Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

представник позивача АТ «Ідея Банк» Михашула Є.І. 01.08.2023 звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 173265,82 грн. та судовий збір в розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Генеральний кредитний договір №ГКД-640852.1, згідно якого банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювану кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та на умовах, визначених цим договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн., включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів банком приймається за кожним траншем окремо та зобов`язання банку щодо надання траншів в рамках цього договору є відкличними. 01.09.2021 в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G02.10701.008606190 у розмірі 111454 грн., підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів. Одночасно з видачею траншу відповідачу було надіслано графік щомісячних платежів за траншем. Власне волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором відповідач висловив шляхом надсилання із власного абонентського номера телефону СМС-повідомлення на номер [NUMBER] . Отже, зазначає, що банк у повному обсязі виконав власні зобов`язання за кредитним договором, видавши відповідачу 01.09.2021 в рамках кредитного договору транш за номером №G02.10701.008606190 у розмірі 111454 грн. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, інші платежі за кредитним договором. Останній платіж (зарахування) відповідачем здійснено 31.01.2022 у зв`язку із чим сума боргу відповідача за траншем №G02.10701.008606190 від 01.09.2021 станом на 20.06.2023 становить: основний борг - 92808,09 грн., прострочений борг - 12953,68 грн., прострочені проценти - 15481,77 грн., строкові проценти - 10227,03 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 13931,75 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту - 27863,5 грн., а всього - 173265,82 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку с та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 20.06.2023. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 02.05.2023 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідача було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідачабудуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою від 04.08.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.08.2023 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Буковинського Т.Й. надійшла зустрічна позовна заява, у якій останній просить зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених [PERSON] за траншем №G02.10701.008606190 від 01.09.2021, виданого в рамках Генерального кредитного договору №ГКД-640852.1 від 22.02.2021, з часу його укладення, та зарахувати вже сплачені [PERSON] кошти в розмірі 13931,75 грн., що спрямовані АТ «Ідея Банк» на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення заборгованості по простроченому боргу та в рахунок погашення прострочених процентів за користування кредитом по траншу №G02.10701.008606190 від 01.09.2021, стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн. Обґрунтовуючи зустрічний позов, представник відповідача зазначає, що [PERSON] частково не погоджується з позовом АТ «Ідея Банк». Встановлена банком у кредитному договорі плата за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною умовою договору, так як така інформація надається по запиту позичальника на безоплатній основі. Вказує, що підпунктом 1.4.2 пункту 1.4 Генерального кредитного договору №ГКД-640852.1 від 22.02.2021 банком фактично було встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». У свою чергу, відповідач в період дії Генерального кредитного договору, ніколи не звертався зі запитами до банку, а останній ніколи не направляв інформації та не опрацьовував запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, а отже банк не здійснював надання жодної інформації (опрацювання запитів) за яку встановив плату. Крім того зазначає, що сам розмір указаної оплати є аномально непропорційним визначеним договором процентам за кредит, внаслідок чого саме ця плата за обслуговування кредиту має ознаки основного періодичного платежу позичальника в оплату кредиту (фактичної плати за кредит), а не оплати послуг. У зв`язку з тим, що підпункт 1.4.2 пункту 1.4 Генерального кредитного договору щодо встановлення банком плати за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною умовою кредитного договору, а тому АТ «Ідея Банк» зобов`язане здійснити перерахунок платежів здійснених позичальником за кредитним договором, з часу його укладення, та зарахувати вже сплачені позичальником кошти у розмірі 13931,75 грн., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) у рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту. Також зазначає, що окремо нарахована банком додаткова плата за обслуговування кредитної заборгованості, що зазначена у позовній заяві у розмірі 41795,25 грн. також є нікчемною умовою, у зв`язку з чим не може підлягати до задоволення. Представник відповідача вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в сумі 117538,82 грн. Ухвалою суду від 15.09.2023 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. Об`єднано цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором із справою за зустрічним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором в одне провадження. Змінено порядок здійснення провадження у справі та перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 16.10.2023 від представника позивача за первісним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній вважає таку безпідставною та необґрунтованою, зважаючи на наступне. Позовні вимоги представника відповідача за первісним позовом не відповідають висновкам Верховного Суду щодо обрання належного способу захисту. Зауважив, що чинне законодавство дозволяє застосовувати наслідки нікчемності без окремого позову, а, відтак, необхідності в такому немає. Обраний представником відповідача за первісним позовом спосіб захисту не відповідає принципу процесуальної економії, оскільки після того, як суд прийняв до спільного розгляду зустрічний позов він, у виконання вимог ст.193 ЦПК України, перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Зазначив, що AT «Ідея Банк» не погоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено у постанові від 13.07.2022 по справі №496/3134/19. Також повідомив, що вказані висновки не можна застосувати до спірних правовідносин, оскільки умови кредитного договору є відмінними від тих, які були у кредитному договорі по справі, яку переглядала Велика Палата Верховного Суду. Представник позивача за первісним позовом зауважив, що чинне на момент надання траншу №G02.10701.008606190 від 01.09.2021 законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. Крім цього, долучив до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості за траншем №G02.10701.008606190 від 01.09.2021 із зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості згідно умов кредитного договору, відповідно до якого заборгованість відповідача за первісним позовом за кредитним договором становитиме 97969,51 грн. Щодо заявлених представником відповідача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу, то представник банку наполягає на відсутності правових підстав для відшкодування таких, оскільки матеріали справи не містять належних, достатніх, достовірних, допустимих доказів реальності, фактичності надання правової допомоги адвокатом. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі. Ухвалою суду від 09.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Представник відповідача за первісним позовом - адвокат Буковинський Т.Й. в судовому засіданні частково заперечив проти первісного позову, просив задоволити зустрічну позовну заяву в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов такого висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст.626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.629,638 ЦК України). Судом встановлено, що 22.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Генеральний кредитний договір №ГКД-640852.1, згідно якого банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювану кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та на умовах, визначених цим договором та діючими тарифами банку. Максимальний ліміт заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн., включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів банком приймається за кожним траншем окремо та зобов`язання банку щодо надання траншів в рамках цього договору є відкличними. Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого траншу, який надається клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п.1.2 кредитного договору). У відповідності до п.1.4 кредитного договору за користування траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на маржу банку (10%). Станом на день укладення договору змінна частина ставки становить 9,5% річних, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 19,5%, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі. 01.09.2021 в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G02.10701.008606190 у розмірі 111454 грн., підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів. Одночасно з видачею траншу відповідачу було надіслано графік щомісячних платежів за траншем. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу за первісним позовом кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальними ордерами №187706 від 01.09.2021, №187712 від 01.09.2021, №187711 від 01.09.2021, №187708 від 01.09.2021, та випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ). Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 02.05.2023 на адресу відповідача за первісним позовом направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості долученої до позовної заяви, представник позивача за первісним позовом вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань, заборгованість за траншем №G02.10701.008606190 від 01.09.2021 станом на 20.06.2023 становить: основний борг - 92808,09 грн., прострочений борг - 12953,68 грн., прострочені проценти - 15481,77 грн., строкові проценти - 10227,03 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 13931,75 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту - 27863,5 грн., а всього - 173265,82 грн. В обґрунтування заборгованості відповідача за первісним позовом до позовної заяви долучено виписку по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та довідку-розрахунок заборгованості станом на 20.06.2023. Згідно з ч.3 ст.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач за первісним позовом скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Однак позивачем, в розмір заборгованості, заявленої у позові, крім основного боргу, простроченого боргу, прострочених процентів, строкових процентів, включена нарахована та прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 41795,25 грн. Згідно п.1.4.2 Генерального кредитного договору №ГКД-640852.1 від 22.02.2021, за обслуговування кредитної заборгованості банком позичальник сплачує плату за обслуговування щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі, що включає в себе: - надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за цим договором; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведені правові висновки, позовна вимога АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості зі сплати нарахованих та прострочених платежів за обслуговування кредиту є необґрунтованою і в цій частині позов задоволенню не підлягає. При розрахунку суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, суд приймає як належний та допустимий доказ долучений представником позивача за первісним позовом до відзиву на зустрічну позовну заяву детальний розрахунок заборгованості за траншем №G02.10701.008606190 від 01.09.2021 із зарахуванням сплаченої відповідачем за первісним позовом плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості згідно умов кредитного договору, згідно якого розмір заборгованості станом на 20.06.2023 становить: строковий основний борг - 83876,56 грн., прострочений основний борг - 8147,70 грн., прострочені проценти - 5945,25 грн., а всього 97969,51 грн., оскільки такий [PERSON] належними та допустимими доказами (відповідними розрахунками) не спростовано. Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON] суд зазначає, що оскільки банком фактично вже було виконано позовну вимогу про зобов`язання АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених [PERSON] за траншем №G02.10701.008606190 від 01.09.2021, виданого в рамках Генерального кредитного договору №ГКД-640852.1 від 22.02.2021, з часу його укладення, та зарахувати вже сплачені [PERSON] кошти в розмірі 13931,75 грн., що спрямовані АТ «Ідея Банк» на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення заборгованості по простроченому боргу та в рахунок погашення прострочених процентів за користування кредитом по траншу №G02.10701.008606190 від 01.09.2021, а відтак, у задоволенні такої слід відмовити. Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, у зв`язку з частковим задоволенням первісного позову, з відповідача за первісним позовом [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір, пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме 1517,61 грн. Щодо клопотання представника відповідача за первісним позовом про стягнення витрат на правничу допомогу, суд не вбачає підстав для стягнення таких з АТ «Ідея Банк», у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову.

Outcome: dismissed