Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У липні 2023 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась представниця [PERSON] адвокат Єфремова Ж.А. з позовом до [PERSON] про визнання права власності, у якому просила суд визнати за [PERSON] право власності на гараж елінг ОВМСРЛ «Старт» загальною площею 221,7 кв.м (реєстраційний номер майна 24943235), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на праві приватної власності належить гараж-елінг ОВМСРЛ «Старт» загальною площею 221,7 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 21.03.2012 року, виданого позивачу Виконкомом Орджонікідзевської селищної ради. 01 червня 2023 року позивач уклала з [PERSON] Протокол про наміри щодо укладення договору купівлі-продажу гаражу-елінгу від 01.06.2023 року. Відповідно до умов п. 2 Протоколу про наміри, позивач зобов`язалась у строк до 01 серпня 2023 укласти з відповідачем та посвідчити у нотаріуса договір купівлі-продажу наражу. Згідно з п. 3 Протоколу про наміри, ціна гаражу складає 450000 грн. 08 червня 2023 року позивач, бажаючи укласти договір купівлі-продажу гаражу, звернулася до приватного нотаріуса КМНО Заган М. А., однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії № 63/02-02 від 08.06.2023 року, оскільки не надала нотаріусу оригінал свідоцтва про право власності. В той же час, нотаріус дала позивачу Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з якої чітко вбачається, що право власності на гараж зареєстроване за позивачем. 12 червня 2023 року позивач отримала від відповідача лист № 1206 від 12.06.2023 року, копія додається. В зазначеному листі Відповідач вказав, що позивач нібито не має підтвердженого права власності на гараж та не може ним розпоряджатися, з огляду на що відповідач виявив намір відмовитись від Протоколу про наміри та придбання гаражу. Таким чином, відповідач не визнає наявне у позивача право власності на гараж, а позивач, в свою чергу, позбавлена можливості реалізувати це право, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа. Оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 21.03.2012 року зберігався всередині гаражу. Свідоцтво про право власності на гараж було втрачене позивачем, а отримати його дублікат не видається можливим. Так, внаслідок анексії, влаштованої російською федерацією, території Автономної Республіки Крим наразі окуповані. У зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України "Про судоустрій і статус суддів",\~частини першої статті 12\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснення правосуддя судами Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розташованими на тимчасово окупованих територіях, Верховний суд розпорядженням\~від 05.07.2022 № 36/0/9-22\~змінив територіальну підсудність судових справ на\~Малиновський районний суд м. Одеси (окрім кримінальних проваджень). Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.07.2023 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 12.09.2023 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2023 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.10.2023 року. У судове засідання позивачка, представниця позивача не з`явились. Адвокат Єфремова Ж.А. надіслала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Також, просила суд справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Надіслав до суду клопотання, у якому просив суд розгляд справи проводити за його відсутності. Також, зазначив, що дійсно між сторонами було укладено Протокол про наміри щодо укладення договору купівлі-продажу гаражу-елінгу від 01.06.2023 року, проте після відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, він відмовився від придбання гаражу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.03.2012 року, виданого Виконкомом Орджонікідзевської селищної ради, [PERSON] на праві приватної власності належить гараж-елінг ОВМСРЛ «Старт», загальною площею 221,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6) 01.06.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Протокол про наміри щодо укладання договору купівлі-продажу гаражу-елінгу, відповідно до умов якого, сторони домовились про намір укласти у майбутньому договір купівлі-продажу гаражу елінгу ОВМСРЛ «Старт», загальною площею 221,7 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7) Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М.А. було відмолено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , оскільки, у [PERSON] відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. (а.с.8) [PERSON] листом від 12.06.2023 року вих. № 1206 повідомив [PERSON] про відмову від протоколу про наміри від 01.06.2023 року та відмову від наміру придбати гараж-елінг. (а.с.11) Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено вст.321 ЦК України. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зіст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно дост.317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачці. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення уст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2023 року вбачається, що право власності на нерухоме майно: гараж-елінг ОВМСРЛ «Старт», загальною площею 221,7 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстровано з 21.03.2012 року за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 12.03.2012 року, виданого Виконкомом Орджонікідзевської селищної ради, відомості про подальше відчуження вказаного майна в реєстрі відсутні (а.с.43, 44) Враховуючи вищевикладене, а також неможливість позивача отримати у встановленому законом порядку дублікат правовстановлюючого документу через тимчасову окупацію російською федерацією території АР Крим, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, та визнання за [PERSON] право власності на гараж-елінг ОВМСРЛ «Старт», загальною площею 221,7 кв.м.. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved