшкодування і така сума достатня для проведення відновлювального ремонту автомобіля, належного позивачу. До суду 24.04.2023 від відповідача ПАТ "НАСК "Оранта" надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ "НАСК "Оранта". Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.04.2023, за заявою позивача, закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ "НАСК "Оранта". Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2023 призначено у вказаній справі авто-товарознавчу експертизу. 04.10.2023 матеріали справи повернуто до Дарницького районного суду міста Києва з висновком експерта та 10.10.2023 передано для подальшого розгляду. Відповідно до Висновка експерта №СЕ-19-23/36167-АВ від 22.09.2023 розмір матеріального збитку, завданого власнику КТЗ "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , станом на 29.11.2022, становить 174 187,04 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників, станом на 29.11.2022, становить 351 373,38 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.10.2023 відновлено провадження у справі та призначено судове засідання по суті. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 22 ЦК України - особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Приписами ст. 979 ЦК України передбачено - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною 2, п. 2 ч. 4, ч. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п.п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб - то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена - безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Враховуючи, що відповідно до статей 386,395,396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) - такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки - є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд встановив, що 29.11.2022 року о 14 год. 40 хв. в м. Львові по вул. Липинського, 28, водій [PERSON] керував автомобілем "Audi", д.н.з. [NUMBER] , на регульованому перехресті, при повороті ліворуч, чим це заборонено дорожнім знаком 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» не надав переваги в русі автомобілю "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 [PERSON] визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Згідно Звіту №58/01-23 від 30.01.2023 вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту транспортного засобу "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу) становить 160 547,04 грн. та вартість відновлювального ремонту КТЗ "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , становить 334 636,73 грн. Крім того, відповідно до Висновка експерта №СЕ-19-23/36167-АВ від 22.09.2023, виконаного на вимогу ухвали суду від 31.05.2023 за клопотанням відповідача, розмір матеріального збитку, завданого власнику КТЗ "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , станом на 29.11.2022, становить 174 187,04 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників, станом на 29.11.2022, становить 351 373,38 грн. Із викладеного вбачається, що за висновком судового експерта вартість відновлювального ремонту КТЗ "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників, є більшою за вартість відновлювального ремонту КТЗ "Chrysler", д.н.з. [NUMBER] , без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників, зазначену у звіті наданому позивачем до матеріалів справи. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта", відповідно до полісу №208664131, яка 13.01.2023 здійснила виплату страхового відшкодування позивачу за страховим випадком у розмірі 66 602,22 грн. та 11.04.2023 (після відкриття провадження у вказаній справі) здійснила доплату страхового відшкодування у сумі 61 897,78 грн. Оскільки, за полісом відповідача [PERSON] ліміт за шкоду, завдану майну становить 130 000,00 грн., а ПАТ "НАСК "Оранта" сплачено позивачу страхове відшкодування на загальну суму 128 500,00 грн. (з урахуванням франшизи у розмірі 1500,00 грн.), то за Звітом від 30.01.2023 невідшкодована сума страхового відшкодування становить 204 636,73 грн. (334 636,73 грн. - 130 000,00 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому, не відшкодована сума матеріального збитку в сумі 204 636,73 грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення документально підтвердженні судові витрати у сумі 26 754,15 грн., які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 665,35 грн. (а.с.5), витрат на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу в розмірі 4 500,00 грн. (а.с.26), витрат на проведення судової авто-товарознавчої експертизи в розмірі 4 588,80 грн, (а.с.107), а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. (а.с. 32-34) На підставі викладеного та

Outcome: approved