Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно, в тому числі спадковий будинок, заповіла позивачу. Від прийняття спадщини за заповітом він відмовився, хотів отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом із позивачем. Зазначає, що прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Просить визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 12.10.2023 року. 30.10.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу. Позиція учасників провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви, кожен зокрема, в яких вказали, що не заперечують проти задоволення позову, просять провести судове засідання за їх відсутності Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з вимогами частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову, за результатами підготовчого провадження суд, відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24.04.2002 року, виданого Руднянською сільською радою Старовижівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Згідно з матеріалів спадкової справи №54/2023 до майна померлої [PERSON] вбачається, що при житті спадкодавець склала заповіт, посвідчений Руднянською сільською радою Старовижівського району Волинської області 22.01.1994 р., за життя спадкодавиці не змінений та не скасований (а.с.41). Спадщину за заповітом позивач не приймав, прийняв як спадкоємцем І черги за законом шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, заведена спадкова справа (аркуш справи 37). Інші діти спадкодавця - відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, на спадкове майно не претендують (а.с. 37, 39). Відповідно до довідки №105 від 12.06.2023 року, виданої виконавчим комітетом Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області (а.с.12) та Витягу з погосподарської книги за № 2 за 2023 рік (а.с. 15) значиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] за гр. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Спадщину прийняв син спадкодавиці - [PERSON] шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не здобуто. 05.10.2023 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Гутом В.П. винесена постанова про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 14). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме на житловий будинок по [ADDRESS] позивачем виготовлений. (а.с. 16-19). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] . Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР). Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину (стаття 560 ЦК УРСР України). Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, у свідоцтві про право на спадщину вказуються спадкоємці, склад і місце знаходження спадкового майна, його оцінка, частка, належна кожному із спадкоємців. Свідоцтво видається всім спадкоємцям разом або кожному з них окремо в залежності від їх бажання. Отже,свідоцтво про право на спадщину є тим правовстановлюючим документом,на підставі якого в подальшому відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11березня 1985року №105«Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» проводилася державна реєстрація права власності. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивачки може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавиця правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] (в силу вимог статті 549 ЦК УРСР), та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved