Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 13.02.2021 року в Калуському міськрайонному відділ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №75; від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , яки проживає з нею і знаходиться на її вихованні ат утриманні; подружнє життя у них не склалося, міцної сім`ї вони не створили; з березня 2023 року вони стали проживати окремо, подружніх стосунків не підтримують, а в даний час вона довідалася, що відповідач живе з іншою жінкою; таким чином, їхній шлюб фактично розпався і існує лише формально; в зв`язку з цим, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому звернулася з даним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача, адвокат Лютак Л.Л. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача згідно її заяви від 24.11.2023 р., позовні вимоги підтримують, не заперечили щодо заочного розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про\~дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони 13.02.2021 р. зареєстрували шлюб (а.с. 4). До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Причиною розлучення є різні погляди на сімейне життя, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Сім`я розпалася, шлюб носить тільки формальний характер. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги позивача щодо залишення дитини на проживанні із нею, суд звертає увагу на те, що у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Таким чином, вказана вище позовна вимога не може вирішуватись разом із позовом про розірвання шлюбу та підлягає розгляду як окремий позов із посиланням на певні обставини та факти, залучення у справі органу опіки та піклування. У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується наданою квитанцією (а.с. 3), а тому із відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн. сплаченого нею судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Також, позивачем понесено судові витрати із отримання правової допомоги у розмірі 2000 грн. (а.с. 12, 13). Виходячи з засад розумності, справедливості та співмірності витраченого часу для надання правової допомоги з розміром витрат, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу є співмірними з обсягом виконаних робіт та підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed