Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили суд визнати за кожним з них, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 26,0 кв.м., літньої кухні «Б», погребу «В», сараю «Г», душу «Д», вбиральні «Е», водоколонки І, замощення ІІ, басейну ІІІ, огорожі № 1-4, а за [PERSON] крім цього, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 2/3 частини вказаного будинку та право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер 1221885900:02:001:0110, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказували, що вищевказаний житловий будинок на праві приватної власності належав їх батькам [PERSON] та [PERSON] , оскільки був приданий в період їх шлюбу. Однак шлюбні долі у вказаному майні за життя батьків не виділялися, титульним власником будинку була мати [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла [PERSON] , як дружина, та вони [PERSON] та [PERSON] , як діти спадкодавця, що приживали з батьком на момент відкриття спадщини та фактично прийняли її. Однак, за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ніхто не звертався. Після смерті батька, на підставі рішення Орджонікідзенської сільської ради № 261 від 29.01.2010 їх мати [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га під вказаним будинком, про що отримала державний акт про право власності на землю. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно [PERSON] . Однак, при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачам було відмовлено, у зв`язку тим, що шлюбні долі померлих [PERSON] та [PERSON] за їх життя не виділялися, а спадщину після смерті [PERSON] прийняли, але не оформили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини унеможливили видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, як [PERSON] , так і [PERSON] . Позивачі, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, але їх представником суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у розгляді справи не забезпечила. Матеріали справи містять заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника Глеюватської сільської ради, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду (а.с. 46). У зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що 23.01.1985 [PERSON] придбала будинок з господарчими побудовами в с. Кам`яне Поле, розташований на присадибній ділянці присадибних земель радгоспу ім.. Шевченко. На час придбання будинок мав площу 20 кв.м., та надвірні будівлі: сарай, літню кухню. Вказане підтверджується копією дублікату договору купівлі-продажу від 23.01.1985, посвідченого секретарем виконавчого комітету Орджонікідзенської сільської ради. Право власності на вказаний будинок, як будинок під [ADDRESS] , зареєстровано в БТІ за [PERSON] (а.с. 9), що також підтверджується довідкою КП БТІ від 04.07.2023 (а.с. 14). Вказаний будинок був придбаний [PERSON] у період шлюбу з [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, згідно якого [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») одружилися 07.10.1967 (а.с. 58-59). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] (Глеюватська територіальна громада), домоволодіння на даний час складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 26,0 кв.м., літньої кухні «Б», погребу «В», сараю «Г», душу «Д», вбиральні «Е», водоколонки І, замощення ІІ, басейну ІІІ, огорожі № 1-4, при цьому господарчі будівлі були збудовані разом з житловим будинком «А-1» та не відносяться до самочинних, а зміни виявлені в поточній інвентаризації не є самочинними (а.с. 10-13). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про його смерть [NUMBER] , що видане Орджонікідзенською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області 05.11.1999 (а.с. 28), а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 57). 29.01.2010 [PERSON] на підставі рішення сесії Орджонікідзенської сільської ради № 261-ХХХІІІ/У від 29.01.2010, набула право власності на земельну ділянку площею 0,25га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 15). Цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1221885900:02:001:0110, що підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 16-17). За життя [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті, шляхом складення заповіту від 19.07.2007, яким все своє майно, що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Орджонікідзенської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 178 (а.с. 18). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 11.04.2022 Тернівським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 29). [PERSON] та [PERSON] , дошлюбне прізвище якої « [PERSON] » (в подальшому при одружені змінювала прізвища на « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] »), є рідними дочками померлих [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягами з актових записів про їх народження та відповідно одруження і розлучення [PERSON] , яка нині має прізвище « [PERSON] » (а.с. 23-27, 59-60), а також довідкою з місця проживання [PERSON] , згідно з якої на момент його смерті з ним були зареєстровані дочки [PERSON] та [PERSON] (нині [PERSON] ) (а.с. 56 зворот). Як слідує з інформації Шостої криворізької державної нотаріальної контори, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилася (а.с. 47, 72). Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена на підставі заяви [PERSON] , яка протягом визначеного законом 6-ти місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , заявивши про право на спадкування за заповітом (а.с. 49-51). Матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] містять довідку згідно якої, станом на день смерті [PERSON] з нею була зареєстрована донька [PERSON] (а.с. 52 зворот). Матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] містять також довідку Глеюватської сільської ради від 14.07.2023 № 276, відповідно до змісту якої на момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 56 зворот). При зверненні [PERSON] до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку під ним, [PERSON] отримала відмову нотаріуса, яка мотивована тим, що вищевказаний будинок був набутий померлою [PERSON] за час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тобто мала місце шлюбна доля у вказаному спадковому майні, яка не була виділена за життя спадкодавця. Після смерті [PERSON] спадкоємцями були дружина [PERSON] та дочки [PERSON] , [PERSON] , які спадщину прийняли за законом на підставі ст. 529, 549 ЦК УРСР, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, але спадкова справа не заводилася та свідоцтво про спадкове майно не видавалося. Після смерті [PERSON] спадкоємцем є [PERSON] , яка звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою. У зв`язку з неможливістю встановити обсяг спадкового майна, що належало спадкодавцю на момент смерті, спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] є різні особи, перехід права власності на будинок зумовлює перехід права на земельну ділянку, тому нотаріус не зміг видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 70-71). Крім цього, постановою нотаріуса від 27.10.2023 спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з неможливістю встановлення обсягу спадкового майна, а також з урахуванням положень ст. 377 ЦК України (а.с. 86-87). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~22\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю,\~які були\~чинними в\~період перебування\~в шлюбі\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~майно,\~нажите \~подружжям \~за \~час \~шлюбу,\~ є\~ його\~ \~спільною сумісною\~ власністю.\~Кожен з\~подружжя має\~рівні права\~володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 27 Кодексу про шлюб та сім`ю, подружжя може укладати між собою всі дозволені законом майнові угоди. Проте угоди між ними, спрямовані на обмеження майнових прав жінки, чоловіка або дітей, недійсні і не обов`язкові ні для подружжя, ні для третіх осіб. Згідно з положеннями ст. 28 КпШС, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Поділ спільного\~майна подружжя\~може бути\~проведений як\~під час\~перебування в\~шлюбі,\~так і\~після розірвання\~шлюбу. Виходячи з встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] , оскільки був придбаний в період шлюбу вказаних осіб. Виходячи з принципу презумпції спільної сумісної власності подружжя, з урахуванням положень 28 КпШС, виходячи з принципу рівності часток подружжя, за відсутності даних щодо визначення між вказаним подружжям часток у спільному майні, суд приходить до висновку, що частки [PERSON] та [PERSON] у вказаному майні були рівними, та кожному з них за життя належало право власності на частину вказаного житлового будинку, що був розташований на присадибній ділянці присадибних земель радгоспу ім.. Шевченко (згідно договору купівлі-продажу). Виходячи з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , до відносин спадкування після його смерті підлягають застосуванню норми щодо спадкування визначені ЦК УРСР. Так, відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. При цьому, згідно ст. 548 ЦК УРСР, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено судом, на момент смерті [PERSON] з ним проживали дружина [PERSON] та доньки [PERSON] та [PERSON] , які після його смерті продовжили проживати у вищевказаному будинку, та за відсутності заповіту [PERSON] , фактично прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON] . Відповідно кожному зі спадкоємців належало право на 1/6 частину (1/2 / 3 +1/6) спадкового майна, яке складалося з частини вищевказаного будинку. Відповідно, за життя [PERSON] їй фактично належало право на 2/3 частини вище вказаного будинку (1/2 частка як шлюбна доля + 1/6 частина спадщини прийнятої після смерті [PERSON] = 2/3) Що стосується земельної ділянки під вказаним будинком, то [PERSON] набула право власності на неї 29.01.2010 на підставі рішення сесії Орджонікідзенської сільської ради від 29.10.2010 за № 261-ХХХІІІ/У, тобто вже після смерті [PERSON] , а тому вказана земельна ділянка належала [PERSON] на праві особистої приватної власності. Доказів на спростування вказаного, суду не надано. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася після 01.01.2004, а тому при вирішенні питань спадкування після смерті [PERSON] підлягають застосуванню норми ЦК України 2004р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1. ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, належні спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України передбачає обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи викладене, а також те, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася лише [PERSON] , суд приходить до висновку, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] за заповітом. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, відсутні. Враховуючі встановлені судом обставини, а також те, що позивачі позбавлені можливості оформити право на спадщину після смерті батьків у належних їм частках, у зв`язку з прийняттям нотаріусом постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказане майно, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за [PERSON] та [PERSON] , кожною окремо, право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а також визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 2/3 вищевказаного житлового будинку з господарчими побудовами та право власності на земельну ділянку під вказаним будинком.

Outcome: approved