Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що 08.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне життя з [PERSON] не склалося. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.06.2018 року у справі № 148/640/18, шлюб було розірвано. З того часу відповідач не бачив дитину жодного разу.[PERSON] ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоувідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, відтак створились умови, які шкодять інтересам дитини та виникла необхідність у позбавленні [PERSON] батьківських прав. За таких обставин позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 29.08.2023 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 21.09.2023 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Подільську районну у місті Києві державну адміністрацію як орган опіки та піклування. Також задоволено клопотання представника позивачки адвоката Ражева А.В. та зобов"язано орган опіки та піклування - Подільську районну у місті Києві державну адміністрацію надати висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Підготовче засідання у справі відкладено на 24.10.2023 року. Ухвалою суду від 24.10.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 15.11.2023 року. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Ражев А.В. в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, зазначаючи, що позовні вимоги пітримують та просять їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, у якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Подали заяву про розгляд справи за відсутності представника. Позовні вимоги підтримують. Надали суду письмовий висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2021 року, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір"ю - [PERSON] (а.с. 4). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2021 року, вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] присвоєно на - " [PERSON] "(а.с. 12). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.06.2018 року (справа № 148/640/18), шлюб було розірвано. Рішенням Тульчинського районного судуВінницької області від 09.08.2018 року (справа № 148/753/18), стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-11). Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-9154 від 11.10.2023 року, позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та буде відповідати інтересам дитини (а.с. 50-51). Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами законодавства. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо [PERSON] , [INFO] , знайшов своє підтвердження, оскільки судом встановлено, і відповідачем не заперечувалося, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач тривалий час не сплачує аліменти, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується за сином, навіть на свята; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідача від виховання сина та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також висновок органу опіки та піклування - Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-9154 від 11.10.2023 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , як виключної міри, спричиненої тривалим нехтуванням відповідачем своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд роз`яснює відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved