Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

22 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 1995 року. Від цього шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через те, що вони різні за характером люди і мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям склались неприязні відносини. Сімейні стосунки припинені навесні 2022 року та більше не поновлювались. Позивач наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] на повторний виклик у судове засідання не з`явилася. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення\~судової повістки\~під розпискуабо день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Як вбачається з повідомлення Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області Білівського старостинського округу № 86/12.1-06 від 30 червня 2023 року, місце проживання без реєстрації [PERSON] знаходиться в [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] судові повістки на 21 липня 2023 року та на 25 жовтня 2023 року отримані [PERSON] особисто, про що міститься підпис в графі про отримання рекомендованого повідомлення, повістку на 15 листопада 2023 року отримала дочка, що міститься запис та підпис в графі про отримання рекомендованого повідомлення. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 15 листопада 2023 року без видалення до нарадчої кімнати. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідачки, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 червня 1995 року Білівською сільською радою Ізяславського району актовим записом № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 червня 1995 року, копія якого додана до матеріалів справи. Сторони від шлюбу мають двох дітей, які досягли повноліття. Позивач у судовому засіданні вказав, що сімейні стосунки між сторонами припинені на весні 2022 року та більше не поновлювались. Жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, суду надано не було. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що у судовому засіданні підтвердив позивач, чого не спростувала відповідачка. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивач не має, визнає ту обставину, що сторони різні за характером люди з різними поглядами на життя. Жодних заперечень цього відповідачка суду не подала. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на позицію відповідачки [PERSON] , котра в судове засідання на неодноразові виклики не з`явилась, як пояснив позивач, відмовляється подавати спільну заяву про розірвання шлюбу в органи реєстрації актів цивільного стану, іншим шляхом розірвати шлюб не виявляється можливим. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, на те, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивача про необхідність розірвання шлюбних відносин, та відсутність заперечень з боку відповідачки, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved