Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Сащук М.М., звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 08 липня 2015 року він з відповідачкою уклав шлюб, який зареєстрований Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 52. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. Зазначає, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння протягом останніх кількох років, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть, а сам шлюб має формальний характер, внаслідок чого сім`я розпалась остаточно. Таким чином, враховуючи, що шлюб набув формального характеру, спільне подружнє життя та примирення є неможливим, просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Судові витрати по сплаті судового збору просить залишити за собою. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сащук М.М. у судове засідання не з`явилися. На електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Сащук М.М. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Додатково повідомив, що йому невідомо чи проживає відповідачка на даний час за адресою фактичного місця проживання, яку позивач вказав у позові (а.с. 175-177). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання (а.с. 20, 131-136, 152-154, 171-174). Також, судові повістки були направлені на електронну адресу , яка була зазначена відповідачкою у поданих заявах (а.с. 128, 150, 162, 170). Крім того, судом було роз`яснено відповідачці [PERSON] право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідно до ст. 212 ЦПК України (а.с. 100), однак, таким правом відповідачка не скористалась, відповідного клопотання заявлено не було. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 27 листопада 2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 08 липня 2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 52 (а.с. 10). Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] від 05.11.2015 року (а.с. 7), серії [NUMBER] від 22.08.2017 року (а.с. 8), серії [NUMBER] від 02.07.2020 року (а.с. 9). З позову вбачається, що малолітні діти проживають з матір`ю [PERSON] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх малолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved