Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Адвокат Шох К.А. звернулась до суду з позовною заявою, в інтересах [PERSON] в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.06.1998 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №561. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на те, що 05.06.1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин з 2021 року та різні погляди на життя. Позивачка вважає, що подальше спільне життя не можливе, вказує, що з відповідачем кожен живе окремим життям та своїми власними інтересами, на примирення не згодна. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судове засідання. Позивачка [PERSON] та її уповноважений представник - адвокат Шох К.А., в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. 15.11.2023 року від уповноваженого представника позивачки - адвоката Шох К.А. до матеріалів справи надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, в якій представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, зазначила що між сторонами шлюбні стосунки припинились ще до початку війни, тож відсутня потреба в наданні строку на примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення:"адресат відсутній за вказаною адресою" та судових повісток-повідомлень на номер телефону відповідача, які були отримані останнім, що підтверджується довідками про доставку СМС. Крім того, 19.10.2023 року та 15.11.2023 року до матеріалів справи надійшли заяви від імені відповідача, в яких він вказує, що проходить військову службу, та просить суд відкласти розгляд справи та надати час на ознайомлення з матеріалами справи. Судові засідання призначались із значним проміжком часу, однак відповідач своїм правом на ознайомлення з матеріалами цивільної справи не скористався. Позивачка [PERSON] в своїй заяві від 07.11.2023 року вказує, що подана та підписана [PERSON] заява від 19.10.2023 року не відповідає почерку її чоловіка, та надала до матеріалів справи заяву [PERSON] , яка містить підпис останнього, та завірена приватним нотаріусом КМНО Прилуцькою Н.М. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, сторони вступили в зареєстрований шлюб 05.06.1998 року, актовий запис №561. З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа № 442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019. Позивачка категорично заперечує щодо надання строку на примирення подружжю. При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст. 24 Сімейного кодексу України. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved