Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на її майно та він є спадкоємцем за заповітом. Однак при зверненні до державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на спадкове майно оскільки заповіт оформлений та посвідчений з порушенням встановлених законом вимог. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивачки надійшло клопотання про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Від представника відповідача Верхньосироватської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи в їх відсутність, при вирішенні позову покладаються на розсуд суду. Третя особа надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.7-8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарчими будівлями та земельні ділянки, надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0342 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,1778 га, розташовані в [ADDRESS] , та на земельну ділянку загальною площею 3,2470 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області. Право власності спадкодавцю стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2002р. зареєстроване в реєстрі за №225, копією державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯД №182254 (р.№ 010761301631) від 17.05.2007року та ЯД №182255 (р.№ 010761301632) від 17.05.2007 року та копією акту про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 20.03.2001 року та Витяги з Держземкадастру про земельну ділянку від 21.02.2022 №НВ-5900581932022 та №НВ-5900581962022. (а.с.13-22) За життя [PERSON] склала заповіт від 06.07.2020 року, посвідчений секретарем Верхньосироватської сільської ради Сумського району 06.07.2020 року зареєстрований в реєстрі №136, відповідно до якого все своє майно заповідала синові [PERSON] (а.с.10). \~ \~ \~ \~Відповідно до постанови від 27.10.2022 року №592/02-31 державним нотаріусом Блошенко В.І., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на заповітом на житловий будинок та земельні ділянки, оскільки заповіт померлої [PERSON] оформлений та посвідчений з порушенням встановлених законодавством вимог. Неможливо безспірно встановити місце складання та посвідчення заповіту (а.с. 11). Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296\~ЦК\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1297\~ЦК\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.\~1225\~ЦК\~України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст.\~126\~ЗК\~України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчиненім заповіту через представника не допускається. Загальні вимоги до форми заповіту та його посвідчення визначені ст. ст. 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України. Так, згідно із ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині тертій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036. За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування. Пунктом 2.1. розділу II Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункти 1.1, 1.4. розділу III Порядку). При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу II Порядку). Заповіт, складений від імені [PERSON] , прочитаний уголос та особисто нею підписаний, дієздатність заповідачки перевірено. У тексті заповіту зазначено, що «Узв`язку із хворобою заповідача заповіт підписано в двох примірниках за адресою: [ADDRESS] ». За підписом заповідача, перед посвідчувальним написом уповноваженої особи, також вказано: «У зв`язку із хворобою заповідача заповіт підписано в двох примірниках за адресою: [ADDRESS] ». В посвідчувальному написі зазначеного вище заповіту не зазначено, що «У зв`язку із хворобою [PERSON] заповіт посвідчено за адресою проживання заповідача: село Залізняк, Сумського району Сумської області». Натомість вказано, що місце посвідчення заповіту «село Верхня Сироватка Сумського району Сумської області». Також у посвідчувальному написі заповіту зазначено, що особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Виходячи з наведеного, фактично заповіт [PERSON] , відповідає усім необхідним вимогам щодо складання заповіту, не є нікчемним чи недійсним. А тому, зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за позивачем права власності на дані земельні ділянки.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved