Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ФК «Дінеро», визначивши третіми особами: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду В.О., приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріну Т.В., про визнання виконавчого напису № 29105 від 23.09.2021 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості таким, що не підлягає виконанню, стягнення із ТОВ «ФК «Дінеро» на користь [PERSON] витрат за професійні правничі послуги у розмірі 6\~000 грн. та судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в травні 2023 року з додатку «ДІЯ» дізнався, що щодо нього приватним виконавцем Гуріною Т.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 67530819. Виконавче провадження було відкрите підставі виконавчого напису № 29105, який виданий 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості у розмірі 15\~748 грн. Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки він був вчинений на підставі кредитного договору від 19.02.2020 р. № AG8513969, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «ФК «Дінеро». Позивач зазначає, що копія вказаного договору не посвідчена нотаріусом , а нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на онлайн договорі. Позивач не отримував від відповідача позасудову вимогу щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення-застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитом. Позивач зазначає, що не мав жодних правовідносин з відповідачем, не підписував з ним жодних договорів, тому не міг знати про ймовірну заборгованість . Крім того, позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено без перевірки безспірності заборгованості. Враховуючи , що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вчинення виконавчих написів нотаріусами? він є таким, що не підлягає виконанню, а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26 червня 2023 року су вказаній праві відкрито провадження суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надав до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача (а.с.29-30). Відповідач ТОВ «ФК «Дінеро», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.48, 52), повторно в судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомлено. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомлення про вручення (а.с.45-46,51), про причину неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Т.В. у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила (а.с.17,54). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 23\~вересня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~В.О.\~вчинено виконавчий\~напис № 29105\~ про\~стягнення \~з [PERSON] ,\~який є\~боржником за\~Кредитним договором\~№ AG8513969 від 19.02.2020 року, який укладений між ним та ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро», за період з 20.03.2020 р. по 18.08.2021 р. заборгованості у сумі 15 748 грн., яка складається із: 8000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 7098 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 650 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.10). 17 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67530819 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості у розмірі 15\~748 грн., яка складається із 8000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 7098 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 650 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.11-12). 30 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 67530819, відкритого на підставі виконавчого напису № 29105 від 23.09.2021 р. (а.с.13-14). Згідно ч.1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими\~\~стягнення\~\~ заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р., передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. З матеріалів\~справи вбачається,\~що виконавчий\~напис №\~29105\~від 23.09.2021\~року вчинено\~за Кредитним\~договором № AG8513969 від 19.02.2020 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «ФК «Дінеро», про стягнення заборгованості за період з 20.03.2020 р. по 18.08.2021 р. у розмірі 15748 грн., яка складається із: \~8000 грн. заборгованості за сумою кредиту, 7098 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 650 грн. за вчинення виконавчого напису . Відповідачем не спростовано того факту, що виконавчий напис вчинений не на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного договору (борговому документі), що не відповідає п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. Таким чином, доказів укладення нотаріально посвідченого договору між сторонами не надано, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана позиція узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17, яка зазначила, що оскільки у судовому порядку постанову N 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а безпідставно набуті кошти стягнути із відповідача на користь позивача. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч.2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. ст.133, 137, ч.1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1095, 07грн. та 547,57 грн. (а.с.1,33), а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн., що підтверджується копією договору про надання професійної правничої допомоги [PERSON] № 23089 від 15.06.2023 р., копією Акту прийняття передачі послуг №1 від 19.06.2023 р. , копією розрахункової квитанції № 19/06/2023 на суму 6000 грн. (а.с.26-28).

Outcome: approved