Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Адвокат Поляк М.М. через систему «Електронний суд» звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеною позовною заявою. Посилалася на те, що [INFO] між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис №13. Від вказаного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 13.10.2016 року батько позивача загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті батька позивач проживав разом з сестрою та матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Проте, у березні 2018 році відповідачку було переведено на посаду фінансового директора до філії підприємства за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, остання переїхала на постійне місце проживання до м.Києва, що підтверджується довідкою №185 від 26 вересня 2023 року та договором оренди житла від 20.10.2018 року. Після переїзду до м.Києва [PERSON] не спілкувалася з дітьми, не цікавилася їхнім життям, не приїжджала додому та не виконувала свої обов`язки щодо утриманню дітей. Відтак, відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не піклується про дитину та не бере участі у її вихованні. У зв`язку з чим, починаючи з березня 2018 року по сьогоднішній день обов`язки з виховання та утримання неповнолітньої [PERSON] виконує її старший брат - [PERSON] . Відповідно до акту проживання №12 від 28.09.2023 року [PERSON] постійно проживає з неповнолітньою сестрою за адресою: [ADDRESS] . Матір [PERSON] з 2018 року за вказаною адресою не з`являлася. [PERSON] є ученицею 10-В класу Чернівецького ліцею №7 та за час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована та комунікабельні учениця. З характеристики [PERSON] вбачається, що її брат, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сестри, постійно цікавиться навчанням дитини користується повагою та авторитетом серед інших батьків, систематично відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок з класним керівником. Окрім того, позивач забезпечує сестрі відвідування додаткових гуртків, зокрема школи з вивчення іноземних мов «Cool School». З довідки від 26.09.2023 року вбачається, що з питань навчання та виховання [PERSON] до закладу звертається тільки її брат, [PERSON] , який приводить та забирає її з занять, на регулярній основі оплачує навчання. Разом з тим, позивач турбується і про здоров`я сестри: забезпечує здорове харчування, багато часу приділяє загартовуванню, забезпечує проходження профілактичних оглядів лікарями та за необхідності займається лікуванням тих чи інших хвороб сестри, що підтверджується довідкою сімейного лікаря [PERSON] від 26.08.2023 року. Бабусі та дідусі [PERSON] зі сторони матері та батька померли, що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] та свідоцтва про смерть їхніх батьків. Фактично на сьогоднішній день єдиною особою, яка має бажання і можливість стати піклувальником [PERSON] є її рідний брат [PERSON] , який з кінця лютого 2018 року по сьогоднішній день є піклується дитиною та з покладеними на нього державою обов`язками справляється на належному рівні. Дитина забезпечена всім необхідним для всебічного та гармонійного розвитку. Претензій до піклувальника з боку служби у справах дітей немає. [PERSON] є особою молодого віку, здоровий та працездатний, на диспансерному наркологічному чи психіатричному обліку не перебуває, а протипоказання для виконання опікунства та/або піклування відсутні Станом на 27.09.2023 року позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має. З 25.02.2019 року [PERSON] працює на посаді старшого державного інспектора Відділу митного оформлення №1 Митного поста «Чернівці» Чернівецької митниці Держмитслужби та отримує стабільний дохід. З характеристики виданої безпосереднім керівником позивача вбачається, що останній за час роботи зарекомендував себе з позитивного боку як здібний, дисциплінований, старанний, наполегливий працівник, за складом характеру скромний, стриманий, урівноважений та ввічливий, має авторитет серед колег та товаришів Разом з тим, дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має обсяг прав, одним із яких беззаперечно є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Вказане право дитини при вирішенні спору, яким зачіпається її інтерес, підтверджено нормами як міжнародного, так і національного права. Протягом вересня-жовтня 2023 року психологом [PERSON] проведено бесіди з дитиною, в результаті яких з`ясовано, що [PERSON] не має бажання проживати з матір`ю. В дитини ще й досі спостерігається психологічна травма з того періоду, коли матір покинула сім`ю та переїхали проживати в м. Київ. Зі слів [PERSON] матір не приїжджає до неї, не відвідує, не цікавиться навчанням, захопленнями, не вітає доньку зі святами тощо, у зв`язку з чим остання не бажає бачити матір та підтримувати з нею будь-які контакти Враховуючи те, що з 2018 року відповідачка не бере участі в забезпеченні потреб дитини в харчуванні, медичному огляді, лікуванні та матеріальних потребах, властивих дитині відповідного віку, не цікавиться її життям, не бачиться з нею та не спілкується, не виявляє інтересу до здобуття дитиною освіти, засвоєнню дитиною норм моралі, вважаю що [PERSON] свідомо нехтує потребами своєї дочки, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків, а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Призначити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , піклувальником [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, однак представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують повністю та просила їх задовольнити Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, яка посвідчена 28.08.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коленченко Г.М., згідно якої відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить задовольнити позовну заяву [PERSON] та позбавити її батьківських прав щодо [PERSON] . Представник третьої особи - начальник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради Никитенко І. в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення розгляду справи без її присутності та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Так, з наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.10.1996 року Берегометською сільською Радою Кіцманського району Чернівецької області, зазначено, що [PERSON] , народився в с.Реваківці Кіцманського району Чернівецької області [INFO] . Батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.07.2008 року виконкомом Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, зазначено, що [PERSON] , народилась в с.Реваківці Кіцманського району Чернівецької області, [INFO] . Батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13.10.2016 року виконавчим комітетом Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, зазначено, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за №24. Крім цього, згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 22.05.2017 року виконавчим комітетом Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, зазначено, що [PERSON] , помер [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 08.04.2019 року виконавчим комітетом Неполоковецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, зазначено, що [PERSON] , померла [INFO] . З акту проживання складеного сусідами позивача [PERSON] від 28.09.2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають позивач [PERSON] та його сестра [PERSON] , а відповідачка за вказаною адресою не з`являлася з 2018 року. Згідно характеристики виданої класним керівником 10-В класу Чернівецького ліцею №7 Сидоряк Н. та посвідченої т.в.о. директора Чернівецького ліцею №7 Кейван Н., зазначено, що дитина [PERSON] за час навчання в даному ліцеї зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована та комунікабельна учениця. ЇЇ брат [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сестри, постійно цікавиться навчанням дитини користується повагою та авторитетом серед інших батьків, систематично відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок з класним керівником. Згідно довідки виданої 25.09.2023 року школи з вивчення іноземних мов «Cool School», зазначено, що з питань навчання та виховання [PERSON] до даного закладу звертається тільки брат [PERSON] - [PERSON] , який приводить та забирає її з занять, на регулярній основі оплачує навчання. Згідно довідки сімейного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка» Чернівецької області [PERSON] від 26.09.2023 року, зазначено, що дитина [PERSON] перебуває на обліку в амібулаторно-поліклінічному відділенні ПМД №1 КНП «Міська дитяча поліклініка». За медичною допомогою та проведення профілактичних щеплень з дитиною звертається її старший брат [PERSON] , всі рекомендації сімейного лікаря виконує. Згідно письмової заяви дитини [PERSON] від 20.10.2023 року її матір [PERSON] з 2018 року проживає окремо, вона з того часу проживає разом з братом [PERSON] , який повністю її забезпечує всім необхідним, піклується про неї, забезпечує фінансово, купує одяг та приладдя, проводить з нею дозвілля. Вона і надалі хоче проживати тільки з батьком, оскільки мама нею не цікавиться. Вона не заперечує щодо позбавлення мами батьківських прав щодо неї. Згідно витягу з інформаційно -аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», зазначено, що [PERSON] , [INFO] на території України станом на 27.09.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно довідки про ходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у томі числі на предмет вживання психоактивних речовин №086119 від 28.09.2023 року та сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЗ №028403 від 27.09.2023 року, зазначено, у [PERSON] , [INFO] психіатричні, у тому числі спричиненні вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання -відсутні. Згідно характеристики виданої по місцю працевлаштування позивача [PERSON] , від 29.09.2023 року, зазначено, що [PERSON] , 1996 року народження, працює з 25.02.2019 року на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 Митного поста «Чернівці» Чернівецького митниці Держмитслужби. Характеризується позитивно, як здібний, старанний працівник, має авторитет серед колег. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Аналіз наведеної норми свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Таку правову позицію висловив ВС в справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21) від 26.04.2022 року. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відсутність побачень з дитиною та навіть спроб їх здійснення, свідчить про відсутність інтересу до дитини з боку відповідача, що відповідно до рішення «Хант проти України» є підставою для позбавлення батьківських прав. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено що з березня 2018 року відповідачку [PERSON] переведено на посаду фінансового директора до філії підприємства за адресою: с.Петропалівська-Борщагівка Бучанського району Київської області, а тому вона переїхала проживати до м.Києва, з того ж часу відповідачка не приймає участі в житті дитини [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання дитиною освіти. Вказані обставини визнаються сторонами та ніким не оспорюються. Таким чином суд вважає, що відповідачкою [PERSON] свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини [PERSON] є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З поданої неповнолітньої дитини [PERSON] заяви до суду встановлено, що мама її не утримує і не виховує. На даний час вона проживає зі своїм братом, який повністю її забезпечує всім необхідним, піклується про неї, забезпечує фінансово, купує одяг та приладдя, проводить з нею дозвілля. Вона і надалі хоче проживати тільки з братом, оскільки мама нею не цікавиться. Вона не заперечує щодо позбавлення мами батьківських прав щодо неї. ЄСПЛ неодноразово зауважував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно висновку практичного психолога-консультанта за результатами психологічного дослідження [PERSON] від 12.10.2023 року протягом вересня-жовтня 2023 року психологом [PERSON] проведено бесіди з дитиною, в результаті яких з`ясовано, що [PERSON] не має бажання проживати з матір`ю. В дитини ще й досі спостерігається психологічна травма з того періоду, коли матір покинула сім`ю та переїхали проживати в інше місто. Зі слів [PERSON] матір не приїжджає до неї, не відвідує, не цікавиться навчанням, захопленнями, не вітає доньку зі святами тощо, у зв`язку з чим остання не бажає бачити матір та підтримувати з нею будь-які контакти. Враховуючи емоційний стан дитини, її особистісні та індивідуальні особливості, необхідності зменшення рівня психологічної травматизації, створення сприятливої психологічної атмосфери, є несприятливим для психіки дитини її спілкування з матір`ю. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, адже це якнайкраще відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.244 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення над неповнолітньою дитиною [PERSON] піклування, призначивши її піклувальником [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , щодо якого не встановлені обставини, передбачені ст.212 СК України. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, вік її дитини, яка потребує необхідного забезпечення, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, а також з реальної можливості відповідачки сплачувати щомісячно аліменти, не порушуючи прав останньої суд вважає, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти на утримання [PERSON] , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідачки.

Outcome: approved