Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що відповідно до договору №б/н від 29.07.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, [PERSON] у порушення умов Договору, а також вимог ст.ст. 509,\~526,\~1054 ЦК України\~взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 30.06.2019 року має заборгованість в розмірі 393168,67 грн., яка складається з наступного: 3905,17 грн. - заборгованість за кредитом; 382610,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6652,74 грн. заборгованість за пенею та комісією. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.07.2011 року у розмірі 125382,44 грн., а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в такій докази, суд приходить до наступного висновку. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 29.07.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , був укладений кредитний договір №б/н за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені умовами договору. Судом встановлено, що АТ КБ«ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало Позичальнику кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, Позичальник [PERSON] всупереч умовам Договору, а також вимог ст.ст. 509,\~526,\~1054 ЦК України\~взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує. З наданого Банком суду розрахунку слідує, що у зв`язку з порушенням Позичальником зобов`язань, станом на 30.06.2019 року він має заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.07.2011 року у розмірі 393 168,67 грн., яка складається з наступного: 3905,17 грн. - заборгованість за кредитом; 382 610,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6652,74 грн. заборгованість за пенею та комісією. Як слідує зі змісту позовних вимог, позивачем не ставиться вимога про стягнення всієї суми заборгованості, а позивач просить стягнути з відповідача частину заборгованості, зокрема в сумі 125 382,44 грн., яка складається з наступного: 3905,17 грн. - заборгованість за кредитом; 121 477,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Судом встановлено, що стороною відповідача заявлено про застосування строків позовної давності, яка міститься у заяві представника відповідача про перегляд заочного рішення у даній справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Як встановлено ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, за змістом норми ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, згідно з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.07.2011 року, укладеного між «ПриватБанком» та [PERSON] , станом на 30.06.2019 року вбачається, що останній раз відповідачем було здійснено погашення кредиту 12.06.2014 року, тобто з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач до суду з позовними вимогами звернувся тільки 09.09.2019, тобто після спливу трирічного строку. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду в справі 6-2891цс16 від 08.11.2017 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed