Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

У жовтні 2023 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у шлюбі з 05.09.2022 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач ніякої допомоги не надає. Вказала, що відповідач інших осіб на утриманні немає, є працездатним, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому вважає, що він може сплачувати зазначений розмір аліментів. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 17.10.2023 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заявою від 16.11.2023 просила розглянути справу без її участі, позов просила задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судову повістку за останнім відомим місцем реєстрації та проживання отримав особисто 26.10.2023. Судову повістку за адресою фактичного перебування, вказаною в позовній заяві не отримав, оскільки поштове відправлення повернулося до суду з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, відповідно до ч. 11\~ст.\~128\~ЦПК України відповідач [PERSON] , як особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивачки відповідач до суду не подавав, у судове засідання 16.11.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Семенівського районного сулу Полтавської області від 16.11.2023 вирішено здійснити заочний розгляд даної цивільної справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.09.2022 сторони зареєстрували шлюб у Семенівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про складено відповідний актовий запис № 79, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 29.09.20234 № 2023/007864594 [PERSON] , 08.09.2023 з 29.09.2023 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Позивачка зазначила, що дитина перебуває повністю на її утриманні. Відповідач ніякої допомоги не надає. Вказала, що відповідач інших осіб на утриманні немає, є працездатним, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому вважає, що він може сплачувати зазначений розмір аліментів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст\~глави 15 СК України\~вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Статтею 180 СК України\~ визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182\~СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1\~ст.191 СК України). Відповідно дост. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Отже будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своєму синові судом не встановлено. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, враховуючи всі обставини справи суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1\~ст.\~5\~Закону\~України\~"Про\~судовий\~збір" при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, тому судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп згідно з\~ст. 141 ЦПК України\~ підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved