Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з останнього в її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно. Позов мотивує тим, що 15 листопада 2012 року уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Вказує, що відповідач не має інших дітей, які б також потребували матеріального забезпечення, з нього не проводиться стягнень за виконавчими документами, він працевлаштований, отримує високий дохід, який витрачає на свої потреби, а тому має можливість виконувати покладений на нього обов`язок батька, здійснювати гідну матеріальну допомогу для утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку їхній дитині. Ухвалою від 28.08.2023 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 13.10.2023. Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу. 13.10.2023 розгляд справи відкладено, оскільки станом на 13.10.2023 відповідач не отримав поштової кореспонденції. 07.11.2023 від представника відповідача адвоката Тунського А.Р. надійшов відзив на позов. У відзиві вказує, що вказані позивачкою обставини у позові не відповідають дійсності. Відповідач не має постійного заробітку та ніде не працевлаштований. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, Даними про трудовий та страховий стаж, що сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України 03.11.2023. Останнім місцем праці відповідача була Дитячо-юнацька спортивна школа «Явір», з якої він був звільнений ще у 2018 році. Також він не володіє нерухомістю та транспортними засобами, що підтверджується інформаційними довідками з реєстру речових прав та інформацією з реєстру транспортних засобів. Разом з тим, усвідомлюючи свій обов`язок утримувати сина , з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини готовий сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн., що є більшим ніж гарантована сума аліментів для дітей віком від 6 до 18 років, яка становить 1416,50 грн. 07.11.2023 розгляд справи відкладено для надання позивачу можливості подати відповідь на відзив. 20.11.2023 від позивачки надійшла відповідь на відзив. Вказує, що відповідач у своєму відзиві надає суду дані, які не відповідають дійсності, а саме вказує, що жодного доходу не отримує з 2018 року. Однак, [PERSON] періодично перетинав кордон України і перебував на заробітках, що підтверджується копією його закордонного паспорту. Працював по трудовому договорі укладеному з Торгівля промисловими товарами [PERSON] та проживав [ADDRESS] , працював па посаді муляра-штукатура, місце виконання робіт - на території ЄС, що підтверджуються перекладеним трудовим договором від 28.01.2022 року. І на даний час відповідач працює на будівниці не офіційно (підтверджує фотокартками), спеціально для приховання своїх доходів, щоб не сплачувати аліменти своїй дитині. Також вказує, що відповідач подавши відзив на позовну заяву, на підставі ч.1 ст. 178 ЦПК України, порушив строки на подання відзиву без поважних причин, адже укладення договору з адвокатом 03.11.2023 року у жодному разі не є поважною причиною для поновлення строку на подання відзиву. Таким чином, вважає, що відзив та подані до нього документи не можуть бути прийняті судом та при винесенні судового рішення братися до уваги, як докази по справі. Також зазначає, що у своєму відзиві відповідач вказує, що є дуже бідним, його матеріальне становище є скрутним, нерухомості не має, транспортних засобів не має, не працює, жодного доходу не отримує. Проте, останній є працездатним, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, тобто не вчиняє жодних дій, щоб знайти офіційну роботу. Крім того, відповідач підлягає мобілізації і свідомо переховується від працівників воєнкомату. Відповідач вважає, що стягнення аліментів в сумі 2000 грн. буде достатнім для забезпечення належних умов неповнолітній дитині, однак це не відповідає дійсності, враховуючи, що дитині потрібні необхідні продукти харчування, ліки, одяг, іграшки, оплата комунальних платежів, витрати на додаткові заняття, гуртки, розвиток дитини та лікування дитини, адже дитина часто хворіє, що підтверджується медичними документами. 22.11.2023 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Вказує, що до матеріалів справи позивачем долучено ряд доказів, зокрема копії трудових угод укладених на території республіка Польща. Звертає увагу суду, що такі угоди не мають жодного доказового значення, оскільки останні стосуються періоду задовго до моменту пред`явлення відповідного позову. Усі кошти, зароблені відповідачем були використанні ним в інтересах сім`ї. Так спірні угоди стосуються періоду 29.01.2022 року по 30.09.2022 року. При цьому відповідач не відпрацював увесь час згідно цієї угоди, оскільки повернувся до дому 19.04.2022 року. За цей період позивачем не висувалось жодних претензій щодо сплати аліментів. Позовна заява було зареєстрована у суді лише 28.08.2023. року. Крім того, як не заперечується позивачем, відповідач знаходиться на території України. Більше того, представлена копія закордонного паспорта свідчить, що відповідач повернувся в Україну ще 19.04.2022 року через Прикордонний пункт Корчова-Краковець. За вказаних обставин відповідні угоди не засвідчують хороше матеріальне становище відповідача і не може слугувати підставою для стягнення аліментів у розмірі 7000 гривень щомісяця. Вказує, що позивачка жодним чином не обґрунтовує, чому розмір аліментів повинен бути визначений саме у розмірі 7000 гривень. Останньою не вказано з якого розрахунку витрат на дитину вона виходила, визначаючи такий рівень необхідних до стягнення аліментів та не вказала у чому необхідність стягнення саме таких значних сум. Стосовно доводів позивачки про те, що син потребує лікування , то щодо цієї обставини слід вказати, що позивачка вправі звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку з її станом здоров`я. Разом з тим такі доводи не є підставою для стягнення аліментів у підвищеному розмірі. Крім того мати і батько дитини зобов`язані надавати матеріальне забезпечення спільним дітям в рівних частках. Разом з тим позивач не підтверджує що вона також витрачає на дитину суму у розмірі 7000 гривень. Відповідач вважає, що аліменти не повинні бути джерелом збагачення позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ні позивачем, ні відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 15.11.2012 було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 31. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 26). Дитина проживає\~з матір`ю\~та перебуває\~на її\~утриманні що\~сторонами не\~заперечується. Згідно Індивідуальний відомостей про застраховану особу від 03.11.2023, [PERSON] з 2019 року офіційно не працює. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, такі відомості щодо [PERSON] відсутні. Суд не бере до уваги представлений позивачкою Трудовий договір, оскільки такий стосується періоду 29.01.2022 року по 30.09.2022 року. З наданої відповідачем копії закордонного паспорта вбачається, що він повернувся в Україну 19.04.2022 року через Прикордонний пункт Корчова-Краковець. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, яка проживає разом з дитиною, займається її вихованням, і відповідача (є особою працездатного віку) - платника аліментів, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved