Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: адвокат Комарницький Е.Г. через канцелярію суду подав позов, у якому від імені своєї довірительки просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.10.2018 Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2208, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що його довірителька 02.10.2018 зареєструвала шлюб зі [PERSON] . У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні [PERSON] . На даний час стосунки у його довірительки з відповідачем погіршились, оскільки в них виявились різні характери та погляди на життя, через що в сім"ї часто виникають сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства і бюджету вони не ведуть, проживають окремо близько двох років. Оскільки між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, вважає, що заходи щодо збереження сім`ї та надання строку на примирення, позитивних результатів не дадуть. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Комарницький Е.Г. у судове засідання не з`явилися, від останнього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій вони позов підтримали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав, просив шлюб розірвати. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 17 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 19 жовтня 2023 року від відповідача на адресу суду поступила заява про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. 09 листопада 2023 року від представника позивачки поступила заява про розгляд справи без їх участі, в якій вони позов підтримали, просили задовольнити. Ухвалою суду від 09.11.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. До судового засідання інших заяв від сторін не поступало. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: згідно із даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.10.2018, сторони зареєстрували шлюб 02.10.2018 в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2208. Прізвище дружини до одруження - [PERSON] , після одруження - [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається зі світлокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19.03.2019, серії [NUMBER] від 19.03.2019, за час шлюбу у сторін народилися відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 632, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 633 (а.с. 11, 12). Згідно із даними довідок за №2033, 2034 про реєстрацію місця проживання особи від 13.05.2019 (а.с.13, 14) та довідки №1452 про реєстрацію місця проживання особи від 10.12.2018 (а.с.15), малолітні діти проживають за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю, позивачкою по справі. Позивачка зазначає, що сторони проживають окремо більше двох років, їхня сім`я припинила своє існування. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи сторони позивачки про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. [PERSON] не бажає зберігати сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечив [PERSON] , визнавши позов. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Спору щодо місця проживання малолітніх дітей, які на момент розгляду справи в суді проживають разом з матір`ю, на підтвердження чого вона подала довідки про місце їх реєстрації, не має. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матір`ю. Розподіл судових витрат між сторонами: згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підтвердження понесення судових витрат позивачка подає платіжну інструкцію № 0.0.3244063499.1 від 11.10.2023 (а.с. 17) про сплачений нею судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути 536,80 грн витрат по оплаті судового збору, а позивачці повернути з державного бюджету 536,80 грн. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - ордер серії АТ № 1051088 від 06.10.2023 на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Комарницьким Е.Г. (а.с. 5); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001814 від 04.06.2021 адвоката Комарницького Е.Г. (а.с. 16); - акт про надання правничих послуг від 05.10.2023, у якому визначено характер правової допомоги з її вартістю: зустріч з клієнтом та ознайомлення з матеріалами справи - 2010,00 грн, вивчення правової позиції, аналіз доказів матеріалів справи- 1340,00 грн, складання позовної заяви про розірвання шлюбу- 2680,00 грн. Загальна сума 6030,00 грн (а.с. 4); - квитанцію до прибуткового касового ордера № 015 від 11.10.2023, відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Комарницькому Е.Г. 6030,00 грн (а.с. 3). Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, відповідач позов визнав, заперечень щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не висловлював, клопотань про зменшення таких не заявляв, вказана сума є доказово підтвердженою, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 6030,00 грн понесених нею витрат за надання професійної правничої допомоги. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 56, 105, 110, 112-114 СК України,

Outcome: approved