Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У вересні 2023 року позивач ПрАТ СП "Партнер" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка складається з основної заборгованість в розмірі 15 600,00 грн, інфляційних втрат в розмірі 616,65 грн, 3% річних в розмірі 625,71 грн, а всього 16 842,36 грн, судового збору та витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивач ПрАТ СП "Партнер" мотивував тим, що [PERSON] є власником гаражного боксу № [NUMBER] , який знаходиться на земельній ділянці відведеній ПрАТ СП "Партнер" для експлуатації та обслуговування за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 11.01.2023 року. [PERSON] (минулий власник гаражного боксу) своєчасно не повідомив ПрАТ СП "Партнер" про відчуження гаражного боксу за вищевказавною адресою, чим порушив п. 2.5 договору та не повідомив [PERSON] про необхідність заключити договір з ПрАТ СП "Партнер", як обслуговуючою організацією. В подальшому [PERSON] категорично відмовився від пропозиції ПрАТ СП "Партнер" заключити договір, чим порушив "Правила зберігання транспортних засобів на автостоянках", яким у своїй діяльності керується позивач. Відповідач взагалі не сплачує за послуги автостоянки з моменту набуття права власності на гаражний бокс, хоча регулярно ним користується. ПрАТ СП "Партнер" охороняє об`єкт нерухомості (гаражний бокс), який на праві власності належить відповідачу і розташований на земельній ділянці, землекористувачем та балансоутримувачем якоє є ПрАТ СП "Партнер". Враховуючи наявність боргу, розмір якого станом на 10.09.2023 року становить 15 600,00 грн, сума заборгованості підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с.61-62). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 07.09.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 64). 20.09.2023 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить в задоволенні позову відмовити. Вказує, що 11.03.2023 року за договором купівлі-продажу гаражного боксу він придбав у власність гаражний бокс № [NUMBER] , який знаходиться у напівпідземному паркінгу по [ADDRESS] . Після купівлі гаражного боксу він їм практично не користувався, оскільки там були несприятливі умови для зберігання автомобілю, не має світла внаслідок протікання води, стан гаражного боксу є незадовільним, оскільки його часто підтоплює, а також там відсутній вогнегасник та належна справна вентиляція. Після отримання гаражного боксу № [NUMBER] у власність він не заключав договорів з обслуговуючого компанією, певний час взагалі не був повідомлений про необхідність його заключення, а також не володіє інформацією, що такий договір був заключений із попереднім власником гаража. Оскільки він, як новий власник, не укладав договору у зв`язку неналежним повідомленням його про необхідність укладення такого, відмовлявся від сплати заборгованості, оскільки між ними не укладавсь ніякий правочин, а тому відповідно і правових наслідків немає, оскільки все має бути оформлено належним чином у письмовому вигляді. За правилами цивільного законодавства усі договори набирають чинності з моменту їх підписання сторонами, оскільки між ними такий договір не укладений заборгованості за таким договором взагалі існувати не може. Крім того, у всіх листах та документах, які позивач складав написано не його ім 'я, неправильно вказано і прізвище. Він звертався до позивача з претензією в порядку досудового врегулювання, однак, відповіді він так і не отримав. Пропозицію укласти договір він отримав від позивача безпосередньо у листі від 19.04.2023 року одночасно з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 6 600,00 грн, тобто після спливу 3 місяців після купівлі гаражу. Але, через те що, такий договір між нами укладений не був, відповідно заборгованість у нього не виникає, оскільки він, як новий власник, не надавав позивачу право на зберігання та охорону транспортних засобів у гаражі № [NUMBER] , а тому у нього не виникає обов`язку сплачувати заборгованість та 3% річних. 21.11.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просять позов задовольнити в повному обсязі. Щодо незадовільного стану в середині гаражу № [NUMBER] , ПрАТ СП "Партнер" не розглядало та не приймало до уваги, оскільки доступ до внутрішнього стану та майна підприємство не має, купуючи гараж у власника відповідач бачив, що купував. Послуги надаються відповідно до калькуляції, яка не передбачає витрат на ремонтні роботи, а тому вказані вимоги безпідставні. Відповідач умисно ухиляється від неодноразових пропозицій ПрАТ "Партнер" оформити необхідні документи. Позивач охороняє об`єкт нерухомості (гаражний бокс), який на праві власності належить відповідачу і розташований на земельній ділянці, землекористувачем та балансоутримувачем якої є ПрАТ СП "Партнер". Для обслуговування автостоянки та утримання її в належному стані позивач вживає всі чинні вимоги, укладає договори з постачальниками електроенергії, здійснює пропускний і внутрішній режим, забезпечує цілодобову охорону об`єкта, сплачує всі податки згідно чинного законодавства. ПрАТ СП "Партнер" постійно намагається врегулювати питання оплати послуг нового власника, та надсилає листи та запрощення з`явитись до адміністрації та укласти письмовий договір та [PERSON] проігнорував всі і ухиляється від оплати. 27.11.2023 року до суд від [PERSON] надійшли заперечення, в яких вказує, що оскільки він як новий власник гаражного боксу не укладав договору у зв`язку з неналежним повідомленням його про необхідність його укладення, у зв`язку з чим відмовився від сплати заборгованості. Оскільки між ними не укладався ніякий правочин, відповідно правових наслідків немає. Все має бути оформлено у письмовому вигляді. Він звертався до позивача з претензією в порядку досудового врегулювання, однак відповіді так і не отримав. Пропозицію укласти договір він отримав одночасно з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 6 600,00 грн, тобто після спливу 3 місяців. Вважає, що в нього є право самостійно обирати компанію для надання відповідних послуг, він не бажає співпрацювати з данною компанією, оскільки він не користується та не користувався гаражним боксом з моменту його купівлі через стан майна. В судовому засіданні представник позивача Стужук Н.В. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача Телецький Т.А. в судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі, зазначив, що ухилення відповідача від укладення договору в письмовій формі не є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення боргу за зберігання та охорону автомобіля. Також зазначав, що доводи відповідача про несправний технячний стан гаражного боксу № [NUMBER] не вдіповідають дійсності, оскільки власник гаражного боксу, розташованого поруч з гаражним боксом відповідача провів ремонтні роботи даху, у тому числі половини даху гаражного боксу відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши думку представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з насутпних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що ПрАТ СП «Партнер» діє на підставі статуту затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів протокол № 9 від 01.04.2011 року (а.с. 7-9). Затверджено наказом від 30.12.2021 року № 135 планову калькуляцію собівартості утримання 1 м/м на автостоянці № 11 станом на 01.01.2022 року, яка становить - 1800 грн (а.с. 14, 15). СП «Партнер» (ПрАТ СП «Партнер») відповідно до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва № 1041 від 29.07.1996 року «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35,36,37 ділянках в 13-м мікрорайоні житлового масиву «Біличі» згідно інвестиційного підрядного договору № 5 від 20.03.1997 року укладеного між Головним управлінням капітального будівництва КМДА та СП «Партнер» виконані роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому масиві Біличі на [ADDRESS] (а.с. 17, 18, 29). 27.02.1998 року Замовник (УКБ КМДА ) відповідно до умов інвестиційного підрядного договору № 5 від 20.03.1997 р. передав на баланс інвестору - підрядчику Позивачу напівпідземні гаражі на 24 машиномісць на дільниці № 35 ж/ [ADDRESS] . Рішенням Київської міської ради № 125/1335 від 18.03.2004 року земельна ділянка відведена ПрАТ СП «Партнер» для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 24 автомобілі на [ADDRESS] (а.с. 21). Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації від 05.01.1998 року № 10 «Про введення в експлуатацію об`єктів житлового та комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва», затверджений акт державної приймальної комісії від 05.01.1998 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 24 машиномісць на дільниці [ADDRESS] та їх експлуатацію покладено на ПрАТ СП «Партнер» (а.с. 22). 11 січня 2023 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] став власником гаражного боксу № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Для обслуговування автостоянки та утримання її в належному стані позивач вживає всі чинні вимоги, укладає договори з постачальниками електроенергії, здійснює пропускний і внутрішній режим, забезпечує цілодобову охорону об`єкта, сплачує всі податки згідно чинного законодавства, що підтверджується рахунками по сплаті електроенергії,оплата заробітної плати електромонтеру, охоронцям, податки на зарплату, прибирання території, покос трави та інше (а.с. 34-42). Позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 01.01.2023 року по 04.09.2023 року в розмірі 15 600,00 грн (а.с. 44). Згідно зі статтею 977 ЦК України, якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов`язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном). За змістом статей 208, 218, 936, 937 ЦК України недодержання сторонами письмової форми угоди не позбавляє їх права у разі виникнення спору доводити наявність останньої іншими засобами доказування, до яких можуть бути віднесені, зокрема письмові докази (розписки, чеки, платіжні доручення та ін.). Зберігання автотранспортних засобів здійснювалося ПрАТ «СП «Партнер» як суб`єктом підприємницької діяльності, у зв`язку з чим такий договір зберігання є публічним. Правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в яких передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. При цьому факт відсутності договору зберігання автотранспортних засобів сам по собі не може бути підставою для звільнення від оплати послуг, якщо особа фактично користувалася ними. Відповідач є власником гаражного боксу, побудованого на території вказаної земельної ділянки гаражний бокс № [NUMBER] по [ADDRESS] , яку обслуговує ПрАТ СП «Партнер». У відповідності із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До витрат, які здійснює ПрАТ СП «Партнер» відносяться витрати на електроенергію, вивіз сміття, електрообладнання, ремонтно-будівельні роботи, обов`язкові платежі та податки. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України). Суд вважає доводи відповідача про відсутність обов`язку сплачувати заборгованість, оскільки між сторонами не укладений договір про надання послуг, необгрунтованими, оскільки відповідач не надав достовірні та достатні докази, що він не користувався гаражним боксом і не зберігав автомобіль за вказаний у позовній заяві період, не отримував послуг автостоянки на земельній ділянці, відведеній позивачу для експлуатації та обслуговування за адресою: [ADDRESS] . Натомість, встановивши, що [PERSON] є новим власником гаражного боксу № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , а ПрАТ СП «Партнер» здійснювало зберігання й охорону майна та несло експлуатаційні витрати на його утримання, суд приходить до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у зв`язку наявні підстави для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України. За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки позивачем надано суду документальне підтвердження надання правової допомоги та витрат, а саме: договір про надання правової допомоги № 01/08-23 від 01.08.2023 року, протокол погодження гонорара від 01.08.2023 року, акт приймання-передачі наданих послуг № 6 за договором про надання правової допомоги № 01/08/23 від 01.08.2023 року, квитанція про оплату юридичних послуг за договором про ндання правової допомоги № 01/08/23 від 01.08.2023 року, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved