Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Короткий виклад доводів повивача та заперечень відповідача 11 травня 2023 року [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Тоботу Юлію Сергіївну, звернулася до суду через підсистему «Електронний суд», з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, Фонду соціального страхування України, треті особи: Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський Олександр Олександрович, Голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Барановський Олесандр Володимирович, Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Уточнивши позовні вимоги та склад учасників, визначивши відповідачем у справі Пенсійний фонд України в Житомирській області (а.с. 195, том 3, 155, том 4 ) [PERSON] просила: - \~ \~ \~ \~визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області №02-36-к від 10.04.2023 \~ \~ \~ \~за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Барановського Олександра Володимировича, яким вирішено звільнити [PERSON] [INFO] у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України; - \~ \~ \~ \~поновити з 19.04.2023 [PERSON] в правонаступнику Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на посаді аналогічній або рівнозначній посаді заступника начальника відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Бердичівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області; - стягнути з правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу, з 19.04.2023 по дату поновлення її на посаді, виходячи з розрахунку 512,25 грн середньоденної заробітної плати Позивача. Позовна заява обґрунтована тим, що з 01.03.2022 [PERSON] працювала на посаді заступника начальника відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Бердичівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області. Розділом VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105 (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 2620) передбачено припинення Фонду соціального страхування України (надалі - Фонд) та управлінь виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступником Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. У попередженні про наступне звільнення від 19.01.2023 №90-11 зазначається про те, що згідно із наказами комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», комісії з реорганізації управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області скорочуються увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області та його відділень. Оскільки скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників управління виконавчої дирекщї Фонду соціального страхування України у Житомирській області та його відділень, інша робота в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області та його відділеннях не пропонується Наказом від 10.04.2023 № 02-36-к позивача звільнено із займаної посади з 18.04.2023 у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників відділень управління відповідно до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Головою комісії з реорганізації Управління не забезпечено дотримання процедури вивільнення та працевлаштування позивача у зв`язку з реорганізацією Управління. [PERSON] було звільнено з роботи з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст.ст.40, 49-2 КЗпП України, оскільки не було запропоновано іншої посади на підприємстві-правонаступнику одночасно з попередженням про звільнення та голова комісії з реорганізації Управління діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Можливість поновлення незаконно звільненого працівника до проведення реорганізації, напряму пов`язана з збереженням його посади у новоутвореному внаслідок реорганізації підприємстві. Враховуючи, що реорганізація (припинення) Управління відбулася шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, до якого перейшли всі права й обов`язки припиненої установи, голова комісії з реорганізації Управління повинен був запропонувати позивачці рівнозначну посаду або іншу роботу в установі - правонаступника. Отже, голова комісії з реорганізації Управління не виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування позивачки, оскільки не запропонувала їй наявні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області вакантні посади, які вона могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації. При виданні оскаржуваного наказу голова комісії з реорганізації Управління діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позивачку було звільнено з роботи з порушенням вимог чинного законодавства, а тому наказ від 10.04.2023 № 02-36-к «Про звільнення [PERSON] » по п.1 ст.40 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню, а [PERSON] має бути поновлено на рівнозначній посаді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. За такого, просить тягнути з правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу із 19.04.2023 по дату поновлення на посаді, виходячи з розрахунку 512,25 грн середньоденної заробітної плати позивача. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подала відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову, з підстав його необґрунтованості. У відзиві зазначено, пунктом 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105 (в редакції Закону № 2620, що діє з 01.01.2023) передбачено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Наказ 16.01.2023 № 01-11-К «Про скорочення чисельності та штату працівників відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області» видано головою комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області в межах своїх повноважень. Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у підпунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві. Посилання позивача на те, що їй не запропоновано вакантні посади у межах строку попередження про наступне вивільнення в управлінні Фонду є необґрунтованими, оскільки всі посади управління Фонду підлягають скороченню так само як і посада позивача. Дії, вчинені на виконання вимог Закону № 1105 та Постанови № 1442, не породжували для позивача правових наслідків, оскільки правовідносини щодо звільнення між роботодавцем і працівником, зокрема у разі реорганізації підприємства, виникають не з дати початку реорганізації, а з дати попередження працівника про зміну в майбутньому його становища, зокрема, можливого звільнення. Вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення [PERSON] від 10.04.2023 \~ \~ \~ \~№02-36-К не ґрунтуються на законодавстві. Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення Закону України від 15.03.2022 № 2136-ІХ (далі - Закон№2136) главу XIX «Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Положення Закону №2136, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136 також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2136 у період дії воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Щодо можливості переведення до органів Пенсійного фонду України працівників Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, то відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Правові основи організації та діяльності Пенсійного фонду визначаються, зокрема, Законом України від 09.07.2003 №1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Положенням № 280. Відповідно до пункту 14 Положення № 280 гранична чисельність державних службовців та працівників Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України від 17.03.2011 № 316611 «Про центральні органи виконавчої влади», державні службовці апарату центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади в порядку, передбаченому законодавством про державну службу (якщо інше не передбачено законом). Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1471 внесено зміни до додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 № 85 (далі - Постанова № 85) відповідно до якого гранична чисельність працівників апарату Пенсійного фонду України становить 302 працівника, у тому числі державних службовців - 302, гранична чисельність працівників територіальних органів Фонду - 24098, у тому числі державних службовців - 23229. Отже, основний штат працівників апарату Пенсійного фонду України та його територіальних органів складають посади державної служби, умови призначення (переведення, звільнення) на які визначаються Законом України від 10 грудня 2015 року №889-УГГГ «Про державну службу». Згідно з додатком 2 до постанови правління ФСС України від 18.11.2021 № 35 Про внесення змін до структури органів Фонду соціального страхування України та граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України гранична чисельність працівників ФСС України становила 4829 осіб. Посади працівників ФСС України, на відміну від посад працівників Пенсійного фонду, не належать до посад державної служби. На зазначених працівників поширюється законодавство про працю. Відповідно до Структури головних управлінь Пенсійного фонду України в областях та м. Києві, затвердженою Головою правління Пенсійного фонду України 17.11.2022 та погодженої Міністром соціальної політики України 24.11.2022 та Наказу Пенсійного фонду України від 29 листопада 2022 року № 124 «Про внесення змін до переліку структурних підрозділів, що утворюються у складі самостійних структурних підрозділів головних управлінь Пенсійного фонду України та м. Києві», Наказу Пенсійного фонду України від 28 листопада 2022 № 123 «Про граничну чисельність працівників територіальних органів Пенсійного фонду України» затверджено 781 штатна одиниця працівників Головного управління, на 49 штатних одиниць більше. 08 грудня 2022 року зміни до штатного розпису введені в дію наказом Головного управління № 837 «Про введення в дію змін до штатного розпису на 2022 рік». На підставі зазначених документів створено нові посади, функціональні обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, передбачених Законом України від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 2620-ІХ) Наказом Головного управління «Про введення в дію штатного розпису» від 17.02.2023 \~ \~ \~ \~№ 146 введено в дію штатний розпис Головного управління на 2023 рік, затверджений Головою правління Пенсійного фонду України 15.02.2023. Наказом Головного управління «Про введення в дію змін до штатного розпису» від 22.03.2023 \~ \~ \~ \~№ 306 введено в дію зміни до штатного розпису Головного управління на 2023 рік, затверджені Головою правління Пенсійного фонду України 20.03.2023. Затверджено штат у кількості 790 штатних одиниць. Частиною шостою статті 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України). Наказом комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 № 9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області скорочуються увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області та його відділень. Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби регулює Закон № 889. Цим Законом визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (частина третя статті 5 Закону № 889). Відповідно до частини другої статті 41 Закону № 889ІІІ, державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Вакантні посади не державної служби в Головному управлінні були відсутні. Виходячи із змісту статті 4 Закону №№ 1105 (у редакції до 01.01.2023) та Статуту Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України 03.04.2015 № 8 (далі - Статут Фонду), Фонд є некомерційною самоврядною організацією та не належить до структури центральних органів виконавчої влади, а на працівників Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду поширюється дія законодавства про працю. Виходячи зі змісту пункту 12 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ГУ та пункту 1 Положення №280, Пенсійний фонд є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до частини першої, четвертої статті 20 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» апарат центрального органу виконавчої влади - організаційно поєднана сукупність структурних підрозділів, що забезпечують діяльність керівника центрального органу виконавчої влади, а також виконання покладених на центральний орган виконавчої влади завдань. Державні службовців апарату центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади в порядку, передбаченому законодавством про державну службу (якщо інше не передбачено законом). Відповідно до статті 21 Закону № 889-УШ, вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом. Службовці і робітники апарату центрального органу виконавчої влади приймаються на роботу та звільняються з роботи в порядку, передбаченому законодавством про працю. Відповідно до статей 1, 2 Закону № 889-УГП державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах своїх повноважень. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону № 889 ІІІ, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів. Враховуючи зазначене, посади органів Фонду соціального страхування не є рівнозначними посадами державної служби. Водночас ні законодавством про працю, ні законодавством, що регулює порядок призначення на посади державної служби, не передбачено можливості переведення працівника, який працює за трудовим договором, на посаду державної служби до органу, приєднання до якого здійснюється внаслідок реорганізації. Прийнявши рішення про припинення ФСС України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників ФСС України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях. За таких умов, переведення працівників ФСС України та управлінь виконавчої дирекції Фонду на посади державної служби у Фонді чи його територіальних управліннях суперечить Закону №889. Зазначене підтверджується листом Міністерства економіки України від 13.01.2023 № 4706- 05/1622-03. Законодавством не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в державному органі. Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України від 12.05.2015 «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування. Інформація щодо оголошення про добір оприлюднювалась на офіційній сторінці Головного управління Фейсбук 59 раз щодо 246 посад. З 08.12.2022 (дати введення в дію посад, функціональні обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, передбачених Законом № 2620-ІХ) до 18.04.2023 \~ \~ \~ \~(дати звільнення працівників управління Фонду), в Головному управлінні було оголошено про добори 246 разів. Рішення щодо оголошення про добір приймалось по декілька разів на одні і ті ж самі посади в зв`язку з відсутністю поданих резюме. Одночасно, відповідно до Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженим наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 № 827-22, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.05.2022 за № 565/37901 «Про затвердження форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання», Головним управлінням заповнюється та подається Форма № 3-ПН до Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Так, за період з 09 грудня 2022 року по 18 квітня 2023 року до Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості були звіти Інформація про попит на робочу силу. Щодо 185 оголошень про добір в Головному управлінні було направлено 27 листів до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (копії листів наявні в матеріалах позовної справи) (копії листів додаються). Отже, державний орган самостійно визначає у який спосіб він планує організувати призначення на такі вакансії. Залежно від обраного способу, державний орган може розмістити інформацію на офіційному вебсайті та сторінках в соціальних мережах державного органу, зробити розсилку серед кандидатів, які успішно пройшли усі етапи оцінювання під час останніх конкурсів у державному органі, повідомити про вакансію працівникам державного органу за допомогою внутрішніх каналів комунікації державного органу тощо. Інформація про оголошення добору на зайняття вакантних посад в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області неодноразово була розміщена на офіційній сторінці Фейсбук. Особи, які виявили бажання прийняти участь у доборі персоналу на зайняття посад державної служби категорій «Б» та «В», мали можливість надіслати до Головного управління резюме. [PERSON] подавала резюме для участі у співбесіді при визначенні особи для призначення на вакантну посаду головного спеціаліста обслуговування громадян № 3 (сервісного центру) управління обслуговування