Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

08.08.2023 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до[PERSON] , треті особи: Виконавчий комітет Турківської міської ради Самбірського району Львівської області як орган опіки і піклування, Служба у справах дітей Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] , в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неї, її дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є її матір`ю, батьком є [PERSON] . Її батьки перебували в шлюбі, який 01.06.2023 було розірвано в судовому порядку. У 2020 році відповідач поїхала за кордон і залишила позивача без своєї опіки, з того часу вона не бере ніякої участі у її вихованні, розвитку та утриманні. Відповідач зателефонувала та повідомила, що влаштувала своє життя за кордоном і до них не повернеться, вказала, що не проти позбавлення її батьківських прав. За два минулі роки позивач жодного разу не бачила маму, проживає разом з батьком та перебуває на повному його утриманні. Батько займається її вихованням, піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, готує її до самостійного життя і для її розвитку прикладає всі свої зусилля та можливості. Оскільки, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо неї, робить це свідомо, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. Суд своєю ухвалою від 30.08.2023 відкрив провадження у справі, визначив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання. 24.10.2023 відповідач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не заперечує і підтримує повністю. У підготовчому засіданні 24.10.2023 суд без виходу в нарадчу кімнату, шляхом ухвалення протокольної ухвали, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі законного представника неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , за її заявою, батька [PERSON] , [INFO] . Суд своєю ухвалою від 24.10.2023 відмовив у прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] . Суд своєю ухвалою від 24.10.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що її мати виїхала за кордон і з 2021 року вона з нею спілкується, не цікавиться її життям, вихованням. Коли вона телефонувала матері, то вона не відповідала, не хотіла, щоб вона приїхала до неї закордон, для чого вона навіть виробила закордонний паспорт. Пояснила, що вона не підтримує матір у її виборі розлучитись з батьком, має на неї образу. Хоче, щоб її єдиним опікуном був батько, який про неї дбає. Просила позов задоволити. У судовому засіданні законний представник позивача та третя особа [PERSON] підтримав позов, вказав, що його дитина [PERSON] виявила бажання щодо позбавлення матері батьківських прав і він підтримав її, так як сприяє в реалізації її конституційного права. Зазначив, що дійсно виготовили закордонний паспорт дочці, але відповідач не хотіла, щоб вона до неї приїжджала. На засіданні комісії служби у справах дітей відповідача не було, але представники органу опіки зв`язувались з нею телефоном і вона не заперечила проти позбавлення батьківських прав. Просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзиву не подала, 24.10.2023 через канцелярію суду подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги не заперечує і підримує повністю. У судовому засіданні представник третьої особи Виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області як органу опіки і піклування Гвоздецька М.Ю. позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування захищає права дітей, а тому якщо дитина подала такий позов, то орган опіки та піклування не може цьому перечити, дитина сама так вирішила. Відповідач теж не заперечила проти позову, а тому просила позов задоволити. У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області Стебівка І.І. пояснила, що позивач звернулась до них з заявою про позбавлення батьківських прав її матір. Служба у справах дітей з`ясувала ряд питань та встановила, що дитина не бачила маму 2 роки, матір їй не телефонує, не цікавиться її життям, навчанням, інтересами. Також, служба виїжджала за місцем проживання дитини, де встановила, що неповнолітня [PERSON] проживає з батьком, речей матері в будинку не має. З неофіційного спілкування з сусідами було встановлено, що відповідача давно не бачили. 18.07.2023 було скеровано листа відповідачу про те, що 20.07.2023 відбудеться засідання комісії, відповідач не з`явилась. Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним, відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки сама дитина цього хоче. Просила позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 06.09.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області. Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 01.06.2023 (справа №458/181/23) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 09.10.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку приміщенні/будинку осіб №923 від 27.06.2023, за адресою [ADDRESS] , до складу сім`ї відповідача [PERSON] входять: дочки [PERSON] , [INFO]., та [PERSON] , [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку приміщенні/будинку осіб №983 від 27.06.2023, за адресою [ADDRESS] , до складу сім`ї [PERSON] входять: батько - [PERSON] , [INFO]., мати - [PERSON] , [INFO]., сестра - [PERSON] , [INFO]., племінник - [PERSON] , [INFO]. Згідно з характеристикою учениці 11-го класу Турківського ЗЗСО І-ІІІ ст. №1 [PERSON] , [INFO] виданої 30.06.2023 т.в.о. директора М. Гав`як, класним керівником О. Синичич за №552, [PERSON] навчається в цій школі з першого класу. Школу відвідує систематично. За час навчання в школі зарекомендувала себе, як старанна, дисциплінована учениця. Навчається добре, на уроках уважна, зосереджена, вміє висловлювати свою думку, має добру пам`ять. Вміє працювати в колективі, користується повагою до своїх однокласників, має багато друзів. Батько [PERSON] - [PERSON]. , приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки, систематично спілкується з класним керівником та вчителями щодо успіхів у навчанні доньки. Як видно з акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 04.07.2023 складеного І. Стебівкою - начальником Служби у справах дітей Турківської міської ради, Г. Стефаник - головним спеціалістом служби у справах дітей, з метою обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , на підставі його заяви від 03.07.2023, встановлено, що санітарний стан житла задовільний, батько дружно проживає з двома дочками: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. На час обстеження було встановлено, що в будинку є меблі, які розташовані за призначенням, для дівчат є комп`ютер, окреме ліжко, стіл для навчання. На кухні є кухонний набір, продукти харчування є в наявності. [PERSON] самостійно утримує неповнолітню дочку [PERSON] . Зі слів дитини, встановлено, що її мати перебуває за кордоном з січня 2023. У 2022 році теж перебувала за кордоном, але періодично приїжджала. Для розвитку дитини створені всі необхідні умови. Як видно з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області №190 від 03.08.2023, виконавчий комітет Турківської міської ради як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO]. У цій справі, су встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дочки - позивача у справі [PERSON] , які регулюються Главою 13 Сімейного кодексу України. Вирішуючи спір, суд виходить з таких мотивів та норм закону. Відповідно до положень ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч.1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі Постанова) у п. 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 16 цієї ж Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 553/2563/15-ц (провадження N 61-12305св18) зазначено: "Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого- заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини. Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення її батьківських прав, адже позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. За змістом закону, ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Жодної з цих обставин під час розгляду справи суд не встановив. Так, на підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав позивач [PERSON] вказує, що її мати - відповідач у справі [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, пов`язаних з її вихованням, оскільки у 2021 році відповідач поїхала за кордон і залишила її без своєї опіки, не бере ніякої участі у її вихованні, розвитку та утриманні, не цікавилася її життям, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з нею. Відповідач [PERSON] подала заяву про те. що позовні вимоги не заперечує і підтримує повністю. Суд своєю ухвалою від 24.10.2023 на стадії підготовчого судового засідання відмовив у прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки таке визнання порушує права інтереси неповнолітньої дитини. Суд зазначає, що не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Дослідивши всі обставини у справі, подані докази, суд дійшов висновку, що не заперечуючи проти позовних вимог, відповідач визнала лише обставини щодо того, що у зв`язку з виїздом за кордон, вона не має змоги піклуватись про неповнолітню доньку [PERSON] , брати участь в її вихованні, навчанні, розвитку. При цьому, вказала, що через прийняття нею рішення щодо виїзду за кордон, її доньки не підтримали її в цьому, а навпаки, стали на сторону свого батька. Такі обставини не заперечила і сама позивач [PERSON] в судовому засіданні, при цьому вказала, що має образу на матір, через її розлучення з батьком і хоче, щоб батько був її єдиним опікуном. На переконання суду, за конкретних обставин у цій справі, відсутні підстави стверджувати про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, з урахуванням самої поведінки неповнолітньої дитини, яка має образу на матір, через розлучення з батьком. Перебування відповідача за межами України, влаштування нею особистого життя, само по собі, не є підставою підставою для позбавлення батьківських прав. Інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків, з урахуванням відносин, які склались між матір`ю і дочкою в світлі розлучення батьків, наявності інших обставин, які в силу приписів ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, позивач [PERSON] суду не надала. Оцінюючи відповідно до ст. 89 ЦПК України висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дочки [PERSON] у сукупності з усіма іншими доказами і в розрізі встановлених в суді конкретних обставин, суд зазначає, що такий висновок складено без врахування всіх обставин справи, зокрема, без з`ясування дійсних причини за яких відповідач ухиляється від спілкування з дитиною, її виховання, без перевірки обставин, які можуть створювати перешкоди відповідачу у виконанні нею своїх батьківських обов`язків. Як пояснила в судовому засіданні представник Служби у справах дітей Стебівка І.І., такий висновок орган опіки і піклування зробив зі слів неповнолітньої [PERSON] , зі слів сусідів, які давно не бачили відповідача [PERSON] . На засіданні комісії відповідач присутня не була. Вказаний висновок має рекомендаційний характер, не є обов`язковим для суду. А тому, з урахуванням викладеного, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини (ст. 19 Сімейного кодексу України) і суд не бере його до уваги. Також, суд вважає неприйнятними твердження представника органу опіки та піклування Гвоздецької М.Я., представника служби у справах дітей Стебівки І.І. в судовому засіданні про те, що оскільки сама позивач [PERSON] , якій вже виповнилось 16 років, вирішила позбавити матір батьківських прав, тому вони не можуть цьому перечити і це відповідає найкращим інтересам дитини. Такі твердження, з урахуванням неповного з`ясування дійсних обставин при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача в цій справі, йдуть в розріз з покладеним державою на орган опіки та піклування обов`язку здійснювати правовий захист прав і законних інтересів дитини. Відтак, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази та надавши їм оцінку, встановивши дійсні обставини справи, відповідно до положень ст. 164 СК України, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, враховуючи те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суддійшов висновку, що позбавлення батьківських прав є недоцільним, оскільки таке є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за конкретних встановлених судом обставин у цій справі з врахуванням характеру спірних правовідносин, недоведеністю позовних вимог, застосовувати не має підстав, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Щодо судових витрат. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати у вигляді сплаченого за подання позовної заяви судового збору в розмірі 1073,60 грн. покладаються на позивача.

Outcome: dismissed