Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

23 серпня 2023 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява [PERSON] до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою від 24 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. За клопотанням представника позивача - адвоката Поповича М. М. ухвалою суду від 29 вересня 2023 року, замінено неналежного\~відповідача - Богородчанську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області, на належного [PERSON] . Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. 22 вересня 2003 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, яким частини житлового будинку, який знаходився в [ADDRESS] , заповіла позивачці [PERSON] . У встановлений\~строк вона\~не звернулася\~із заявою\~про прийняття\~спадщини,\~оскільки їй\~не було\~відомо про\~наявність заповіту\~складеного на\~її користь\~та з\~матір`ю вона\~разом не\~проживала. Приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу від 14 серпня 2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку і пропуском строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Вважає причини пропуску строку поважними, тому просить його поновити. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи заперечень не має. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправілення, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. З огляду на встановлення одночасного існування умов передбачених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до положень ч.2 \~ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги ті обставини, що відсутні інші спадкоємці за даними Спадкового реєстру, що свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивачка в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). У відповідності до статті 1268\~ЦК\~України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст.\~1270\~ЦК\~України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року\~передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, судом встановлено, що [INFO] в селі Підгір`я Івано-Франківського району Івано-Франківської області, померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2022 року, Богородчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №653 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жураківською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с.6 зв.) [PERSON] народилась [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14 січня 1993 року (а.с.6 зв.) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , одружилась із [PERSON] , [INFO] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] . З дослідженої копії заповіту від 22 вересня 2003 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким частини житлового будинку, який знаходився в [ADDRESS] , заповіла позивачці [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Максьом Г. І. та зареєстровано в реєстрі за № 4302 (а.с.5). З долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що позивач у справі [PERSON] є особою, на чию користь складено заповіт. З інформації приватного нотаріуса Острогляд Я. В., постанови приватного нотаріуса Острогляд Я. І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] , заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав, свідоцтва про прийняття спадщини ні за заповітом, ні за законом ніхто не отримував (а.с.3; 4; 17). Відповідно до довідки старости Підгірського старостинського округу №8 Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №258/11.08-31 від 09 червня 2023 року, [PERSON] , була зареєстрована та проживала у будинку [ADDRESS] . На день її смерті за цією адресою разом з нею проживав та був зареєстрований чоловік - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином встановлено, що спадкоємець [PERSON] своїм правом на отримання спадщини після смерті [PERSON] відповідно до заповіту від 22 вересня 2003 року не скористалася та у встановлені законом строки спадщину не прийняла. Відповідно до доводів, позивача у встановлений строк вона не звернулась із заявою про прийняття спадщини, оскільки не була обізнана з порядком прийняття спадщини, вчасно не звернулась з відповідною заявою у нотаріальні органи, так як їй було невідомо про наявність заповіту складеного матір`ю на її користь. Суд визнає обґрунтованість вказаних пояснень позивача, оскільки вони узгоджуються із дослідженими по справі доказами. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі N 130/2517/18 (провадження N 61-14962св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності,\~суд\~приходить\~до\~висновку про поважність причин пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] тривалістю два місяці. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим суд враховує, думку позивача, яка не заявляла вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, що відповідач [PERSON] , не вчиняв жодних дій, які б призвели до порушення прав позивачки і які, як наслідок, призвели до звернення останньої до суду з позовом. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останньою судових витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved