Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з грудня 2018 року спільно проживала однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вела спільне господарство, формувала спільний бюджет. [INFO] [PERSON] загинув у м. Вінниці від сполученої травми тіла внаслідок ракетного обстрілу м. Вінниці. Позивач вказує, що вона має бажання реалізувати свої права на отримання спадщини, однак відсутність зареєстрованого шлюбу позбавляє її цього права, а тому з метою реалізації прав на спадкування звернулася з цим позовом до суду. Позивач зазначає, що в період спільного життя вони фактично виконували права та обов`язки чоловіка та дружини, разом відпочивали, що підтверджується фотознімками. Крім того, [PERSON] при зарахуванні на військову службу власноручно, заповнюючи анкетні дані, зазначив її своєю цивільною дружиною. Також [PERSON] під час спільного проживання зробив її пропозицію вступити в шлюб, що підтверджується фотознімками із зазначенням дати - 13 січня 2022 року. Позивач вказує, що ці обставини також можуть підтвердити і рідні померлого (батько та сестра), які залучені до справи. Зважаючи, що померлий [PERSON] мав двоє дітей від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також доньку [PERSON] , [INFO] , позов пред`явлений і до них. З урахування викладеного, просила позов задовольнити та встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з грудня 2018 року по 14 липня 2022 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.1-4). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження (а.с.37). 09 червня 2023 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , подала відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідач зазначає, що викладені обставини в позовні заяві не відповідають дійсності, оскільки між позивачкою та загиблим [PERSON] не було відносин притаманних подружжю, а в період час з 11 червня 2020 року по [INFO] загиблий [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] та їх спільною донькою [PERSON] . Факт такого проживання однією сім`єю, крім акту ОСББ, також підтверджується спільними фотографіями та ці обставини можуть підтвердити свідки. Також зазначає, що [PERSON] лише зустрічався з позивачкою, можливо в невеликий відрізок часу проживав разом з останньою, однак спільного нерухомого майна в них немає, дітей теж, зареєстровані вони за різними адресами, в різних населених пунктах. Надана анкета, яка заповнена [PERSON] , на думку відповідача, не підтверджує факт проживання позивача із загиблим в період часу з грудня 2018 року по 14 липня 2022 року. Також вказує, що позивачка зазначає, що встановлення цього факту їй необхідно для прийняття спадщини, однак ці обставини теж не відповідають дійсності, оскільки у померлого [PERSON] не має спадкового майна та і позивачка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась, спадкова справа не заводилась. На думку відповідача, основною метою цього позову є отримання частини виплати, які виплачуються у випадку загибелі військовослужбовцями, та відібрання в дітей загиблого частини цих виплат. Також звертає увагу, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка. При цьому, факт спільного відпочинку, спільна присутність на певних святкуваннях, перебування у близьких стосунках, самі по собі без доведення ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету також не можуть свідчити, що між сторонами були усталені відносини протягом певного періоду часу. Також відповідач звертає увагу на підвідомчість справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з громадянином, який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії (а.с.55-63). Позивач [PERSON] надала відповідь на відзив та вказує, що вона не мала жодного наміру водити суд в оману, оскільки надала повну інформацію про відповідачів у справі. Щодо надання відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, то вказує, що вона зверталась за консультацією до приватного нотаріуса, яка повідомила, що оскільки між нею та загиблим шлюб не був зареєстрований, тому вона не входить до черг спадкування та за законом відсутні підстави для подання заяви про прийняття спадщини й рекомендувала звернутися із заявою до суду. У зв`язку з цим з метою реалізації права на спадщину вона і звернулась до суду з цією позовною заявою. Щодо спадкового майна, то зазначає, що у померлого є відкритий рахунок у банку на який останній отримував грошове забезпечення військовослужбовця, що є одним із складових спадщини. Додатково вказує, що підтвердженням обставин її спільного проживання із загиблим в період часу з грудня 2018 року по червень 2021 року за адресою: [ADDRESS] , а з 10 червня 2021 року по 14 липня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , є договір на замовлення послуг «Воля-Кабель» від 07 серпня 2019 року та додаткова угода до протоколу замовлення послуг, які після зміни адреси проживання були переадресовані за новою адресою. Також звертає увагу, що за час проживання з [PERSON] вони спільно придбавали одяг, меблі, транспортний засіб, ремонтувалася техніка (холодильник), оплачувалися комунальні послуги. Крім того, вона здійснювала перекази коштів як аліментів від імені померлого на карткові рахунки [PERSON] , що підтверджується копією виписки по картковому рахунку. Що стосується наданої відповідачем довідки ОСББ, на думку позивача, викладена в ній інформація не відповідає дійсності, оскільки в ній вказано, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] в період часу з 11 червня 2020 року по 27 грудня 2020 року, однак [PERSON] загинув у 2022 році, а довідка підтверджує факт проживання осіб на момент звернення з таким запитом. Також позивач зазначає, що встановлення факту проживання відповідачки з померлим не є предметом позову, а поданні нею фотознімки підтверджують лише про проведення їх спільного дозвілля. Також вважає безпідставним посилання на постанову Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22 та вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.79-82). 03 липня 2023 року [PERSON] як законний представник [PERSON] надала заперечення на відповідь на відзив у вигляді пояснень та вказує, що твердження позивача про придбанням позивачем спільно з загиблим транспортного засобу не відповідає дійсності, оскільки останній мав лише один транспортний засіб «Опель Вектра», д.н.з. [NUMBER] , яким він користувався з 2019 року та саме, перебуваючи поряд з ним, загинув. Однак даний транспортний засіб зареєстрований на її ім`я, зважаючи, що саме вона в той час мала з ним сімейні відносини. Інших автомобілів у [PERSON] не було. Вказані обставини, на думку [PERSON] , свідчать, що загиблий не відносився до позивача як дружини. Що стосується інших наданих доказів (протоколу замовлення Інтернет послуг, виписки по картковому рахунку, sms-повідомлень та рахунків на оплату комунальних послуг), то вони не підтверджують факт проживання померлого з позивачкою однією сім`єю (а.с.151-155). Інші учасники справи своїм правом на надання заяв по суті не скористалися. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) витребувано з Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області копію спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . Суд не залучав Орган опіки та піклування як третю особу з огляду на представлення інтересів дітей в справі їх законними представниками (а.с.127). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницького області від 20 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.183). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд визнав обов`язкову явку позивача [PERSON] (а.с.209). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2023року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання), враховуючи положення ст. 83 ЦПК України щодо порядку надання стороною доказів та відсутність підтвердження надання доказу іншим сторонам, суд не взяв до уваги відеозапис на DVD-R носії, а.с.15. У судовому засіданні [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовні заяві. При цьому позивач [PERSON] визнавала ту обставину, що з червня 2020 року та до кінця 2020 року вона не проживала разом з [PERSON] . Законний представник відповідача [PERSON] та її представник - адвокат Зубань О. О. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, просили в задоволені позову відмовити. При цьому також просили стягнути судові витрати, докази щодо яких будуть надані згодом. Законний представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] також заперечувала щодо задоволення позову, вказуючи, що викладені позивачем обставини не відповідають дійсності. Зазначає, що після розірвання шлюбу з загиблим, від якого має двох дітей, він з червня 2012 по травень 2015 року проживав з [PERSON] . Потім повернувся до неї та до червня 2019 року вони проживали з ним однією сім`єю. Їй відомо, що [PERSON] ще певний час проживав з [PERSON] та має з нею доньку. Щодо [PERSON] , то вважає, що характер їх відносин не був сімейним. При цьому не заперечувала, що один раз від позивача на її рахунок надійшли аліменти на утримання дітей. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання. При цьому відповідач [PERSON] просив розгляд справи провести у його відсутність, про що подав відповідну заяву, в якій також заперечував щодо задоволення позову та вказував, що його син [PERSON] не повідомляв його з ким він проживав. Допитана як свідок [PERSON] , яка є хрещеною матір`ю [PERSON] , показала, що [PERSON] з червня 2020 року по кінець 2020 року проживав однією сім`єю з [PERSON] та їх спільною дитиною [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] , яку вони винаймали. Свідок неодноразово приходила до них в гості, в квартирі були речі покійного, фотографії. Відносини у сім`ї були теплими, донька [PERSON] називала [PERSON] татом. Також вони сім`ями зустрічались у свідка вдома, відпочивали разом на «День міста». Допитана як свідок [PERSON] , повідомила, що вона є подругою [PERSON] та зі слів останньої їй відомо, що в червні 2020 року вона з [PERSON] шукали квартиру для спільного проживання. В цей же час свідок і познайомилася з [PERSON] . Свідок була у них вдома, в квартирі були речі [PERSON] , зокрема одяг, засоби особистої гігієни. В серпні 2020 року вони сім`ями разом відпочивали на морі, де [PERSON] запропонував [PERSON] вийти за нього заміж. В жовтні 2020 року вони разом святкували день народження свідка, а в кінці 2020 року вона дізналась, що вони розійшлися. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] є хрещеним батьком її дитини. Вона знає [PERSON] з 2015 року. На той час він проживав з [PERSON] . В червні 2019 року вони розійшлися. Наступний раз вона побачила [PERSON] в 2020 році на весіллі у брата її чоловіка, на яке [PERSON] прийшов разом із [PERSON] , а в жовтні 2021 року на святкування дня народження її дитини [PERSON] прийшов з [PERSON] . Свідкові відомо, що [PERSON] деякий час прожив із [PERSON] в орендованій квартирі в районі « Тяжилів ». З цієї квартири вони забирали позивачку, коли їхали на похорон [PERSON] . Допитаний як свідок [PERSON] повідомив, що він познайомився з [PERSON] в кінці 2017 року, вони були друзями. Подробиць його особистого життя свідкові не відомо, так як [PERSON] був скритним і на дану тему не любив розмовляти. Під час дозвілля він завжди приходив разом із [PERSON] . Їхні відносини він може охарактеризувати як сімейними, вдома в квартирі він не був. Свідок [PERSON] показала, що з 11 червня 2021 року вона здавала в оренду квартиру [PERSON] та [PERSON] . Вони проживали в квартирі як подружжя. Ними було придбано в квартиру телевізор, холодильник, диван та інші речі, вони замовили послуги Інтернету. Вона приходила до них в квартиру приблизно 2-3 рази на місяць та майже завжди їх бачила разом. В квартирі були речі [PERSON] і в неї не було сумнів, що це подружня пара. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що він перебував в дружніх відносинах із [PERSON] . Йому відомо, що останній проживав із [PERSON] в одній квартирі як дружина та чоловік з грудня 2018 року, вони вели спільний побут, купували речі, автомобіль, мали спільний бізнес, проводили разом дозвілля. [PERSON] мав намір одружитися з [PERSON] . На військову службу пішов у березні 2022 року та під час розмови просив, щоб в разі його смерті він допомагав [PERSON] . Остання була також на впізнанні трупа. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 червня 2013 року в справі №152/1237/13-ц, що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному реєстрі судових рішень, що є у відкритому доступі. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 29 березня 2011 року та серії [NUMBER] від 20 липня 2008 року (а.с.97-98). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 серпня 2022 року (а.с. 172). З акту ОСББ «Замостя - 31» №14 від 07 червня 2023 року слідує, що у квартирі [ADDRESS] власником якої є [PERSON] в період з 11 червня 2020 року по 27 грудня 2020 року проживали цивільний чоловік [PERSON] , цивільна дружина [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.70). В грудні 2020 року відповідач [PERSON] уклала договір купівлі-продажу №7594/20/11244 транспортного засобу марки «OPEL VECTRA», д.н.з. [NUMBER] . Як слідує з наданих світлин цим автомобілем користувався [PERSON] , що не заперечується сторонами, а також підтверджується показаннями свідків (а.с. 156-160). Як слідує з анкетних даних, заповнених [PERSON] при прийнятті на військову службу у військову частину [NUMBER] , ним власноруч в графі сімейний стан зазначено: цивільну дружину [PERSON] , колишню дружину [PERSON] та дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON] (а.с.24) . Матеріали справи містять ряд світлин із зображеннями позивачки та померлого [PERSON] з датуваннями травня 2021 року, серпня 2021 року, січня 2022 року. При цьому матеріали справи також містять світлини, датовані червнем - листопадом 2020 року, із зображенням відповідачки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] виступив замовником послуги доступу до Інтернету за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором на замовлення інтернет послуг «Воля-Кабель» від 07 серпня 2019 року, додатковою угодою до протоколу замовлення послуг. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 липня 2022 року ВРАЦС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Причиною смерті стала сполучена травма тіла, що підтверджується довідкою про причини смерті від 16 липня 2022 року (а.с.16, 17) Після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, заповіт останній не залишив, що підтверджується повідомленням Погребищенської державної нотаріальної контори від 29 червня 2023 року № 341/01-16 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 29 червня 2023 року № 73008435(а.с.169-170). Позивач, звертаючись до суду та посилаючись на надані нею докази, в тому числі і показання свідків, просила встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2018 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] ., з метою реалізації права на отримання спадщини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтями 1261-1265 ЦК України передбачено 5 черг спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, другий з подружжя та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Також у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Тобто особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу ( ст. 1264 ЦК України). Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 554/8629/17 (провадження № 61-3012св21). Слід зазначити, що системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги. Як вказувалося, особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування в порядку четвертої черги. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України Таким чином встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем не пов`язуватиметься із наданням позивачу права на спадкування за наявності спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, у зв`язку з чим особа, з якою спадкодавець перебував у фактичних шлюбних відносинах, до спадкування не закликається. Така особа може набути право на спадкування в порядку одержання права на спадкування наступною чергою (ч.2 ст.1258 ЦК України) чи зміни суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Як слідує з матеріалів справи позивач заявляла вказані вимоги саме з метою спадкування. Наразі спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є, зокрема його троє малолітніх дітей, які в силу положень ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину не залежності від подачі ними заяви чи проживання з померлим. Однак позивач, звертаючись до суду та вказуючи, що бажає реалізувати свої право на спадщину, жодних вимог, що пов`язані з одержанням нею права на спадкування чи то зі зміною суб`єктного складу на спадкування не заявляла. Сам же факт за таких умов не може бути самостійної підставою для виникнення юридичних наслідків. Слід відмітити, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету для якої необхідне його встановлення. До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20. При цьому юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самої особи. В позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2018 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] , тобто протягом трьох з половиною років. І такий факт вона просить встановити з метою спадкування. Як уже зазначалось, право на спадкування за законом у порядку четвертої черги мають особи, які не тільки проживали зі спадкодавцем однією сім`єю, але і якщо таке спільне проживання однією сім`єю було не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Наразі матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт її проживання не менше 5 років та і сама позивачка таких вимог не заявляла, вказуючи, що цей період становить лише три з половиною роки (з грудня 2018 року по 14 листопада 2022 року). Тобто і при доведені факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу протягом трьох з половиною років він не породжує юридичних наслідків для позивача. З огляду на те, що встановлення позивачу факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу протягом трьох з половиною років необхідно їй як наслідок лише для отримання права на спадщину за законом, та такий факт не породжує юридичних наслідків, тому факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в цій конкретній справі, не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для позивача. Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволенню не підлягають, та в їх задоволенні слід відмовити. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачкою, залишаються за нею. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed