Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Діна Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За результатами розгляду справи 11.08.2023 Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №753/4936/23, яким задоволено позов. 20.09.2023 позивачка [PERSON] звернулась до суду з заявою у якій просила поновити строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених витрат на правничу допомогу, ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. В обґрунтування заяви зазначено, що звертаючись до суду з позовною заявою позивач на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вказала попередній орієнтовний розмір витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Оскільки розгляд справи відбувся без участі позивача, а про ухвалене рішення суду вона дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень, його копію не отримувала, була позбавлена можливості подати докази на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому просила поновити строки на подання доказів. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зваживши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи № 753/4936/23, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Встановлено, що 11.08.2023 Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №753/4936/23 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Діна Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 03.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 1823, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» заборгованості в загальній сумі 13798,56 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що справа №753/4936/23 розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. В матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем копії рішення суду, відтак сторона позивача не мала можливості подати докази на підтвердження розміру витрат, які сплатила або має сплатити на правову допомогу у строки визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Частиною 1 ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Дослідивши матеріали справи на предмет наявності підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про його поважність та необхідність поновлення. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано копію договору від 01.03.2023 про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Окунєвим І.С. та Бучок Г.В.; копію акту виконаних робіт №1 від 15.03.2023 за договором про надання правової допомоги; копію квитанцій про оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн. Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial