Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у жовтні 2017 року позивач запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням [INFO] 11.12.2017 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем на підставі анкети-заяви [PERSON] від 11.12.2017 року, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 70 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Пільгова процентна ставка за користування кредитом становила 0,00001% річних, базова - 3,1% річних на місяць, а збільшена - 6,2% річних на місяць. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу. Однак, [PERSON] у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом 03.07.2023 року утворилась заборгованість за договором кредиту у сумі 149 652,07 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.12.2017 року, яка утворилася станом на 03.07.2023 у сумі 149 652,07 грн., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 06.09.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 04.10.2023 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Зазначив, що позивачем не надано доказів, що він при складанні анкети-заяви ознайомився саме з Умовами і правилами надання банківських послуг, наданими позивачем, а також встановленим кредитним лімітом та погодився з ними, а отже, що між ним та АТ «Універсал Банк» 11.12.2017 року було укладено кредитний договір. Крім того, позивачем не надано доказів, що Анкета-заява була підписана уповноваженим представником АТ «Універсал Банк». На думку відповідача, посилання представника позивача на підписання істотних умов договору відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису є безпідставним, оскільки АТ «Універсал Банк» не має законних підстав для генерації електронного цифрового підпису, у зв`язку з тим, що останній відсутній у переліку «Кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг». При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом відповідач вважає неналежним доказом, посилаючись на те, що вказаний розрахунок не містить порядок нарахування відсотків, суми тіла кредиту, яка, в свою чергу, була безпідставно збільшена позивачем за рахунок погашення поточної заборгованості за відсотками. Вказав на те, що, згідно з наданим розрахунком, ним на користь АТ «Універсал Банк» сплачено 693 187,87 грн., що в декілька разів перевищує кредитний ліміт, який, як зазначає позивач, був встановлений на його картковий рахунок. Крім того, на думку відповідача, позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення з вказаним позовом до суду. 13.10.2023 від представника АТ «Універсал банк» до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що 11.12.2017 між АТ «Універсал Банк» та відповідачем на підставі анкети-заяви останнього, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» в електронній формі. Посилаючись на норми Закону України «Про електронну комерцію» та Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, зазначив, що Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. При цьому, першим кроком при реєстрації у мобільному додатку «Monobank» є ознайомлення споживача з умовами надання банківських послуг для чого банк надає особі примірники Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк», які містять посилання на паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та тарифи, актуальні на день укладення договору. 11.12.2017 відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, у підтвердження чого [PERSON] у мобільному додатку було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер. Таким чином, відповідач успішно пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, та, враховуючи алгоритм укладання кредитного договору, останній був ознайомлений з усіма істотними умовами кредитування. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), які діяли станом на 11.12.2017 та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Крім того, під час укладання Договору від 11.12.2017 сторони погоджували порядок внесення змін до нього, разом з тим, [PERSON] не звертався до Банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту. Зазначив, що позивачем додані належні та допустимі докази наявності у боржника заборгованості, зазначеної у позові, зокрема: розрахунок заборгованості та виписка з карткового рахунку, яка є первинним документом, який відображає весь рух грошових коштів по рахунку відповідача. Таблиця розрахунку заборгованості у свою чергу зображає саме наявність заборгованості. Так, заборгованість за договором кредиту у сумі 149 652,07 грн. утворилась шляхом надання кредитного ліміту у розмірі 70 000,00 грн. та відповідної суми овердрафту - 79 652,07 грн., який виникає у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів заборгованості, то розмір заборгованості збільшується на суму заборгованості по відсоткам та неустойці. При цьому, представник позивача зазначає, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку. Доводи відповідача щодо пропуску позовної давності вважає безпідставними, оскільки Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» передбачено більш тривалу позовну давність щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку - 30 років. 23.10.2023 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву, в яких останній зазначає, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалась у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалась належним чином уповноваженими особами. Крім того, наявна в матеріалах справи копія Анкети-заяви з його власноручним підписом спростовує твердження представника АТ «Універсал банк» про укладення договору в електронній формі. Вважає, що позивачем не доведено, що надана ним виписка стосується поточного рахунку, про який йдеться у Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг, а також, що на його картковий рахунок було встановлено кредитний ліміт у сумі 70 000,00 грн. Вказує, що, всупереч твердженням позивача про наявність заборгованості у сумі 149 652,07 грн., у виписці з карткового рахунку зазначена сума заборгованості - 79 652,07 грн. 08.11.2023 представником позивача до суду направлено письмові пояснення, у яких зазначив, що відповідач [PERSON] був ознайомлений з Умовами, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту за допомогою мобільного застосунку Monobank на своєму мобільному пристрою з подальшою верифікацією очно на точці видачі картки, під час якої останній власноручно підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Усі суми встановлених кредитних лімітів зазначається у мобільному додатку клієнта, а актуальні Умови та правила доступні у публічному доступі за посиланням: [INFO], разом з тим, [PERSON] до банку для надання будь-яких роз`яснень не звертався, при цьому, активно користуючись наданою банківською карткою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах позову міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», нормативними актами Національного Банку України та Національної комісії з державного регулювання ринку фінансових послуг. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: - у паперовому вигляді; - у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; - шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; - в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію". Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням [INFO] 11.12.2017 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. Вказана анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. В Анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді. На підставі вказаної заяви між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням Анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви). При цьому, згідно з позицією Верховного Суду у справі № 423/581/16-ц, відповідно до статті Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму. У заповненій відповідачем анкеті-заяві [PERSON] погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач також підтвердив, що ознайомився та отримав їх примірники у мобільному додатку, що вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на власний розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати кредитний ліміт, про що він буде повідомлений шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що наявна в матеріалах справи копія Анкети-заяви з його власноручним підписом спростовує твердження представника АТ «Універсал банк» про укладення договору в електронній формі, оскільки процедура укладання договору з АТ «Універсал банк» передбачає наступний алгоритм дій особи, яка бажає одержати картку Monobank. Спочатку потенційним клієнтом на сайті за посиланням https: [INFO] надається номер його мобільного телефону, на який приходить посилання для завантаження застосунку та всі подальші дії, здійснюються ним у вже завантаженому з AppStore або GooglePlay мобільному додатку Monobank. При цьому, застосунок функціонує таким чином, що перейти до наступної дії є неможливим, поки клієнт не підтвердить факт ознайомлення з наданими документами за допомогою ОТР-пароля, направленого на номер його мобільного телефону. При цьому, попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії його паспорта та РНОКПП в мобільний додаток. Таким чином, клієнт, який має на меті отримати кредитну картку, в даному випадку відповідач [PERSON] , на дату підписання Анкети-заяви вже отримав та ознайомився у мобільному додатку Умови і правила, Тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом, а 11.12.2017, під час підписання Анкети-заяви, відбулась фактична верифікація відповідача працівником банку у точці видачі, що не спростовує факту укладання договору в електронній формі. Згідно загальних положень Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, доступних за посиланням: https://www.monobank.ua/terms?&file=umovy-2017-12-06.pdf, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності. До кредиту відносяться в тому числі суми, списані за рахунок кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати мінімального обов`язкового платежу, відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно тарифу. Відповідно до п. 2.1 розділу I Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі, платіжної системи Master Card, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Відповідно до п. 2.3 розділу «Основні положення» Умов, своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним. Пунктом 2.4 розділу «Основні положення» визначено, що укладаючи договір клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами договору. Указаними Умовами передбачені права та обов`язки сторін, порядок здійснення дистанційного обслуговування, використання електронного цифрового підпису порядок внесення змін до Договору. У п. п. 5.3, 5.8.1 п. 5 розділу I Умов визначено, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку). Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви на отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою, активується банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код (п. п. 3.1, 3.4, 3.5 розділу II Умов). Отже, суд приходить до висновку, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 11.12.2017 було укладено електронний кредитний договір в рамках банківського проекту «monobank» відповідно до вимог чинного законодавства, за яким останній отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». При цьому, доводи відповідача про те, що АТ «Універсал Банк» не мало законних підстав підписання спірного договору за допомогою електронного цифрового підпису, оскільки позивачем не надано доказі його внесення до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та можливість генерувати електронний цифровий підпис, - не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне. Так, відповідно до пунктів 6, 7 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» довірчий список - це перелік кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та інформації про послуги, що ними надаються; електронна довірча послуга - це послуга, яка надається для забезпечення електронної взаємодії двох або більше суб`єктів, які довіряють надавачу електронних довірчих послуг щодо надання такої послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про електронні довірчі послуги» до складу електронних довірчих послуг входять: створення, перевірка та підтвердження удосконаленого електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката автентифікації веб-сайту; формування, перевірка та підтвердження електронної позначки часу; реєстрована електронна доставка; зберігання удосконалених електронних підписів, печаток, електронних позначок часу та сертифікатів, пов`язаних з цими послугами. Частиною 1 статті 17 зазначеного Закону встановлено, що електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на електронних носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин. Отже, враховуючи відсутність домовленості АТ «Універсал Банк» і [PERSON] щодо автентифікації останнього, яка не передбачала використання електронних довірчих послуг, то відсутність позивача у Довірчому списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг не має правового значення для вирішення даного спору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі укладеного між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договору, відповідач отримав платіжну картку № [NUMBER] , на яку 11.12.2017 був встановлений кредитний ліміт у сумі 20 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 10.10.2023. П. п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 розділу II Умов передбачено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі та відповідному додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком виходячи з внутрішніх процедур банку та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Сторони домовилися, що банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку. Форма надання кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. При цьому, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно з п.3 [PERSON] погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Згідно з вказаною довідкою кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався декілька разів та складав станом на 11.12.2017 - 20 000,00 грн., 08.03.2018 - 40 000,00 грн.; 08.06.2018 - 60 000,00 грн.; 13.08.2018 - 70 000,00 грн. При цьому, усі зміни кредитного ліміту відображені у мобільному додатку, користувачем якого є відповідач [PERSON] . Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем належними доказами, за договором № б/н від 11.12.2017 станом на 03.07.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 149 652,07 грн., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту). З Довідки про наявність рахунку вбачається, що станом на 17.10.2022 в АТ «Універсал Банк» на ім`я відповідача відкрито рахунок № [NUMBER] , до якого емітовано платіжну картку № [NUMBER] строком дії до 08/29. Відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, про що свідчить банківська виписка по його рахунку про рух коштів по картці, з якої вбачається, що останній розраховувався кредитною карткою, поповнював мобільний рахунок, здійснював перерахування на інші платіжні картки, знімав готівку в банкоматах, а також частково погашав кредит, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконав, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість. Суми встановлених кредитних лімітів підтверджуються випискою, долученою до матеріалів справи. Так, з вказаної виписки вбачається, що 22.12.2017 о 13:25:00 год. після здійснення транзакції на суму 1 198,00 грн. залишок на картковому рахунку становить 18 802,00 грн., тобто до вказаної транзакції залишок на картковому рахунку становив 20 000,00 грн. = 18 802,00 грн. + 1198,00 грн. При цьому, відповідно до Довідки про розмір встановленого кредитного ліміту 11.12.2017 відповідачу був встановлений кредитний ліміт у сумі 20 000,00 грн., таким чином, сума вказаних грошових коштів є кредитними коштами, наданими [PERSON] АТ «Універсал Банк». Встановлення та використання інших кредитних лімітів, зазначених у довідці, також підтверджуються випискою з карткового рахунку. З наданої виписки вбачається, що рух грошових коштів у період з 11:59:00 год. 21.02.2018 по 22:08:17 год. 11.03.2018 виглядає таким чином: 19 066,92 грн. (залишок на картковому рахунку станом на 21.02.2018) +20 000 грн. (різниця між попереднім кредитним лімітом у сумі 20 000,00 та встановленим 08.03.2018 у сумі 40000,00) - 639,80 грн. (транзакція на АЗС «ОККО») = 39 056,52 грн. (залишок після операції). З вказаної виписки також вбачається, що 09.06.2018, у зв`язку зі збільшенням кредитного ліміту до 60 000,00 грн., залишок коштів на рахунку № [NUMBER] станом на 11:17:44 год. збільшився з 39 740,85 грн., який був станом на 19:24:52 год. 07.06.2018, до 58 041,85 грн. Так, відповідно до виписки, об 19:24:52 год. 07.06.2018 залишок грошових коштів на рахунку [PERSON] становив 39 740,85 грн., який є залишком коштів попереднього кредитного ліміту у розмірі 40 000,00 грн., тобто станом на вказаний час відповідачем було використано 259,15 грн. від встановленого кредитного ліміту: 39 740,85 грн. (залишок коштів на рахунку) = 40 000,00 (сума кредитного ліміту, встановлена 08.03.2018) - 259,15 грн. (різниця між видатковими та прибутковими операціями за вказаний період). 08.06.2018 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт у розмірі 60 000,00 грн., що на 20 000,00 грн. більше за попередній, у зв`язку з чим, залишок на картковому рахунку збільшився на вказану суму: 58 041,85 грн. (залишок коштів на рахунку станом 11:17:44 год. 09.06.2018) = 39 740,85 грн. (залишок коштів на рахунку станом на 19:24:52 год. 07.06.2018) - 1 699,00 грн. (транзакція у KROKS) + 20 000,00 грн. (різниця між кредитним лімітом, встановленим 08.03.2018 та 08.06.2018). Крім того, 13.08.2018 в черговий раз відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 70 000,00 грн. Станом на 16:52:26 год. 13.08.2018 залишок грошових коштів на рахунку відповідача становив 57 318,92 грн., тобто [PERSON] на вказаний час були використані кредитні кошти у сумі 2 681,08 грн. = 60 000,00 (сума кредитного ліміту, встановлена 08.06.2018) - 57 318,92 грн. (залишок грошових коштів на рахунку). З урахуванням того, що кредитний ліміт 13.08.2018 о 17:24 був фактично збільшений на 10 000,00 грн., залишок кредитних коштів на рахунку відповідача станом на 17:20:40 год. 13.08.2018 змінився до 67 243,92 грн. = 57 318,92 грн. (залишок грошових коштів на рахунку відповідача станом на 16:52:26 год. 13.08.2018) + 10 000,00 грн. (різниця між кредитним лімітом, встановленим 13.08.2018 та 08.06.2018) - 118,00 грн. (транзакція у NIVORA34). При цьому, відповідно до п. 5.4. розділу II Умов клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання. З наданої позивачем виписки вбачається, що [PERSON] після встановлення та зміни кредитного ліміту продовжував користуватись платіжною карткою, а отже відповідно до приписів п. 5.4. розділу II Умов підтвердив факт згоди з встановленням ліміту. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що надана представником позивача виписка з рахунку є неналежним доказом, оскільки у ній відображений рух грошових коштів по іншому рахунку, який не був зазначений у Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг, з огляду на наступне. Так, в анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. У той же час, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надана виписка з рахунку № [NUMBER] . Так, Постановою Національного Банку України № 162 від 28 грудня 2018 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» передбачено, що банки України з 05.08.2019 року повинні формувати номер банківського рахунку відповідно до Національного стандарту України "Фінансові операції. Правила формування міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні. (IBAN Registry:2009, NEQ) ДСТУ-Н 7167:2010", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року № 454 (далі - стандарт IBAN). Під час формування номера банківського рахунку за стандартом IBAN використовують структуру номера рахунку аналітичного обліку, вимоги до нумерації якого встановлені в додатку 2 до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року № 89 (зі змінами). Після внесення вказаних змін банки зобов`язані перевести усі діючі рахунки у відповідність з міжнародним стандартом, при цьому IBAN рахунки українських банків складаються із 29 літерно-цифрових символів та містять: код країни, контрольний розряд, код банку (МФО) та номер рахунку. Таким чином, рахунок № [NUMBER] - це і є поточний рахунок № [NUMBER] , який просив відкрити на своє ім`я відповідач [PERSON] у АТ «Універсал Банк», приведений у відповідність до міжнародних стандартів: код країни Україна - UA + контрольний розряд + код банку АТ «Універсал Банк» (МФО) - 322001 + номер рахунку - [NUMBER] , а отже надана позивачем виписка відображає рух грошових коштів по рахунку, відкритому на підставі договору, укладеного 11.12.2017 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] . За матеріалами справи також вбачається, що [PERSON] за період користування кредитною карткою більш ніж сорок разів переводив витрати у розстрочку на суму 205 397,00 грн. Отже, відповідно до цієї обставини заборгованість за тілом кредиту змінювалась через те, що відповідач не вносив кошти на повне погашення використаних. Послуга "Переведення витрати у розстрочку" - послуга, за якою Банк надає Клієнту Кредит з метою здійснення платежу на строк, визначений у Заяві Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути суму Кредиту та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів (розділ IV Умов). Відповідно до п. 1.4.1. розділу IV Умов Банк має право на власний розсуд запропонувати постійним Клієнтам скористатися Послугою "Переведення витрати у розстрочку". В такому разі Банк направляє Клієнту відповідне повідомлення або надає відповідний набір функцій у сервісі Виписка Мобільного додатка із зазначенням даних Транзакції. Клієнт має право протягом 30 календарних днів скористатися пропозицією шляхом направлення Банку заяви Клієнта у Мобільному додатку. При цьому, Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на Поточний рахунок Клієнта. Використання Кредиту відбувається шляхом: а) ініціювання Транзакції в pos-терміналі (послуга "Розстрочка"); б) переведення раніше здійсненого платежу у розстрочку (Послуга "Переведення витрати у розстрочку", "Акційна розстрочка"), в) придбання Товару в магазині Партнера (Послуга "Покупка частинами"). Розмір Кредиту, виданого у рамках встановленого кредитного ліміту, дорівнює сумі Транзакції. У разі якщо сума Транзакції перевищує розмір визначеного у Заяві Клієнта кредитного ліміту, решта суми погашається за рахунок коштів Клієнта, що обліковуються на Поточному рахунку. Пунктом 5.11 Умов передбачено, що клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку. При цьому, відповідно до п. 5.23 Умов у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості за Договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів. При цьому, пунктом 10 Анкети-заяви передбачено, що клієнт надає право та доручає АТ «Універсал Банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих в АТ «Універсал Банк», без додаткових її розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між нею та АТ «Універсал Банк». Станом на 01.03.2022 відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту 70 000,00 грн., у зв`язку з чим щомісячний платіж по витратах в розстрочку був списаний за рахунок овердрафту, в результаті чого баланс на кінець дня становив - (мінус) 1 994,93 грн. При цьому, відповідно до Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), до кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів. Таким чином, заборгованість станом на 03.07.2023, яку просить стягнути позивач - 149 652,07 грн., складається зі суми використаного відповідачем кредитного ліміту - 70 000,00 грн., а також суми овердрафту - 79 652,07 грн. Вказана сума заборгованості підтверджується випискою, наданою представником позивача, з якої вбачається, що за період з 11.12.2017 по 03.07.2023 сума зарахувань на картковий рахунок відповідача становить 929 329,39 грн., при цьому сума видаткових операцій по вказаному рахунку складає 1 078 981,46 грн. Таким чином, сума коштів, яка витрачена та не повернута [PERSON] позивачу становить 149 652,07 грн. = 1 078 981,46 грн. - 929 329,39 грн. Відповідно до п. 5.20 Умов термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній календарний місяць до 1-го числа. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Крім того, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.09.2020 у цивільній справі №200/5647/18. Таким чином, виписка по рахунку [PERSON] , згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, а отже підтверджує отримання останнім кредитних коштів та здійснення ним банківських операції у тому числі сплати процентів. Щодо розрахунку заборгованості як належного доказу існування такої заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до позиції Верховного суду у цивільній справі №278/2177/15-ц, викладеній у постанові від 17.12.2020, розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, якщо він досліджується разом з іншими доказами у сукупності. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, спростовується наявними доказами у матеріалах справи, клопотань про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту і її розміру. При розгляді вказаної справи, суд враховує позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Щодо тверджень представника відповідача про те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомлювався з ними, суд зазначає наступне. Враховуючи те, що послуги АТ «Універсал Банк» надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, суд приходить до висновку, що [PERSON] був ознайомлений з Правилами, які діяли на час підписання Анкети-заяви, та відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України він добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 11.12.2017, а отже засвідчив, що повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови укладеного з ним договору. Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Щодо клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року. Крім того, п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.12.2017 року у розмірі 149 652,07 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved