Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває позов [PERSON] до Золочівської громади в особі Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання за ним право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] та встановити факт, що позивач з травня 2017 року по 17 лютого 2022 року постійно проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , у будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, [PERSON] , був одружений з [PERSON] , яка померла [INFO] , про що 09 березня 2022 року складено відповідний актовий запис №250. Після її смерті залишився житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав їй на праві приватної власності, номер запису про право власності: 20689003, дата державної реєстрації 26.05.2017. Відповідно до інформації відділу «Центр надання адміністративних послуг Золочівської селищної ради» у цьому будинку крім дружини позивача ніхто не зареєстрований. Зазначаю, що в травні 2017 року він з дружиною переїхав до [PERSON] , до моменту її смерті фактично проживав разом у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Вони були пов`язані спільним побутом, купували за спільні кошти майно, вели спільне господарство, спільно здійснювали витрати на утримання житла, його ремонт тощо. Поховання дружини було здійснено за власні кошти позивача. Після смерті дружини до державного нотаріуса у встановленому законодавством шестимісячний строк позивач не звертався, вважаючи, що належним чином реалізував своє право на спадкування (проживаючи з останньою на час смерті). Заповіт дружиною не був складений. Інші потенційні спадкоємці неї також були відсутні. У квітні поточного року позивач звернувся до державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області з питання прийняті оформлення спадщини. 06.04.2023 отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де зазначено, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видане на підставі пропуску строку для прийняття спадщини, що становить шість місяців з часу відкриття спадщини, та відсутності заяви нотаріусу про прийняття спадщини, як доказу постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Військова агресія рф та ведення активних бойових дій на території Золочівської громади, що почалася 24.02.2022 стала випробуванням і для позивача: у перших числах травня 2022 року він отримав вибухову травму під час обстрілу в [PERSON] та як результат з 10.05.2022 по 26.05.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні функціональної нейрохірургії та ПС державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» Харкова. Повторний обстріл в Золочеві 22.07.2022 спричинив втрату свідомості, а тому позивач з 27.07.2022 по 20.09.2022 знову знаходився на лікуванні у зазначеній вище установі. Крім цього, позивач має з 01.10.2012 другу групу інвалідності загального захворювання. На даний час позивач продовжує володіти та користуватися вищезазначеним будинком, проживаючи в ньому. Засвідчує, що інші потенційні спадкоємці першої черги після дружини відсутні. Звернення до Ленінського районного суду м. Харків з відповідною заявою (в порядку окремого провадження) не усунуло перешкод у оформлені спадщини. Адже Ухвалою суду від 19 травня 2023 року у відкритті провадження йому було відмовлено, роз`яснено право на звернення до суду на загальних підставах (тобто з позовом про визнання права власності в порядку спадкування). З огляду на вищезазначені обставини, визнання за позивачем права на зазначений житловий будинок можливе виключно в судовому порядку, за умови встановлення факту його постійного проживання з дружиною на час її смерті, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. 20 липня 2023 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання. Направлено сторонам копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 19 жовтня 2023 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче судове засідання по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши суду заяву, в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити та справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача Золочівської громади в особі Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області не з`явився, надавши до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника та вирішати справу на розсуд суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Судом було достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 26 грудня 1987 року в Ленінському відділі загс м. Харкова. Після одруження присвоєно чоловікові прізвище [PERSON] , дружині - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано 09.03.2022 Дергачвським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складений відповідний актовий запис № 250. Факт проживання однією сім`єю позивача з [PERSON] підтверджується актом про підтвердження фактичного проживання від 07.04.2023, складеного головою вуличного комітету О.В. Світличної, сусідів - [PERSON] , [PERSON] , засвідченого секретарем виконкому С.О. Голован. Надані позивачем докази є належними та допустимими, з точки зору закону, його проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, придбання ними послуг та ведення спільного господарства. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Виходячи з викладеного та надані позивачем докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог у цій частині. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Вище суд прийшов до висновку про проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю до її смерті та ведення ними спільного господарства. З копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.04.2023, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видане на підставі пропуску строку для прийняття спадщини, що становить шість місяців з часу відкриття спадщини, та відсутності заяви нотаріусу про прийняття спадщини, як доказу постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкомці відсутні. Вище суд прийшов до висновку, що позивач проживав з померлою однією сім`єю травня 2017 по [INFO] . Виходячи з цього, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача і в частині визнання за ним права на спадщину після смерті [PERSON] та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] .

Outcome: approved