громадян (робоче місце м. Бердичів) (добір було оголошено з09.12.2022 \~ \~ \~ \~по 19.12.2022, про його прийняття управлінням по роботі з персоналом було повідомлено [PERSON] 16.12.2022, шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту. Співбесіда на зайняття вказаної вище посади була призначена на 21.12.2022. Про час і місце проведення співбесіди управлінням по роботі з персоналом було повідомлено [PERSON] 20.12.2022, шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту та телефонного дзвінка (протокол про доведення інформації до кандидатів на зайняття посад державної служби управлінням по роботі з персоналом від 20.12.2022 № 359). У визначений час проведення співбесіди [PERSON] не з`явилась. Також [PERSON] було подано резюме для участі у співбесіді при визначенні особи для призначення на вакантну посаду головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи № 2 управління контрольно-перевірочної роботи (робоче місце м. Бердичів) (добір було оголошено з 20.12.2022 по 26.12.2022), про його прийняття управлінням по роботі з персоналом було повідомлено [PERSON] 23.12.2022 шляхом надсилання повідомлення на її електронну пошту (протокол про доведення інформації до кандидатів на зайняття посад державної служби управлінням по роботі з персоналом від 23.12.2022 № 367). Співбесіда на зайняття вказаної вище посади була призначена на 27.12.2022. Про час і місце проведення співбесіди управлінням по роботі з персоналом було повідомлено [PERSON] 26.12.2022, \~ \~ \~ \~шляхом телефонного дзвінка (протокол про доведення інформації до кандидатів на зайняття посад державної служби управлінням по роботі з персоналом від 26.12.2022 № 368). За результатами співбесіди, для призначення була рекомендована особа з працівників Фонду соціального страхування, яка має більш високу кваліфікацією, ніж у [PERSON] (службова записка начальника управління контрольно-перевірочної роботи [PERSON] від 27.12.2022 \~ \~ \~ \~№ 4693/10-16). Про результати співбесіди [PERSON] проінформована 27.12.2022 шляхом надсилання листа на електронну пошту (протокол про доведення інформації до кандидатів на зайняття посад державної служби управлінням по роботі з персоналом від 27.12.2022 № 370). 07 березня 2023 року в Головному управлінні з`явилась вакантна посада провідного інспектора відділу з ретроконверсії № 1 управління з ретроконверсії (посада не відноситься до державної служби). Враховуючи вимоги статей 184, 186-1 КЗпП України зазначена посада була запропонована особі, яка має зазначені трудові гарантії. Особа погодилась із призначенням на посаду провідного інспектора відділу з ретроконверсії № 1 управління з ретроконверсії. Враховуючи зазначене, можливість запропонування посади не державної служби іншим працівникам управління Фонду була відсутня. Оскільки, звільнення працівника було правомірним, таким, що ґрунтується на засадах чинного законодавства України, підстави для виплати позивачу середнього заробітку, відсутні. Заяви, клопотання, процесуальні дій у справі Ухвалою судді 18 травня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі (т. 1 а.с. 197). Ухвалою суду від 08.06.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання від 31.05.2023 - голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Барановського Олександра Володимировича про залучення до участі в справі третьої особи без самосійних вимог на стороні відповідача Пенсійний фонд України. Ухвалою суду від 08.06.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Леончук К.С. від 03.06.2023 про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 22.08.2023 суд залучив до участі у справі правонаступника відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та виключив із кола учасників справи: відповідача 2 - Фонд соціального страхування України, третіх особи без самостійних вимог на предмет спору: голову комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України [PERSON] , голову комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Барановського Олександра Володимировича, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Суд поновив пропущений процесуальний строк та прийняв до розгляду заяву представника позивачки адвоката Чернікова Д.Ю. про уточнення позовних вимог [PERSON] від 28.06.2023. Протокольною ухвалою суду від 17.11.2023 поновлено строк та прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, у якій представник вказав середньоденний розмір заробітної плати позивачки 512, 25 грн. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження Відповідно до копії трудової [NUMBER] [PERSON] перебувала на посаді заступника начальника відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Бердичівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області із 01.03.2022 до 18.04.2023 (т.1 а.с. 25-29). [PERSON] має диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Бухгалтерський облік», диплом про базову вищу освіту «Економіна і підприємництво», диплом магістра за спеціальністю «Облік і аудит» (Т.1 а.с. 16-19, 22-24). Відповідно до попередження від 19.01.2023 № 90-11 про наступне звільнення за підписом голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області Барановського О., із посиланням на скорочення чисельності та штату працівників Управління на підставі наказу голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД та наказу голови комісії з реорганізації Управління від 16.01.2023 № 01-11-к, [PERSON] попереджено про наступне звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 18 квітня 2023 року (т. 1 а.с. 30). У попередженні про наступне звільнення від 19.01.2023 № 90-11 зазначено, зокрема, що посаду, яку займає [PERSON] буде скорочено, враховуючи п.2 розд. VІІ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», постанову КМУ від 27.12.2022 №1442, наказ комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України №9-ОД від 16.01.2023, накази комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області від 16.01.2023 № 01-11-к. Крім того, [PERSON] у попередженні повідомлена, що скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та його управлінь, а тому інша робота у виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України їй не пропонується. Також наявне посилання на те, що згідно норм діючого законодавства та роз`яснень Міністерства економіки України від 13.01.2023 №4706-05/1622-03, ні законодавством про працю, ні законодавством, що регулює порядок призначення на посади державної служби, не передбачено можливості переведення працівника, який працює за трудовим договором на посаду державної служби до органу, приєднання до якого здійснюється внаслідок реорганізації. Наказом від 10.04.2023 № 02-36-к [PERSON] звільнено із займаної посади 18.04.2023 по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою винесення даного наказу зазначено попередження про наступне звільнення № 90-11 від 19.01.2023 (т. 1 а.с. 26). Під час розгляду справи судом досліджені листи Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, направлені до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з інформацією про оголошені добори на вакантні посади у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області за період із січня 2023 до 18 квітня 2023 року (т. 1 а.с. 111-134 ). Також досліджено штатні розписи Головного управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області за 2022 та 2023 роки (а.с. 49-58). Норми права, застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ч.1 ст. 3 КЗпП України). Позивач однією з позовних вимог просить визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення від 10.04.2023 № 02-36-к. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ч.1ст. 3 КЗпП України). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений уст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Верховною Радою України прийнято Закон України від 21.09.2022 №2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(надалі - Закон №2620), яким Закон України від 23.09.1999 №1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» викладено у новій редакції (надалі - Закон №1105). Указаний нормативний акт набрав чинності з 01.01.2023. Розділом VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105 (в редакціїЗакону №2620) передбачено припинення Фонду соціального страхування України (надалі - Фонд) та управлінь виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступником Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. На виконання Закону №1105 (в редакції Закону №2620) Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.12.2022 №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», якою передбачено припинити з 01 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області. Дослідженням наказу про звільнення позивача встановлено, що підставою звільнення є попередження про наступне звільнення від 19.01.2023 у зв`язку зі скороченням штату, на підставі п. 1ст. 40 КЗпП України. У п. 1 ч. 1ст. 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності роботодавець може розірвати, зокрема, у разі "змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників". Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. Як вказувалось вище, 01.01.2023 набув чинності Закон України № 2620-IX «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого передбачається припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції Закону №2620-ІХ) передбачено, що Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Так, підставою звільнення позивача стала реорганізація управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Згідно положень ч. 6 ст. 36 КЗпП України у разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Під час звільнення працівника на підставі п. 1 ч. 1ст. 40 КЗпП України зв`язку зі змінами в організації праці, у т.ч. скороченням штату працівників, необхідно дотримуватись гарантій, передбачених ст. 49-2 КЗпП. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Отже, власник або уповноважений ним орган є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Отже, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п. 1 (змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Позивачем надано суду копії штатних розписів (зі змінами) Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за 2022 та 2023 роки, з яких вбачається, що у відповідача не відбулось скорочення чисельності або штату працівників (781 штатних одиниць у 2022 році проти 781 штатних посади у 2023 році) (т. 1 а.с. 48-58). Доводів представника відповідача про участь позивачки у доборах на вакантні посади у грудні 2022 року суд не вважає прийнятними, оскільки така участь мала місце до дня попередження про вивільнення (19.01.2023) та відповідачем оголошені добори не свідчать про факт виконання вимог закону щодо пропозицій позивачці про інші вакантні посади. