Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] 25.08.2023 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: визнати за [PERSON] авторське право (право вважатися творцем) на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим»; припинити порушення авторського права [PERSON] шляхом заборони [PERSON] поширювати недостовірну інформацію про плагіат [PERSON] твору [PERSON] « [PERSON] про інтимні речі»; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування вимог представник позивача [PERSON] [PERSON] зазначив, що позивач [PERSON] є кандидаткою медичних наук, доцентом, педіатром, дитячим пульманологом, працювала на кафедрі пропедевтики педіатрії №2 Харківського національного медичного університету з 2012 по 2023 рік, з 2017 по 2019 очолювала клінічну роботу кафедри, проводила клінічні та патологоанатомічні конференції на клінічній базі кафедри пропедевтики педіатрії №2 в ОДКБ-1. Є авторкою більше ніж 35 наукових статей з педіатрії, 2 патентів на корисну модель. В жовтні 2022 року позивачем було завершено створення твору під назвою «Про інтимне просто малюкам і дорослим», надалі Твір, який було створено нею в рамках договору №22/08/01-А про створення за замовленням і використання твору, укладеного між Позивачем та видавництвом ПП «КРИСТАЛ БУК». Власником прав на Твір відповідно до зазначеного договору є ПП «КРИСТАЛ БУК». Автором ілюстрації до Твору та дизайну обкладинки є [PERSON] , з якою Позивач працювала у постійній творчій взаємодії, ухвалюючи творчі рішення стосовно того, яких фрагментів тексту мають стосуватися ілюстрації, на чому має бути закцентувано увагу, вибору стилю виконання ілюстрацій тощо. \~ \~ \~ \~Твір є результатом індивідуальної творчої праці позивача, що містить низку творчих рішень, отже є об`єктом авторського права. Твір є зразком науково-популярної літератури, присвячений питанням статевого виховання малюка через просту та зрозумілу розповідь про будову тіла, фізіологічні процеси, гігієну, зачаття та появу малюка на світ, кордони тіла та безпечну поведінку. Твір призначений для читання дітьми від 5 до 9 років та їхніми батьками. \~ \~ \~ \~09.03.2023 Твір було підписано до друку з готового оригінал-макета та надруковано у ПП «Юнісофт» накладом 5000 примірників, що підтверджується вихідними даними друкованого [PERSON] , виданню якого було присвоєно ISBN 978-617- 547-386-3, після чого розпочалося розповсюдження. Відповідач є авторкою іншого науково-популярного видання під назвою « [INFO] », яке присвячене питанням статевого виховання дітей від 4 до 10 років та, як зазначено в вихідних даних надрукованого примірнику, «розповідає про дуже важливі речі - органи, які ми прикриваємо білизною.». Як зазначено у вікіпедії ([PERSON] ),та на сайті [INFO] , який належить відповідачеві [PERSON] , вона є український секс-педагог, експертка з сексуальної освіти, блогерка, колишня журналістка. [INFO] в інтернеті на сторінці соціальної мережі Facebook ([INFO] ,\~яка належить\~відповідачеві [PERSON] ,\~з`явився допис\~(пост),\~яким,\~зокрема,\~було поширено\~наступну інформацію:\~«А тепер\~про книгу.\~" [PERSON] \~про інтимні\~речі"\~вкрало видавництво\~ [PERSON] \~і харківська\~лікарка [PERSON] .\~Я завжди\~відстежую усі\~книжкові новинки\~по темі\~секспросвіти,\~щоб радити\~батькам нові\~видання,\~тож майже\~одразу побачила\~плагіат".\~Схожими були\~не тільки\~назва,\~анотація,\~оформлення обкладинки\~(вони\~навіть заокруглені\~куточки повторили),\~але й\~ілюстрації,\~структура,\~текст,\~підписи до\~малюнків.\~Звісно,\~слова переставлені\~місцями,\~у "плагіаті"\~додано розділ\~про вагітність\~і пологи,\~чого нема\~в "Малечі".\~...»,\~що свідчить\~про невизнання\~відповідачем авторського\~права позивача\~на створений\~нею Твір.\~Приналежність Відповідачеві\~зазначеної Facebook-сторінки,\~а також\~зміст вказаного\~посту підтверджуються\~Довідкою з\~відомостями про\~власника веб-сайту\~або інформацією\~про його\~встановлення від\~18.08.2023\~№176/2023-Д\~та Звітом\~за результатами\~проведеної фіксації\~і дослідження\~змісту веб-сторінок\~у мережі\~Інтернет від\~18.08.2023\~№195/2023-ЗВ,\~складеними ДП\~«Центр компетенції\~адресного простору\~мережі Інтернет»\~консорціуму «Український\~центр підтримки\~номерів і\~адрес».\~Позивач ставить\~до відома,\~що сторінка\~відповідача на\~Facebook\~має 56202\~підписників.\~Відповідач є\~також власником\~акаунту в\~Instagram\~(https://www.instagram.com/sexinforia/,\~де зазначено,\~що [PERSON] має\~317\~000\~підписників.\~З появою\~вказаної вище\~публікації [PERSON] ,\~яку також\~було продубльовано\~на її\~акаунті в\~Instagram,\~до позивача\~через мережу\~Facebook\~та в\~Instagram\~почали надходити,\~ймовірно від\~прихильників відповідача,\~багаточисельні ненависницькі\~повідомлення із\~звинуваченнями в\~плагіаті,\~цькуванням та\~вимаганням знищити\~ [PERSON] .\~Через це\~видавництву ПП\~«КРИСТАЛ БУК»\~ довелося\~прибрати книгу\~ [PERSON] \~ з\~продажу до\~з`ясування всіх\~обставин.\~Станом на\~дату подачі\~цієї позовної\~заяви Твір\~позивача не\~знаходиться в\~цивільному обороті\~(не\~розповсюджується).\~Вищевикладене змусило\~позивача звернутися\~до суду\~з захистом\~свого порушеного\~права.\~Зазначає,\~що Твір\~позивача не\~містить плагіату\~та незаконних\~запозичень з\~книги відповідача. Книги «Про інтимне просто малюкам і дорослим» та « [PERSON] про інтимні речі» є самостійними, незалежними один від одного творами. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] 18.09.2023 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання авторського права та припинення порушення відмовити в повному обсязі. Зазначає, що позовна заява не містить жодних доказів того, що авторське право позивач (право вважатися творцем) на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим» є порушеним (оспорюється чи не визнається), в цьому випадку немає жодних підстав щодо застосуванням до даних правовідносин норм права, що регулюють захист порушених авторських прав, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині визнання за [PERSON] авторське право (право вважатися творцем) на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим» є безпідставними і необґрунтованими. Щодо позовної вимоги припинити порушення авторського права [PERSON] шляхом заборони [PERSON] поширювати недостовірну інформацію про плагіат [PERSON] твору [PERSON] « [PERSON] про інтимні речі», зазначає, що положення норми ст.278 ЦК України дають суду підстави заборонити розповсюдження лише відповідної інформації, яка готується до випуску у світ через публікацію у газеті, книзі, поширенні у кінофільмі, на радіо чи телебаченні. Отже, необхідною умовою для звернення до суду є факт порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи на час звернення до суду. Захисту в судовому порядку підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено в майбутньому, і щодо якого невідомо, буде воно порушено, чи ні. Таким чином, оскільки позовна вимога позивача заборонити [PERSON] поширювати недостовірну інформацію про плагіат [PERSON] твору [PERSON] « [PERSON] про інтимні речі» спрямована на майбутнє і не стосується вже порушених на цей час прав позивача, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Представник позивача [PERSON] [PERSON] 22.09.2023 подав до суду відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій просить задовольнити позов про визнання авторського права та припинення порушення в повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.10.2023, закрито підготовче\~провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити, з підстав викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов задовольнити повністю. Представник третьої особи ПП «КРИСТАЛ БУК» в особі директора А.І. Лупіна в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника ПП «КРИСТАЛ БУК», позов задовольнити повністю. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши сторінку Facebook відповідача у мережі інтернет, суд дійшов до наступного. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановлено, що 19.08.2022 між ПП «КРИСТАЛ БУК» в особі директора Лупіної А.І. (замовник) та позивачем [PERSON] (автор) укладено договір №22/08/01-А про створення за замовленням і використанням Твору. Відповідно до розділу 1 Договору, замовник доручає, а Автор бере на себе виконання замовлення на створення твору під робочою назвою « [INFO] », українською мовою, обсягом 46 стор., та передає майнові права на твір передбачені цим Договором Замовнику. Термін виконання замовлення до 24 жовтня 2022р. Особисті немайнові права на твір, створений за замовленням, належать автору. Судом оглядався примірник книги «Про інтимне просто малюкам і дорослим» ПП «КРИСТАЛ БУК», з якої вбачається,\~що автором літературно-художнього твору «Про інтимне просто малюкам і дорослим» є [PERSON] , а [PERSON] , є автором художніх ілюстрацій та дизайну обкладинки. \~09.03.2023 Твір було підписано до друку з готового оригінал-макета та надруковано у ПП «Юнісофт» накладом 5000 примірників, виданню було присвоєно ISBN 978-617- 547-386-3. Судом також оглядався примірник книги «Малечі про інтимні речі» з якою вбачається,\~що автором Твору «Малечі про інтимні речі» є відповідач [PERSON] . 09 липня 2023 року в інтернеті на сторінці соціальної мережі Facebook, яка належить відповідачу [PERSON] , надруковано допис (пост), яким, поширено наступну інформацію: «А тепер про книгу. " [PERSON] про інтимні речі" вкрало видавництво [PERSON] і харківська лікарка [PERSON] . Я завжди відстежую усі книжкові новинки по темі секспросвіти, щоб радити батькам нові видання, тож майже одразу побачила плагіат". Схожими були не тільки назва, анотація, оформлення обкладинки (вони навіть заокруглені куточки повторили), але й ілюстрації, структура, текст, підписи до малюнків. Звісно, слова переставлені місцями, у "плагіаті" додано розділ про вагітність і пологи, чого нема в "Малечі". ...», Належність відповідачу [PERSON] . Facebook-сторінки, а також зміст вказаного посту підтверджуються Довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 18.08.2023 №176/2023-Д та Звітом за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 18.08.2023 №195/2023-ЗВ, складеними ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес». Відповідно до висновку експерта №162-01 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності підготовлений для використання в судочинстві від 14.08.2023: «Ідея, тема та зміст творів [PERSON] (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) та [PERSON] ( [PERSON] про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) є загальновідомими. Ілюстрації у творах [PERSON] (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) та [PERSON] ( [PERSON] про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) є такими, що тісно та нерозривно, за смислом, пов`язані зі змістом кожного твору відповідно. \~ \~ \~ \~Спірний твір [PERSON] (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) не є таким, що представляє собою повне або часткове відтворення тексту та ілюстрацій з твору [PERSON] ( [PERSON] про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) за формою вираження. Як вбачається з висновку, експерт [PERSON] обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок згідно із ст.384 КК України. Щодо вимог позивача [PERSON] про визнання за нею авторського права (право вважатися творцем) на твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим». Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності (п. 1 та 2 ч. 2\~ст. 11 ЦК України). Відповідно до\~ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. За змістом п. 1 ч. 1\~ст. 433 ЦК України\~об`єктами авторського права є літературні та художні твори, зокрема письмові твори та ілюстрації. Первинним суб`єктом авторського права є автор твору (ч. 1\~ст. 435 ЦК України). Згідно 437\~ЦК України\~авторське право виникає у його автора в момент створення твору. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», особисті немайнові авторські права на твір, створений за замовленням, належать автору. За змістом п.1 ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»\~автору належать особисте немайнове право вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо. Відповідно до\~ст.\~9\~ Закону України «Про авторське право і суміжні права»,\~Авторське право\~на твір\~виникає внаслідок\~факту його\~створення. Твір\~вважається створеним\~з моменту\~первинного надання\~йому будь-якої\~об`єктивної форми\~(письмової,\~речової,\~електронної (цифрової)\~тощо). За\~відсутності доказів\~іншого,\~автором твору\~вважається фізична\~особа,\~ім`я якої,\~як автора,\~зазначено у\~оригіналі або\~копії твору\~(презумпція\~авторства). Для\~виникнення і\~здійснення авторського\~права не\~вимагається реєстрація\~авторського права\~чи будь-яке\~інше спеціальне\~його оформлення,\~а також\~виконання будь-яких\~інших формальностей. Суб`єкт авторського права для повідомлення про свої майнові права може використовувати знак охорони авторського права, що складається з латинської літери "С", обведеної колом - ©, поряд з яким зазначаються ім`я (найменування) суб`єкта майнових прав на твір, рік першого опублікування твору. Так,\~ судом\~встановлено,\~що [PERSON] \~є автором\~Твору \~«Про інтимне\~просто малюкам\~і дорослим».\~У спірному\~виданні книги\~«Про інтимне\~просто малюкам\~і дорослим»\~зазначено ПІБ\~позивача як\~автора [PERSON] . Указані обставини відповідачем не оспорюються, про що зазначено у відзиві. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем авторського права та твір «Про інтимне просто малюкам і дорослим», оскільки авторство позивача не оспорюється, у виданні належним чином зазначено всю інформацію, яка вимагається діючими стандартами та законодавством України, а саме, останній розворот Книги містить відомості про те, що автором є [PERSON] , а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо вимог позивача припинити порушення авторського права [PERSON] шляхом заборони [PERSON] поширювати недостовірну інформацію про плагіат К.Яновською твору [PERSON] «Малечі про інтимні речі». Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Також суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір (частини перша та друга статті 34 Конституції України). За змістом частин другої та четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Вибір способу захисту особистого немайнового права, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до\~статті 275 ЦК\~захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений\~главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Відповідно до частини четвертої\~статті 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та\~права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша\~статті 277 ЦК України). Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Якщо особисте немайнове право фізичної особи порушене в номері (випуску) газети, книзі, кінофільмі, теле-, радіопередачі\~тощо, які випущені у світ, суд може заборонити (припинити) їх розповсюдження до усунення цього порушення, а якщо усунення порушення неможливе, - вилучити тираж газети, книги\~тощо\~з метою його знищення (частина друга\~статті 278 ЦК України). Тлумачення частини другої\~статті 278 ЦК України\~свідчить, що з метою захисту особистого немайнового права, законодавець допускає застосування різних способів захисту. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 червня 2023 року у cправі № 910/8510/21 зазначено, що: «Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі «Інтернет» чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 748/2794/20 (провадження № 61-13474св21) зазначено, що: «Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб». Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з пунктом 1 ч.2 статті 53 Закону України «Про авторське право і суміжні права» плагіат - це опублікування твору або його частини у незмінному або видозміненому вигляді, включаючи опублікування перекладу іншомовного твору або його частини, під іменем особи, яка не є автором цього твору. Як вже\~було встановлено\~судом, відповідно до висновку експерта №162-01 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності підготовлений для використання в судочинстві від 14.08.2023: «Спірний твір [PERSON] (Про інтимне просто малюкам і дорослим. ПП «КРИСТАЛ БУК», - 2023. 48 с.) не є таким, що представляє собою повне або часткове відтворення тексту та ілюстрацій з твору [PERSON] (Малечі про інтимні речі. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) за формою вираження», а тому не є плагіатом в розумінні статті 53 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Так, представник позивача зазначає, що за умови визнання за позивачем авторського права, поширена [PERSON] інформація про плагіат буде вважатися недостовірною, а отже такий цивільно-правовий спосіб захисту, передбачений ст.278 ЦК України, як «припинення та/або заборона вчиняти дії, що порушують авторське право чи створюють загрозу їх порушення» може полягати у застосуванні спеціального способу захисту як заборона розповсюдження (поширення) відповідної інформації. При реалізації права на захист позивач, в межах, встановлених законом, самостійно обирає способи, за допомогою яких він прагне захисти свої порушення права, виходячи з правової природи порушеного права, сутності його порушення, доцільності застосування способу захисту. Відповідно до п.3 ч.2 ст.55 Закону України «Про авторське право і суміжні права», особи, зазначені в\~частині першій\~цієї статті, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема про припинення та/або заборону вчиняти дії, що порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу їх порушення. Метою цього способу захисту є повернення до безперешкодного здійснення відповідним суб`єктом своїх прав, що може бути реалізовано шляхом примушення чи спонукання порушника припинити дії, які порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу його порушення, або попередити такі дії. Умовою для застосування зазначеного способу захисту є порушення авторського права чи суміжних прав, яке триває у часі, чи наявність незавершеної дії, яка утворює реальну загрозу такого порушення. Якщо правопорушення відбулося, але вже закінчене, якщо дія не створює загрози порушення права чи вже вчинена, підстав для пред`явлення зазначених позовних вимог не буде. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. У\~постанові ВП ВС від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15\--ц\~перелічено підстави, необхідні для висновку про дотримання чи недотримання принципу процесуальної економії. Так, ефективність позовної вимоги має оцінюватися з огляду на обставини справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом заборони [PERSON] поширювати недостовірну інформацію про плагіат [PERSON] твору [PERSON] « [PERSON] про інтимні речі» не є ефективним засобом відновлення порушеного права позивача, оскільки правопорушення відбулося, вже закінчене, та дія яка створює загрози порушення права вже вчинена, а тому обраний позивачем спосіб захисту не відновить порушеного права позивача. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині припинення порушення авторського права [PERSON] шляхом заборони [PERSON] поширювати недостовірну інформацію про плагіат [PERSON] твору [PERSON] « [PERSON] про інтимні речі» не підлягають задоволенню. Крім того, суд роз`яснює, що у разі поширення інформації в мережі Інтернет, яка порушує\~особисте немайнове право особи,\~позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із вимогою про спростування недостовірної інформації або про видалення\~статті з мережі Інтернет, які на думку суду\~є належними способами захисту в даному випадку. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Згідно з ч.2 п.2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed