Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач у лютому 2023 року звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.12.2020 ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» (далі по справі - орендодавець) та [PERSON] (далі по справі - орендар) уклали договір оренди нерухомого майна № 23, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) на передбачений цим договором строк оренди приміщення. Місцезнаходження приміщень визначено згідно з додатком до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. Відповідно до додатку № 1 до Договору оренди нежитлових приміщень № 23, орендодавець передав орендареві у користування офіс № 316, літ. "А", площею 18,50 кв.м, та склад на 1 поверсі літ. «А», площею 10,00 кв.м. та склад на 1 поверсі літ «В», площею 10,00 кв.м., у майновому комплексі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Днем початку оренди є 01.01.2021, а днем її закінчення - 30.06.2021, що підтверджується актом прийому - передачі приміщення від 01.01.2021. Сторони договору погодили, що розмір щомісячної орендної плати становитиме 4 544,50 грн. (197,00 грн. /кв.м площі приміщення, площа якого дорівнює 18,50 кв.м, 30,00грн/кв.м за складське приміщення, площа якого складає 10,0 кв.м., 60,00 грн/кв.м за складське приміщення, площа якого складає 10,00 кв.м.). 01.07.2021 сторони продовжили строк оренди до 31.12.2021 на попередніх умовах уклавши Додаток №2 до Договору №23. У подальшому, 28.10.2021 сторони уклали Додаткову угоду до Договору № 23, якою погодили збільшення розміру орендної ставки з 01.11.2021. Відповідно орендна ставка для офісного приміщення № 316 була встановлена у розмірі 249,00 грн./ кв.м, а для складських приміщень 39,00 грн/ кв.м. та 78,00 грн. кв.м. Таким чином, розмір орендної плати за один календарний місяць за договором №23 з 01.11.2021 складав - 5 776,50 грн. Пунктом 4.2 Договору оренди нерухомого майна № 23 від 31.12.2020 року передбачено, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну (строку) дії цього договору письмово не заявить про намір його припинити або змінити, цей договір щоразу автоматично продовжується на наступні 6 місяців, але не більше 1 календарного року та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Відповідач свої зобов`язання за договором оренди нерухомого майна № 23 від 31.12.2020 виконував не належним чином, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість зі сплати щомісячних орендних платежів у сумі 4 544,50 грн. [PERSON] погодився з існуванням вказаної суми заборгованості, що підтверджується підписом відповідача в Актах прийому-передачі приміщень від 01.01.2021 та 31.12.2021. Згідно з п. 10.2 Договору оренди нерухомого майна № 23 від 31.12.2020 у разі прострочення строку внесення орендної плати та/або будь-яких інших передбачених цими договорами платежів, орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до п. 10.3 Договору оренди № 23 від 31.12.2020, у разі несплати орендної плати більше одного місяця - додатково до сплати пені сплатити на користь орендодавця штраф у розмірі місячної орендної плати, передбаченої цим договором. У зв`язку з простроченням [PERSON] виконання зобов`язань за договорами оренди нерухомого майна №23 від 31.12.2020 позивачем нараховано пеню у сумі 5 744,62 грн., та штраф за несплату орендних платежів більше одного місяця - 56 998,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договорами оренди нерухомого майна № 23 від 31.12.2020 не виконав належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з: суми основного боргу - 44 135,02 грн; пені - 5 744,62 грн; 3% річних -1 011,99 грн; інфляційних втрат - 3 462,07 грн, штрафу за несплату орендної плати більше одного місяця - 56 998,00 грн. Просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 111 351,70 грн., яка складається з: суми основного боргу - 44 135,02 грн; пені - 5 744,62 грн; 3% річних -1 011,99 грн; інфляційних втрат - 3 462,07 грн, штрафу за несплату орендної плати більше одного місяця - 56 998,00 грн., та судових витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою судді від 17.03.2023 відкрито провадженні у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладенні в позові підтримав в повному обсязі, просив задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання призначені на 01.06.2023 на 12 год, 13.09.2023 на 11 год., 03.11.2023 на 12 год. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, як шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації, однак повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», так і шляхом повідомлення через додаток «Viber», що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber». Суд вважає можливим провести заочний розгляд, відповідно до вимог ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31.12.2020 ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» (далі по справі - орендодавець) та [PERSON] (далі по справі - орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 23, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) на передбачений цим договором строк оренди приміщення. Місцезнаходження приміщень визначено згідно з додатком до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. Відповідно до додатку № 1 до Договору оренди нежитлових приміщень № 23, орендодавець передав орендареві у користування офіс № 316, літ. "А", площею 18,50 кв.м, та склад на 1 поверсі літ. «А», площею 10,00 кв.м. та склад на 1 поверсі літ «В», площею 10,00 кв.м., у майновому комплексі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Днем початку оренди є 01.01.2021, а днем її закінчення - 30.06.2021, що підтверджується актом прийому - передачі приміщення від 01.01.2021. Сторони договору погодили, що розмір щомісячної орендної плати становитиме 4 544,50 грн. (197,00 грн. /кв.м площі приміщення, площа якого дорівнює 18,50 кв.м, 30,00грн/кв.м за складське приміщення, площа якого складає 10,0 кв.м., 60,00 грн/кв.м за складське приміщення, площа якого складає 10,00 кв.м.). 01.07.2021 сторони продовжили строк оренди до 31.12.2021 на попередніх умовах уклавши Додаток №2 до Договору № 23. У подальшому, 28.10.2021 сторони уклали Додаткову угоду до Договору № 23, якою погодили збільшення розміру орендної ставки з 01.11.2021. Відповідно орендна ставка для офісного приміщення №316 була встановлена у розмірі 249,00 грн./ кв.м, а для складських приміщень 39,00грн/ кв.м. та 78,00 грн. кв.м. Таким чином, розмір орендної плати за один календарний місяць за договором №23 з 01.11.2021 складав - 5 776,50 грн. Пунктом 4.2 Договору оренди нерухомого майна № 23 від 31.12.2020 року передбачено, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну (строку) дії цього договору письмово не заявить про намір його припинити або змінити, цей договір щоразу автоматично продовжується на наступні 6 місяців, але не більше 1 календарного року та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. За приписами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 5 ст. 762 ЦК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату. Пунктами 5.2 Договору оренди нерухомого майна, передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно, не пізніше 25-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю. Відповідно до п. 5.6 Договору оренди нерухомого майна, нарахування орендної плати починається від дня підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання приміщень та припиняється з дати підписання сторонами акта повернення приміщень. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Пунктом 7.2. Договору закріплено обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші передбачені цим Договором платежі. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] свої зобов`язання за договором оренди нерухомого майна №23 від 31.12.2020 виконував не належним чином, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість зі сплати щомісячних орендних платежів у сумі 4 544,50 грн. Відповідач погодився з існуванням вказаної суми заборгованості, що підтверджується підписом відповідача в Актах прийому-передачі приміщень від 01.01.2021 та 31.12.2021. За таких обставин, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості наданий позивачем, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Доказів повної або часткової сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано. Доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. В силу ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за вказаним договором і з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами оренди нерухомого майна № 23 від 31.12.2020 у розмірі 44 135,02 грн. Згідно з п. 10.2 Договору оренди нерухомого майна № 23 від 31.12.2020 у разі прострочення строку внесення орендної плати та/або будь-яких інших передбачених цими договорами платежів, орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до п. 10.3 Договору оренди № 23 від 31.12.2020, у разі несплати орендної плати більше одного місяця - додатково до сплати пені сплатити на користь орендодавця штраф у розмірі місячної орендної плати, передбаченої цим договором. У зв`язку з простроченням [PERSON] виконання зобов`язань за договорами оренди нерухомого майна №23 від 31.12.2020 позивачем нараховано пеню у сумі 5 744,62 грн., та штраф за несплату орендних платежів більше одного місяця - 56 998,00 грн. Щодо стягнення штрафу у разі несплати орендної плати більше одного місяця - додатково до сплати пені на користь орендодавця сплачується штраф у розмірі місячної орендної плати у розмірі 56 998,00 грн, то суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на боржника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, та Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 2-2171/11. У той же час за це порушення позивачем нараховано і штраф, і пеню, що відповідно до вказаного вище, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16). Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку, який не спростований відповідачем, втрати ТОВ "ЕСО-АВТОТЕХНІКС" від інфляції становлять 3 462,07 грн., 3% річних - 1 011,99 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами оренди нерухомого майна №23 від 31.12.2020 основний борг -44 135 грн.02 коп., пеня за прострочення строку виконання договору - 5744 грн. 62 коп., 3% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання - 1011 грн. 99 коп., втрати від інфляції - 3462 грн. 07 коп., та відмовити у стягненні штрафу за несплату орендних платежів більше одного місяцяу розмірі 56 998,00 грн, оскільки не може бути подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1310 грн.13 коп. Стосовно поданої позивачем заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд доходить до наступного висновку. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Понесені витрати на правничу допомогу сторона позивача доводить Договором про надання правової (правничої) допомоги №01/02/2023-1ПД від 01.02.2023 року укладеним між адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем та ТОВ «ЄСО-АВТОТЕХНІКС»; Додатковою угодою до укладеного між сторонами договору про надання правової (правничої) допомоги №01/02/2023-1ПД від 01.02.2023 року; описом наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги №01/02/2023-1ПД від 01.02.2023 складений 03.02.2023 року. Відповідно до змісту опису наданих послуг за Договором про надання правничої (правової) допомоги №01/02/2023-1ПД від 01.02.2023 складений 03.02.2023 року про виконану адвокатом роботи (надані послуги) та витрачений час відповідно до Договору про надання правової допомоги №01/02/2023-1ПД від 01.02.2023 року, станом на 03.02.2023 року відповідно до п.1.Договору адвокатом виконано наступну роботу (надані послуги): вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору -0,5 год.; п.2 вивчення та аналіз чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи, підготовку та узгодження з Клієнтом правової позиції по справі, збір доказів - 0,25 год; п.3 вивчення та аналіз судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовані спірні правовідносини - 0,25 год; п.4 опрацювання стратегії захисту інтересів клієнта і правових підстав позову; сформування матеріалів позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви з розрахунками (на 15 аркушах) і додатками (42 найменування), а також направлення копій матеріалів позовної заяви на адресу [PERSON] - 5,0 год., всього 6 год. = 12 000 грн. Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 12 000 грн. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як зазначалося вище, позовні вимоги ТОВ «ЄСО-АВТОТЕХНІКС» задоволено частково. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з участю сторін, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, ціни позову, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 5 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та об`ємом виконаної адвокатом роботи.

Outcome: partial