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України однією з умов звільнення працівника є неможливість перевести його за його згодою, на іншу роботу, що передбачене частиною другою у вказаної статті та іншою умовою при скороченні штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, тобто запропонувати працівнику іншу роботу. В матеріалах справи відсутні докази того, що з моменту вручення 19.01.2023 попередження про скорочення штату та до моменту звільнення, позивачу було запропоновано наявні вакансії. Отже, позивача не було працевлаштовано та не запропоновано іншої рівнозначної посади або іншого місця роботи. Проте, можливість щодо переведення працівників, зокрема, позивачки, існувала, оскільки під час реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області не відбулося скорочення чисельності або штату працівників. До того ж встановлено, що із 07 березня 2023 року в Головному управлінні з`явилась вакантна посада провідного інспектора відділу з ретроконверсії № 1 управління з ретроконверсії, яка не відноситься до державної служби. Враховуючи норми ч.6 ст.36 та п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, при зміні власника підприємства, а також його реорганізації (злиття, приєднання, поділ, перетворення) трудові відносини, за згодою працівника, продовжуються, припинення в цих випадках трудового договору (контракту) з ініціативи адміністрації можливо тільки при скороченні чисельності або штату працівників. Встановлена законодавством можливість припинення юридичної особи шляхом її приєднання до іншої юридичної особи, тобто по суті одночасне створення іншої більш великої установи, яка буде виконувати повноваження особи, що припиняється, не виключає, а навпаки покладає на роботодавця зобов`язання по працевлаштуванню працівників юридичної особи, яка припиняє свою діяльність. При реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому, до правонаступника переходять обов`язки не тільки в частині майнових прав, а й трудових відносин, в тому числі обов`язок щодо працевлаштування працівника (переведення працівника на іншу роботу). В даному випадку, суд вважає, що від управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області його права та обов`язки в порядку правонаступництва перейшли до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в тому числі і обов`язок щодо працевлаштування позивача [PERSON] . А тому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві (установі), незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] , незважаючи на наявність вакантних посад, враховуючи дані штатних розписів та змін до штатних розписів на 2022-2023 роки, відповідачем не були запропоновані такі посади, чим були порушені її трудові права. Той факт, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області направлялись певні листи Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, про які зазначено вище щодо вакантних посад, добору кадрів тощо, не доводить правомірність дій відповідача щодо виконання ним обов`язку вжиття заходів по працевлаштуванню позивача, оскільки безпосередньо працівнику - позивачу [PERSON] такі пропозиції відповідачем, в тому числі з часу вручення 19.01.2023 попередження про наступне звільнення і до часу звільнення 18.04.2023, не направлялися і не повідомлялися. Крім того, відсутні докази про те, що такі листи - інформація були доведені керівником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області до відому працівнику. При цьому, представником відповідача в судовому засіданні визнавався факт наявності у штаті Головного управління ПФУ в Житомирській області ряду певних вакантних посад. У відповідності до абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Варто зауважити, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду. З наведеного очевидним є висновок про те, що можливість поновлення незаконно звільненого працівника до проведення реорганізації, напряму пов`язана з збереженням його посади у новоутвореному внаслідок реорганізації підприємстві. Отже, встановлено, що реорганізація (припинення) Управління відбулася шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, до якого перейшли всі права й обов`язки припиненої установи, голова комісії з реорганізації Управління повинна була запропонувати позивачу рівнозначну посаду або іншу роботу в установі - правонаступника. З наведеного слід зробити висновок, що відповідачем у порушення вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування [PERSON] , не запропоновано наявні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області вакантні посади, які вона могла б обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Отже, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, її вимоги про поновлення на роботі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У своєму відзиві відповідач посилається, як на одну з підстав неможливості переведення позивача до Головного управління, на те, що посади працівників Фонду соціального страхування України, на відміну від посад працівників Пенсійного фонду, не належать до посад державної служби та відповідно до встановленого порядку не вступили на державну службу. Суд вважає дане необґрунтованим, з огляду на таке. Відповідно до п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на працівників Пенсійного фонду та його територіальних органів, які здійснюють повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій Пенсійного фонду, поширюється дія Закону України №889 «Про державну службу». Згідно з п.7 ч.1 ст.4 Закону «Про державну службу» державна служба здійснюється з дотриманням принципів забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям під час вступу на державну службу та її проходження. Статтею 21 цього Закону передбачено, що вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадян України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, який діє і на час розгляду справи. 15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набрав чинності з 24 березня 2022 року (далі Закон №2136). Відповідно до ст. 1 Закону №2136 цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад, що передбачає спрощену процедуру вступу на державну службу. Таким чином, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» передбачається спрощена процедура вступу на державну службу у період дії воєнного стану та жодним законодавством не заборонено можливість переведення працівника, який знаходиться в трудових відносинах з юридичною особою недержавної служби на посаду юридичної особи державної служби при приєднанні, яке здійснюється внаслідок реорганізації також у період дії воєнного стану. Тому, оскільки ні Законом України «Про державну службу», ні жодним іншим правовим актом не заборонено переведення працівника без проведення конкурсу у випадку реорганізації юридичної особи (працівники якої не є державними службовцями), основним завданням якої є реалізація від імені держави владних управлінських функцій, на посаду державної служби до органу, приєднання якого здійснюється внаслідок реорганізації, то на роботодавця покладається обов`язок дотримання прав та гарантій працівника при звільненні, які передбачені КЗпП України. Отже, на думку суду, роботодавець мав запропонувати позивачу рівнозначну посаду або іншу роботу в установі - правонаступника, чого зроблено не було. Судом не встановлено жодних заборон на переведення позивача, як працівника, без проведення конкурсу у випадку реорганізації юридичної особи (працівники якої не є державними службовцями) на посаду державної служби до органу, приєднання якого здійснюється внаслідок реорганізації. Посилання відповідача на роз`яснення Міністерства економіки України від 13.01.2023 № 4706-05/1622-03 не заслуговують на увагу, оскільки листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не містять нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого, відповідно до законодавства, суб`єкта нормотворення та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів. Таким чином, за результатами встановлених обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу щодо звільнення позивача. Відповідно, слід і поновити [PERSON] на рівнозначній посаді у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області. На даний час єдине визначення терміну «рівнозначна посада» міститься у статті 2 Закону України № 889 «Про державну службу», згідно з яким рівнозначна посада - це рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів. За аналогією закону, слід зробити висновок, що різнозначними посадами, як такими - є посади, до яких визначені однакові кваліфікаційні вимоги (посади однієї підкатегорії з урахуванням рівня установи) та належать до однієї групи оплати праці з урахуванням рівня установи. Суд вважає, що у разі скорочення посади (штату), на якій працювала [PERSON] для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа, організація реорганізовані - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником. Також, слід зазначити, що у разі виробничої необхідності, роботодавцем можуть бути введені додаткові посади до штатного розпису і вноситися зміни до штатного розпису щодо виведення/введення певних посад. Отже, враховуючи, що відповідач є правонаступником, до якого перейшли обов`язки в частині трудових відносин, а тому поновлення на рівнозначній посаді, яку займала [PERSON] в органах Фонду соціального страхування можливе. Що стосується вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Вимушеним прогулом за висновками Верховного Суду про застосування 235 КЗпП, що викладені 26 серпня 2020 року у справі № 501/2316/15-ц згідно постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 61-37956св18, визнається період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Представник позивача просить у позовних вимогах стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення позивача по день винесення рішення суду. Середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача з 19.04.2023 по 17.11.2023 (день винесення рішення суду) включно дорівнює 78 374 гривні 25 копійок, з розрахунку: 153 робочий день * 512, 25 грн. Суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, за висновками Верховного Суду у постанові Великої Палати від 08 грудня 2021 року, викладеними у справі № 9901/407/19, слідуючи усталеній судовій практиці, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цими висновками підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню з цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту168.1.1пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу(за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2023 до 17.11.2023 в сумі 78 374 гривні 25 копійок, з утриманням цієї з суми установлених законодавством України податків і зборів, що має виконати в порядку частини шостої ст. 36 КЗпП України відповідач. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в дохід держави судовий збір у розмірі 2147 гривень 20 копійок.

Outcome: approved