Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року задоволено позовні вимоги КП «Київтеплоенерго». Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 3 570,41 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 5 872,69 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. послуги з постачання гарячої води у розмірі 12 835,61 грн.; 2303, 00 грн. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції, а саме судового збору та довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно. 12 липня 2023 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено ухвалу про виправлення описки в судовому рішенні та виконавчому листі по справі №754/5664/21, якою було частково задоволено заяву про виправлення описки. 10 жовтня 2023 року представник позивача КП «Київтеплоенерго» подав заяву про ухвалення додаткового рішення. В мотивування поданої заяви зазначив, що при ухваленні судом рішення не вирішено питання про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 1474,83 грн. з Відповідача на користь КП « Київтеплоенерго». Представник позивача подав у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання, не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась судом належним чином. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надала, заяву про розгляд справи за відсутності до суду не подала. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, подану заяву та докази в її обґрунтування, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року задоволено позовні вимоги КП «Київтеплоенерго». Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 3 570,41 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 5 872,69 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. послуги з постачання гарячої води у розмірі 12 835,61 грн.; 2303, 00 грн. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції, а саме судового збору та довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що позивачем в позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 року з централізованого опалення в розмірі 1474,83 грн. Однак при ухвалені рішення вказану вимогу вирішено не було. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до пункту 8 зазначених Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з частиною другою ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до частини сьомої ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідач є споживачем послуг, що надавалися ПАТ ««Київтеплоенерго»», а тому зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Оскільки питання щодо стягнення з відповідача вказаних витрат за спожиті послуги до 01.05.2018 року з централізованого опалення в розмірі 1474,83 грн. під час ухвалення заочного рішення 01 жовтня 2021 року у справі №754/5664/21 судом не вирішувалось, є підстави для ухвалення додаткового судового рішення. Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 року з централізованого опалення в розмірі 1474,83 грн., які документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved