Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, покликаючись на те, що 11 грудня 2021 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. Факт укладення договору позики та отримання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою від 11 грудня 2021 року. Відповідно до розписки відповідач отримав у позику кошти у розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень 00 копійок, які зобов`язувався повернути до 11.12.2022 року. На час звернення з позовною заявою відповідач не повернув суму позики, чим порушив взяті на себе зобов`язання, а тому наявні підстави для стягнення з останнього заборгованості в розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень 00 копійок. Розмір процентів за період користування позиченими коштами з 11.12.2021 по 13.03.2023 року включно становить 204 400,00 грн., що підтверджується розрахунком процентів. Таким чином, станом на момент подання позову сума боргу, з урахуванням процентів за користування коштами, становить 1 204 400,00 (один мільйон двісті чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги\~ у повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся належно, у встановленому законом порядку, про що у справі є відповідні докази. Від нього не надійшов відзив на позовну заяву. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 11.12.2021 року [PERSON] отримав в позику кошти в розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень 00 копійок, які зобов`язувався повернути до 11.12.2022 року. Як зазначає позивач, одержані грошові кошти відповідач станом на день подання позову не повернув. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року. В судовому засіданні оглянуто надану представником позивача розписку відповідача, з якої вбачається, що у ній чітко підтверджується отримання відповідачем коштів у розмірі 1 000 000,00 грн. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За проведеним позивачем розрахунком, розмір процентів за період користування позиченими коштами з 11.12.2021 по 13.03.2023 року включно становить 204 400,00 грн. Досліджені в судовому засіданні обставини стверджують про те, що вимоги позивача є обґрунтованими доказами. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу з урахуванням процентів у розмірі 1 204 400,00 (один мільйон двісті чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 12044,00 грн. (а.с. 2). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 202, 207, 549, 526, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved