Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

21.08.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на частину садового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Як підставу зазначено, що сторони по справі є рідними сестрами. Їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було розірвано. Батько [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 0,057 га по [ADDRESS] , а також розташований на ній об`єкт нерухомого майна, зокрема, садовий будинок [ADDRESS] . Садовий будинок складається з однієї житлової кімнати, кухні та коридору, та має загальну площу 37,5 кв.м. Земельна ділянка та розташований на ній садовий будинок належали батькам [PERSON] , зокрема, [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Після їх смерті все належне майно успадкував їх син, тобто батько [PERSON] , прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, проте через неналежне оформлення прав власності на спадкове майно батьками [PERSON] змушений був звернутись до суду про визнання за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] права власності на земельну ділянку. Рішенням суду від 24.12.2019 позовні вимоги задоволені, однак поза увагою залишились права їх батька на садовий будинок, який розташований на цій земельній ділянці, та який був побудований його батьками ще у 1990 році. Документацію на будівництво садового будинку [PERSON] виготовлено у 1989 році. Спадкове майно було закінчене будівництвом їх дідусем та бабусею в 1990 році. Тобто, було збудоване ще до 1992 року. В експлуатацію спадкове майно не приймалось, право власності на нього ними за життя не оформлялось. Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично, єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Вказує, що вони з відповідачем є єдиними спадкоємцями майна після смерті [PERSON] , кожна по частини спадкового майна, в тому числі і садового будинку по [ADDRESS] . За їхніми заявами приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 28/2022 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач вказує, що 30.03.2023 приватним нотаріусом ій та відповідачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , згідно яким вони успадкували по частині кожна на земельну ділянку площею 0,057 га кадастровий номер 2621210100:01:008:0691 по [ADDRESS] . Однак під час оформлення прав на спадкове майно виявилось, що документ на право власності на садовий будинок відсутній. Тобто будинок не оформлявся ні за [PERSON] його дружною [PERSON] , на за [PERSON] , який спадщину після смерті своїх батьків прийняв, однак у встановленому законом порядку не оформив. 11.08.2023 приватним нотаріусом відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на частини садового будинку по [ADDRESS] , в зв"язку з чим просила позов задовольнити. 28.09.2023 [PERSON] подано зустрічну позовну до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на частину садового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . В якості підстав зазначено викладені у первісному позові. Ухвалою суду від 06.11.2023 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісним позовом та закрито підготовче провадження. Позивач підтримала первісний позов та визнала зустрічний позов, подавши заяву до суду. Розгляд справи просила проводити без її участі. Представник відповідача, адвокат Легін В. Б., подав заяву, за якою відповідач за первісним позовом не заперечує щодо його задоволення, а також просила задовольнити зустрічний позов. Розгляд справи проводити без її участі та участі представника. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про прийняття визнання відповідачами позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб. Ч. 1 ст.\~15, ч. 1 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно положень ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 23). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 24), а [INFO] помер [PERSON] в округу [PERSON] (а. с. 19-22). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером: 2621210100:01:008:0691 площею 0,057 га в [ADDRESS] , цільовим призначенням для індивідуального садівництва, а також розташований на ній садовий будинок [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0,0570 на території Галицької міської ради належала [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю (а. с. 25). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (видане 11.04.2000, зареєстровано в реєстрі № Д-120) спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділянки для садівництва загальною площею 0,0570 га, що знаходиться на території Галицької міської ради, і ця земельна ділянка належить спадкодавцю [PERSON] на підставі Держаного акту (а. с. 28). Копією заповіту від 25.03.2005, посвідченого нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори підтверджується, що [PERSON] заповідала [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку для ведення садівництва, а також належні їй грошові заощадження (а. с. 29). Витягом з Державного реєстру речових прав від 30.03.2023 земельна ділянка площею 0,057 га з кадастровим номером 2621210100:01:008:0691, частки зареєстровано за [PERSON] (а. с. 15). Як вбачається з матеріалів справи технічний паспорт на садовий (дачний) будинок по [ADDRESS] виготовлений на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9-10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2023, посвідченого приватним нотаріусом, [PERSON] та [PERSON] належить по частці земельної ділянки, яка підлягає державній реєстрації (а. с. 13, 16). Рішенням суду від 24.12.2019 за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0570 га з цільовим призначенням - ведення садівництва, що розташована на території Галицької міської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (а. с. 26). Довідкою № 02.1-18/1272 від 29.06.2023, виданою міським головою Галицької міської ради підтверджено, що садовий будинок, який належить [PERSON] та [PERSON] дійсно знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 30). Відповідно до довідки від 04.10.2022 приватним нотаріусом заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] .. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його доньки: [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає (а. с. 57). За копією свідоцтва від 15.03.2011 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] від (а. с. 58). Постановою від 11.08.2023 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки садового будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7-8). Отже судом\~встановлено,\~що реєстрація\~права власності\~на садовий\~будинок [ADDRESS] не проводилась. Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року» зазначив що, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 316-319, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. За вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Такий висновок викладено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Відповідно до ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. З огляду на викладене вище, проаналізувавши встановлені\~обставини по\~справі,\~оцінивши надані\~в силу\~положень ст.\~81\~Цивільно-процесуального\~кодексу України\~докази в\~їх сукупності,\~враховуючи те,\~що вимоги\~позивача є\~виправданими,\~направлені на\~захист його\~майнових прав,\~беручи до\~уваги те,\~що відповідач\~позов визнала,\~та можливість\~вирішення вказаного\~питання в\~позасудовому порядку\~на даний\~час відсутня,\~суд дійшов\~висновку щодо\~задоволення позовних\~вимог [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] . Враховуючи відсутність сторін по справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved