Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

\~ Короткий\~зміст позову. Позивач [PERSON] \~\~звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обгрунтування позовних вимог, посилається на те, що 14.07.2023 року між нею та [PERSON] було укладено Договір оренди легкового автомобіля б/н від 14.07.2023 року. Зазначає, що в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Орендодавець зобов`язується передати за плату Орендареві у строкове користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове користування, легковий автомобіль, що визначений у цьому Договорі та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату (пункт 1.1. Договору). Вказує, що відповідач будучи за кермом автомобіля Volkswagen Jetta, н. з. [NUMBER] спричинив дорожньо-транспортну пригоду (ДТП) в результаті якої постраждав даний автомобіль. Посилається на те, що за результатами вчинення ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №445257 від 24.07.2023 року за порушення статті 124 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №445444 від 24.07.2023 року за порушення статті 122-4 КУПАП. Позивачка зазначає, що для встановлення розміру заподіяної матеріальної шкоди вона звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , який склав звіт відповідно до якого, автомобіль Volkswagen Jetta має ринкову вартість 239529,58 грн, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 527 961.01 грн, вартість матеріального збитку складає 239529,58 грн. Вказує на те, що [PERSON] усвідомлюючи факт, вчинення правопорушення, а також те, що ним було завдано суттєвих матеріальних збитків, написав розписку від 24.07.2023 року, якою визнав факт вчинення ним ДТП та зобов`язався "добровільно відшкодувати завдані збитки в сумі 10000$ (десять тисяч доларів)", однак до цього часу відповідачем не вчинено жодних дій щодо виконання зобов`язання, а будь-які звернення позивача з проханням відшкодування збитків відповідач ігнорує. А тому, враховуючи викладене, просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 239 529 (двісті тридцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень, 58 копійок. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.08.223 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.10.223 року закрито підготовче провадження по справі. Позивач\~\~\~ [PERSON] та в її інтересах представник [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, однак останній скерував до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач\~\~ [PERSON] \~в судове засідання також не з`явився, будучи повідомленим про час, день та місце розгляду справи належним чином; відомостей про поважність причин неявки до суду не надав. Згідно положень ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Положеннями ст.\~174\~ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст.174, 178\~ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно\~ст. 223 ч.3 п.1 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У силу положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК\~\~України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом досліджені докази та застосовані норми права.\~ З матеріалів справи судом встановлено, що 14.07.2023 року між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар) було укладено Договір оренди легкового автомобіля б/н від 14.07.2023 року (а.с.11-13). На відповідача [PERSON] у результаті скоєння ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №445257 від 24.07.2023 року за порушення статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.14). А також, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №445444 від 24.07.2023 року за порушення статті 122-4 КУПАП (а.с.15). Для встановлення розміру заподіяної матеріальної шкоди позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , яким, як вбачається з матеріалів справи були підготовлені висновки щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №487/08-23 від 03 серпня 2023 року (а.с.16). Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, автомобіль Volkswagen Jetta (реєстраційний номер: [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) має ринкову вартість 239 529.58 грн, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (ТЗ) складає 527 961.01 грн, вартість матеріального збитку складає 239 529.58 грн. (а.с.17-55). Також з матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] надав позивачці розписку від 24.07.2023 року, якою визнав факт вчинення ним ДТП та зобов`язався "добровільно відшкодувати завдані збитки в сумі 10000$ (десять тисяч доларів)" (а.с.56). Позивачем під час судового розгляду даної справи були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені під час судового розгляду справи, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Положеннями частини 1\~статті 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статті 1166 ЦК України\~визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року за N 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - у договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди у повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Таким чином, потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону № 961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. У пункті 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Суд звертає увагу на те, що звіт № 487/08-23 від 03.08.2023 року, складений [PERSON] за замовленням [PERSON] , містить марку, модель і державний реєстраційний номер транспортного засобу, який проходив оцінку.\~У своєму звіті оцінювач зазначив, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику у результаті пошкодження транспортного засобу Volkswagen\~Jetta\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~(ідентифікаційний\~номер:\~ [NUMBER] )\~має ринкову\~вартість 239\~529.58\~грн,\~вартість відновлювального\~ремонту транспортного\~засобу (ТЗ)\~складає 527\~961.01\~грн,\~вартість матеріального\~збитку складає\~239\~529.58\~грн. Оцінювач зазначив, що оцінка проведена на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні», тобто він діяв неупереджено та об`єктивно, обмежень до виконання оцінки та зацікавленості у результатах оцінки він не мав. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 487/08-23 від 03.08.2023 року є належним доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди, відповідає вказаним вимогам закону та підзаконних нормативно-правових актів. Разом з цим, від відповідача будь-яких належних та допустимих доказів на його спростування не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 239529,58 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 2395,31 грн. Враховуючи вищевикладене, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,

Outcome: approved