Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~19.10.2022 року представник позивачки [PERSON] звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що з 2010 року по березень 2013 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дитини запис про батька дитини проведений зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 23 березня 2013 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб, який 28.11.2014 року розірвано. Відповідач після народження сина визнавав себе батьком дитини, але оформити юридично своє батьківство не бажає. Посилаючись на ст. 128 СК України просила визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис про народження дитини, змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та стягнути з відповідача всі судові витрати у справі. В ході розгляду справи представник позивачки змінила предмет позову, доповнивши його вимогами про стягнення аліментів та просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2022 року і до досягнення ним повноліття. Ухвалою від 09.11.2022 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також вирішила розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. 31.01.2023 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області призначено молекулярно-генетичну експертизу. 04.07.2023 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області поновлено провадження у справі. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, до суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, до суду подали письмову заяву та відзив, в яких просили суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги не визнали, посилаючись на положення ч. 1 ст. 251 ЦК України заявили про застосування позовної давності до даних правовідносин, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Представник третьої особи - Єланецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, до суду подано заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, за\~Конституцією України, ст. 4, 49 ЦПК України\~та\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів. Відповідно до ст.ст.\~1,\~3 ЦК України, ст.ст.\~2, 4, 12-13, ЦПК України,\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. В силу\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Як вбачається з матеріалів справи з 2010 року по березень 2013 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем. [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , про що 03.04.2012 року складено відповідний актовий запис №26, зареєстрований у відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Єланецького\~районного управління\~юстиції Миколаївської\~області (а. с. 6). У свідоцтві про народження дитини [PERSON] відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 10). 23 березня 2013 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 6 (а. с. 7). Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 9). Наразі, будучи упевненою у наявності кровного споріднення між відповідачем та [PERSON] , позивачка не може вирішити питання про визнання батьківства у позасудовому порядку. А тому, нині захист прав позивачки можливий лише у судовому порядку. Відповідно до\~ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається за заявою матері та батька дитини. Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття . Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено), відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved