Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~в якій\~просив визначити\~йому додатковий\~строк для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини за\~заповітом після\~смерті [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,25га, кадастровий номер 6325484500:02:000:0214, розташована на землях Чкаловської селищної ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя позивач допомагав померлій, і вона дала йому обіцянку скласти заповіт на його ім`я, щоб він успадкував вказану земельну ділянку. Допомогу померлій здійснював і брат позивача [PERSON] , який схиляв [PERSON] вкласти заповіт на його ім`я. За життя померла заповіт позивачу не передавала та не повідомляла йому про його існування. Після її смерті [PERSON] повідомив [PERSON] , що заповіт існує і виданий він на ім`я [PERSON] . Позивач повірив братові та не намагався з`ясувати чи дійсно це так. На початку вересня 2020, знаходячись в гостях у брата, позивач побачив заповіт [PERSON] , та дізнався, що спадкоємцем померла визначила саме його, та забрав заповіт собі. Після цього він звернувся до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для подачі відповідної заяви. Тому позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач надав заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника та не заперечував проти його задоволення. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, установив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 07.11.2019 (а.с.15) [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . За життя померла склала заповіт (копія а.с.16), посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського РНО Сіухіним І.І. від 30.11.2018, зареєстрований в реєстрі за №1732, згідно якого померла [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 3,25га, кадастровий номер 6325484500:02:000:0214, розташована на території Леб`язької сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії витягу від 13.11.2018 (а.с.17) заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за №63307124. Вказане підтверджується і копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.21-24). Право власності померлої [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю IV-ХР №054346 від 18.12.2000 (а.с.18). Згідно копії листа з Чугуївської державної нотаріальної контори від 19.10.2020 (а.с.19), що [PERSON] пропущено, передбачений законом, шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття або відмову від спадщини після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №778/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] (копії а.с.50-104) вбачається, що до нотаріальної контори зверталися: [INFO] [PERSON] (чоловік померлої) із заявою про прийняття спадщини, [INFO] [PERSON] (донька померлої) про прийняття спадщини, [INFO] [PERSON] (донька померлої) про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] , [PERSON] , які, згідно копії договору про поділ спадщини (копія а.с.74), поділили спадщину до складу якої входять: житловий будинок [ADDRESS] , земельні ділянки з кадастровими номерами 6325456700:01:000:0405, 6325484500:02:000:0213, квартиру [ADDRESS] . Видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (копії а.с.98-100). З показів свідка [PERSON] вбачається, що заповіт померлої [PERSON] , дійсно зберігався у нього, був загублений між інших бумаг та документів, та коли він його знайшов та віддав брату, той вже пропустив строк на прийняття спадщини. Про той факт, що спадкоємцем в заповіті вказаний саме [PERSON] , брат не знав, оскільки був впевнений, що заповіт складено на свідка, [PERSON] . Відповідно до\~ст.\~ст.\~1216-1218 ЦК України спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до\~інших осіб\~(спадкоємців). Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1223,\~ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК\~України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1270,\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1220\~ЦК\~України для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №\~7 особа,\~яка не\~прийняла спадщину\~в установлений\~законом строк,\~може звернутися\~до суду\~з позовною\~заявою про\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини\~відповідно до\~частини третьої\~статті 1272\~ЦК.\~Зазначене положення\~застосовується до\~спадкоємців,\~у яких\~право на\~спадкування виникло\~з набранням\~чинності зазначеним\~Кодексом. Суди відкривають\~провадження в\~такій справі\~у разі\~відсутності письмової\~згоди спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину (частина\~друга\~статті\~1272\~ЦК),\~а також\~за відсутності\~інших спадкоємців,\~які могли\~б дати\~письмову згоду\~на подання\~заяви до\~нотаріальної контори\~про прийняття\~спадщини.\~Відповідачами у\~такій справі\~є спадкоємці,\~які прийняли\~спадщину.\~При відсутності\~інших спадкоємців\~за заповітом\~і за\~законом,\~усунення їх\~від права\~на спадкування,\~неприйняття ними\~спадщини,\~а також\~відмови від\~її прийняття\~відповідачами є\~територіальні громади\~в особі\~відповідних органів\~місцевого самоврядування\~за місцем\~відкриття спадщини. При розгляді\~цих справ\~слід перевіряти\~наявність або\~відсутність спадкової\~справи стосовно\~спадкодавця у\~державній нотаріальній\~конторі за\~місцем відкриття\~спадщини,\~наявність у\~матеріалах справи\~обґрунтованої постанови\~про відмову\~нотаріуса у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~зокрема відмови\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину.\~За наявності\~у спадковій\~справі заяви\~спадкоємця про\~відмову від\~права на\~спадщину його\~вимоги про\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини\~задоволенню не\~підлягають. Вирішуючи питання\~про визначення\~особі додаткового\~строку,\~суд досліджує\~поважність причини\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини.\~При цьому\~необхідно виходити\~з того,\~що поважними\~є причини,\~пов`язані з\~об`єктивними,\~непереборними,\~істотними труднощами\~для спадкоємця\~на вчинення\~цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2020 в справі №\~642/2539/18-ц, провадження № 61-5609св19. Відповідно до ст.ст.3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд також ураховує, що спадкова справа після смерті [PERSON] заводилася, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,25га, кадастровий номер 6325484500:02:000:0214, розташована на землях Чкаловської селищної ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не видавалось. На підставі викладеного суд вважає, що позивачем доведено поважність причини пропуску строку на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved