Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання прибудинкової будівлі самочинною, знесення її та приведення зовнішнього вигляду будинку та прибудинкової території у належний стан. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що вона являється власником 4/9 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаного будинку є [PERSON] в частці 8/18, [PERSON] в частці 1/18, [PERSON] -1/18. У 1998 році [PERSON] в приміщеннях 2-1 площею 12,3 кв. м., 2-2 площею 14,4 кв. м, 2-5 площею 5,0 кв. м., 2-6 площею 7,5 кв. м., 2-7 площею 13,7 кв. м, 2-8 площею 16,6 кв. м, 2-9 площею 16,7 кв. м., «І» площею 2,1 кв.м., літ. «К» гараж 1996 року побудови, площею 17,8 кв. м, була виконана самовільна реконструкція частини житлового будинку літ. «А» (були змінені техніко-економічні показники даного житлового будинку), без документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, без розробленої в установленому порядку проектної документації (будівельного паспорту) та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт. Вказані порушення приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в 2015 році було встановлено посадовою особою Департаменту ДАБІ в Київській області. В результаті проведеної перевірки було складено акт перевірки від 06 листопада 2015 року, протокол про адміністративне правопорушення №1-Л-А-0611/1 від 06 листопада 2015 року, надано припис про усунення вимог законодавства від 06 листопада 2015 року № С-0611/1, постанову від 20 листопада 2015 року. У 2016 році [PERSON] померла. Її спадкоємцем є відповідач [PERSON] . Виконана реконструкція частини житлового будинку (прибудова) призводить до пошкодження та поступового знищення частини житлового будинку позивача, оскільки з`явилися тріщини, цвіль та грибок, що є вкрай небезпечним для здоров`я. За таких обставин, позивач просить суд: -визнати приміщення будинку [ADDRESS] : 2-1 площею 12,3 кв. м, 2-2 площею 14,4 кв. м, 2-5 площею 5,0 кв. м, 2-6 площею 7,5 кв. м, 2-7 площею 13,7 кв. м, 2-8 площею 16,6 кв. м, 2-9 площею 16,7 кв. м. «І» площею 2,1 кв. м, літ. «К» гараж, площею 17,8 кв. м самовільно збудованими; -постановити рішення про знесення приміщень будинку [ADDRESS] : 2-1 площею 12,3 кв. м, 2-2 площею 14,4 кв. м, 2-5 площею 5,0 кв. м, 2-6 площею 7,5 кв. м, 2-7 площею 13,7 кв. м, 2-8 площею 16,6 кв. м. 2-9 площею 16,7 кв. м. «І» площею 2,1 кв. м, літ. «К» площею 17,8 кв. м за рахунок [PERSON] ; -зобов`язати [PERSON] привести зовнішній вигляд в будинку [ADDRESS] та прибудинкової території у належний стан. Ухвалою від 27 квітня 2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Волчка А.Я. відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання. 29 травня 2018 року від Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області надійшли пояснення, в яких третя особа зазначає, що станом на день подачі пояснень відсутні підстави для вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю у зв`язку з відсутністю власника об`єкту реконструкції. Третя особа вважає позов обґрунтованим. Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи №393 від 18.09.2018 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18.09.2018 року, який проведений, у зв`язку з прийняттям рішення Вищої ради правосуддя від 11 липня 2018 року про відсторонення від здійснення правосуддя судді Волчка А.Я. дану справу передано для розгляду судді Пінкевич Н.С. 17 вересня 2018 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує на те, що він правомірно набув право власності на квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку, але свідоцтва ще не отримував. З огляду на те, що спадкодавець провела ремонтні роботи у 1998 році, то виходячи із приписів ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦК України (2003 року) до оспорюваних правовідносин слід застосувати ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до рішення суду від 22 серпня 1996 року позивачу виділено в натурі 48,3 кв. м. будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 724 кв.м. Відповідно [PERSON] виділено в натурі 80,7 кв. м. будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 906 кв.м. Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2012 року справа № 2-13/2012 виділено [PERSON] 15.8 кв.м, а [PERSON] - 12,7 кв.м. з квартири [ADDRESS] - загальна площа будинку 217,8 м2, а житлова становила 136,7м2. Виходячи із норм матеріального права та наявності рішення суду від 22 серпня 1996 року та 2012 року можна дійти висновку, про те, що між позивачем та спадкодавцем ( [PERSON] ) право частковою власності на будинок [ADDRESS] припинено шляхом визначення двох квартир. Позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про порушення його прав. Ухвалою від 11 червня 2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області призначив у справі судову експертизу на вирішення якої поставив наступне питання: Встановити порушення містобудівних норм при спорудженні самовільної будови буд. [ADDRESS] (приміщення 2-1, 2-2, 2-5, 2-6,2-7, 2-8, 2-9, 1 та «К»), дослідити можливість перебудови та несення даної самовільної будови? Провадження по справу зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою від 09 липня 2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області відновив провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року підготовче провадження в справі закрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 11 листопада 2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області зупинив провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] . Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи №961 від 24.12.2020 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 року у зв`язку з перебуванням судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю і пологами справу призначено судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2020 року поновлено провадження у справі, прийнято до розгляду цивільну справу №369/3766/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання прибудинкової будівлі самочинною, знесення її та приведення зовнішнього вигляду будинку та прибудинкової території у належний стан. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2021 року витребувано з 12-ї Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року залучено [PERSON] та [PERSON] , до участі у справі як правонаступників позивача [PERSON] у даній цивільній справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2021 року провадження\~у даній\~цивільній справі\~зупинено до\~ухвалення рішення\~у цивільній\~справі\~№369/12899/21\~за позовом\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~до Гостомельської\~селищної ради\~Бучанського району\~Київської області,\~третя особа\~-\~ [PERSON] про\~визнання недійсним\~та скасування\~рішення сесії\~та скасування\~права власності\~на земельну\~ділянку. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі № 369/3766/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання прибудинкової будівлі самочинною, знесення її та приведення зовнішнього вигляду будинку та прибудинкової території у належний стан. В судове засідання позивачі та їхній представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Представник позивачів подала заяву, в якій просила розглядати справу без їх участі та зазначила, що сторона позивачів підтримує позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив. Третя особа Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про дату час та місце слухання справи сповіщена належним чином, свого представника у судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про дату час та місце слухання справи сповіщена належним чином, свого представника у судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] належало на праві власності 4/9 частини будинку [ADDRESS] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 1996 року та 1/18 частини цього ж будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 січня 2008 року. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 серпня 1996 року [PERSON] виділено реально в будинку [ADDRESS] приміщення 1-1 пл. 4,5 кв. м., 1-2 пл. 2,0 кв. м., 1-3 пл. 7,4 кв. м., 1-4 пл. 12,7 кв. м. 1-5 пл. 11,9 кв. м., 1-6 пл. 15,2 кв. м., сарай "Б", з погребом, криницю, а також в користування 724 кв.м. земельної ділянки згідно схеми складеної експертом КДНІСЕ. Зобов`язано [PERSON] за свій рахунок закрити дверний проем з приміщення 1-6 в приміщення 1-7. В користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишено приміщення 1-7 пл. 6,2 кв.м., 1-8 пл. 10 кв.м, 2-1 пл. 8,9 кв.м.; 2-2 пл. 2,5 кв.м., 2-3 пл 8,9 кв м., 2-4 пл. 5,4 кв.м., 2-5 пл. 18,6 кв.м., 2-6 пл. 12,7 кв м, веранду 1 пл. 8 кв.м, ганок, сараї "В", "Ж", "Г", туалети "Д" "3", погреб "Е", прибудову "М", зливну яму, а також 906 кв.м. земельної ділянки в користування. В спільному користуванні сторін із виділених їм ділянок залишено 3,5 кв. м. від вулиці / на стиках приміщень 1-8 та 1-6/, 12 кв.м. з тильної сторони будинку на стиках веранди 1 та приміщень 1-4 пл. 10 кв.м. для переходу позивачки з однієї на другу частину її земельної ділянки. Вселено [PERSON] в виділену їй частину будинку і зобов`язано [PERSON] [PERSON] , [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні своєго частного будинку і земельної ділянки. 21 липня 2004 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0724 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий № 3222482401:01:005:0032 (ділянка 1) та 3222482401:01:005:0033 (ділянка 2). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2008 року визнано за [PERSON] право власності на 2/27 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] померлого [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/27 частину житлового будинку надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2012 року визнано право користування та виділено в натурі приміщення 3-1 площею 6,2 кв.м. вартістю 7155 грн. та 3-2 площею 9,6 кв.м. вартістю 11 079 грн., всього 18\~234 грн., що складають 1/18 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Визнано право користування та виділено в натурі приміщення 3-3 площею 12,7 кв. м., вартістю 31 547 грн., що складає 1/18 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського райсуду Київської області від 19 березня 2013 року вселено [PERSON] в кімнати 3-1 та кімнату 3-2, якими визнано право користування за позивачкою за адресою [ADDRESS] . 06 листопада 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому зазначено, що була виконана самовільна реконструкція частини житлового будинку [PERSON] у 1998 році, без документа що посвічує право власності або користування земельною ділянкою, без розробленої в установленому порядку проектної документації (будівельного паспорту) та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 06 листопада 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області складено протокол № 1-А-А-0611/1 про адміністративне правопорушення та винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. 20 листопада 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області винесено постанову № А-2011/2 по справі про адміністративне правопорушення, якою визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Вказаною постановою встановлено, що у 1998 році [PERSON] в приміщеннях 2-1 площею 12,3 кв. м., 2-2 площею 14,4 кв. м, 2-5 площею 5,0 кв. м., 2-6 площею 7,5 кв. м., 2-7 площею 13,7 кв. м, 2-8 площею 16,6 кв. м, 2-9 площею 16,7 кв. м., «І» площею 2,1 кв.м., літ. «К» гараж 1996 року побудови, площею 17,8 кв. м, була виконана самовільна реконструкція частини житлового будинку літ. «А» (були змінені техніко-економ даного житлового будинку), без документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, без розробленої в установленому порядку проектної документації (будівельного паспорту) та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт. Згідно висновку експертів за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 21063/19-44/12644/12645/20-44 від 20 травня 2020 року за умови документального підтвердження [PERSON] права власності або права користування земельною ділянкою, а саме частиною земельної ділянки, що межує зі стіною самочинно збудованої двоповерхової прибудови по [ADDRESS] , буде порушення вимог нормативно-правових актів, які чинні на території України у галузі будівництва, зокрема, п. 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Можливість виконання перебудови або проведення демонтажних робіт з метою розбирання самочинно збудованої двоповерхової прибудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] існує, але вона потребує розробки у встановленому законом порядку проектної документації. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Інший співвласник будинку [ADDRESS] [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 березня 2020 року на 4/9 частин будинку. Судовим рішенням у справі № 369/12899/21 встановлено, що [PERSON] до Гостомельської селищної ради було надано довідку про те, що він користується земельною ділянкою загальною площею 0,0740 га в [ADDRESS] . В подальшому, [PERSON] було подано до Гостомельської селищної ради заяву з проханням затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевності) за адресою [ADDRESS] . Рішенням Гостомельської селищної ради № 289-05-УІІІ від 08.04.21 року на підставі\~заяви [PERSON] та технічної документації із землеустрою ТОВ Науково-виробничою фірмою «Абрис», враховуючи висновки комісії з питань - землекористування, будівництва та архітектури, Гостомельською селищною радою було затверджено технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,0740 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та надано [PERSON] у власність зазначену земельну ділянки. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у цивільній справі\~№ 369/12899/21 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] \~до Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, третя особа - [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення сесії та скасування права власності на земельну ділянку. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта\~статті 376 ЦК України). У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або\~органу місцевого самоврядування\~може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.\~Якщо проведення такої перебудови є неможливим\~або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке\~нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.\~Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року, від 12 квітня 2021\~року у справі № 653/104/19, від 31 травня 2021 року у справі № 320/1889/17-ц. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивачами не надано жодного доказу про те, що відповідач, проживаючи у виділеній йому частині будинку, порушує їх права щодо користування та володіння належною їм частиною будинку, і що ті порушення будівельних норм на які позивачі посилаються порушують саме їх права та є співмірними з тим способом захисту який вони обрали. Так, посилання позивачів на ту обставину, що виконана відповідачем реконструкція частини житлового будинку (прибудова) призводить до пошкодження та поступового знищення частини житлового будинку позивача, оскільки з`явилися тріщини, цвіль та грибок не підтверджені жодним доказом. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог частини сьомої статті 376 ЦК України для задоволення позову у цій категорії справ (про знесення самочинно збудованого нерухомого майна) необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. У матеріалах справи міститься висновок експертів за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, в якому, зокрема, зазначено, що існує можливість виконання перебудови або проведення демонтажних робіт з метою розбирання самочинно збудованої двоповерхової прибудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але вона потребує розробки у встановленому законом порядку проектної документації. Таким чином, встановлені висновком експертизи обставини щодо здійснення відповідачем будівництва з порушенням вимог законодавства, не є підставою для задоволення вимог позивача про знесення такого будівництва, оскільки цьому крайньому заходу передує виконання частини сьомої статті 376 ЦК України. При цьому, можливе виконання перебудови самочинно збудованої двоповерхової прибудови. Крім того, як для перебудови, так і для демонтажу необхідна розробка проектної документації. Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно висновку експертів порушення вимог нормативно-правових актів, які чинні на території України у галузі будівництва, зокрема, п. 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» матиме місце за умови документального підтвердження [PERSON] права власності або права користування земельною ділянкою, а саме частиною земельної ділянки, що межує зі стіною самочинно збудованої двоповерхової прибудови по [ADDRESS] . Разом з тим, позивачами не надано доказів того, належності їм на праві власності або праві користування частиною земельної ділянки, що межує зі стіною спірної двоповерхової прибудови по [ADDRESS] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання прибудинкової будівлі самочинною, знесення її та приведення зовнішнього вигляду будинку та прибудинкової території у належний стан.

Outcome: dismissed