Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в селищі Чорнухи Полтавської області померла його баба [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина. 31 липня 2020 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому належну їй на підставі державного акту серія ЯМ №039055, виданого 10.09.2012, земельну ділянку, розміром 3,81 га, розташовану на території Чорнухинської селищної ради, кадастровий номер 5325155100:00:036:0015. Спадкоємцем першої черги є [PERSON] син померлої, який претендує на спадщину, неохоплену заповітом, та прийняв спадщину у встановлений шестимісячний строк. Після смерті баби, впродовж шести місяців, він не мав змоги звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки є військовослужбовцем та проходить військову службу у лавах ЗСУ. Військовослужбовці, які несуть службу за контрактом, весь час перебувають на службі, тому мають вільний час тільки в період відпусток. Впродовж першої половини 2021 року, коли необхідно було звернутися до нотаріуса, він проходив службу у військовій частині та не мав відпусток, протягом яких він мав би змогу подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що вважає поважною причиною пропуску передбаченого законом строку для прийняття спадщини, оскільки для нього були об`єктивні перешкоди у поданні такої заяви. Він з жовтня 2016 року зареєстрований за адресою військової частини, де несе до сих пір військово службу, що підтверджує його обмежене пересування за межами військової частини. З врахуванням того, що заява нотаріусу подається за місцем відкриття спадщини (за місцем останнього місця проживання спадкодавця), то можливості прибути до іншої області (селище Чорнухи Полтавської області) у нього не було з вищезазначених підстав. Тільки у травні 2023 року він видав доручення на ім`я [PERSON] , яка від його імені звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкової справи та отримала постанову нотаріуса від 05.07.2023 про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав пропуску строку прийняття спадщини. Після смерті заповідача пройшло не так багато часу до моменту звернення представника позивача до нотаріуса, тобто порушений строк складає близько двох років, що є нетривалим строком між закінченням строку прийняття спадщини. Посилаючись на те, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, прохав визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємцю за заповітом після смерті баби [PERSON] в шість місяців. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 14.09.2023 позовну заяву залишено без руху. 27 вересня 2023 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено строки для надання відзиву, пояснень. 25 жовтня 2023 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 06.11.2023 витребувано з Чорнухинської нотаріальної контори копії спадкових справ заведених після смерті [PERSON] та копії заповітів (а.с.67). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Крім того пояснила, що позивач не мав змоги направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини засвідчену нотаріально заяву про прийняття спадщини і поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. [PERSON] також проходив військову службу і на території Донецької та Луганської областей, що унеможливлювало подання заяви у встановлений законом строк. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій прохав розгляд справи провести без його участі, у задоволення позовних вимог відмовити. Вважає, що заповіт №637, складений 31.07.2020 [PERSON] , отриманий позивачем шляхом обману його померлої матері, яка була особою з інвалідністю І групи і потребувала постійного догляду. Цей догляд за нею здійснював він протягом трьох років, йому з родичів ніхто не допомагав. [PERSON] обіцяла йому заповісти земельний пай. Позивач останні три роки після смерті матері неодноразово приїжджав до селища Чорнухи. [PERSON] з ним не спілкується, не звертається, за родича не рахує (а.с.121-122). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено,\~що [INFO] у селищі Чорнухи Полтавської області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, у тому числі на земельну ділянку кадастровий номер 5325155100:00:036:0015 (а.с.6). 31 липня 2020 року [PERSON] склала заповіт, номер у реєстрі 637, відповідно до якого заповіла [PERSON] , позивачу у справі, земельну ділянку розміром 3,81 га, розташовану на території Чорнухинської селищної ради, кадастровий номер (а.с.10-11). Згідно з ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Враховуючи те, що спакодавцем [PERSON] було складено декілька заповітів, тому, відповідно до приписів ч.2 ст.1254 ЦК України позивач у справі є спадкоємцем щодо зазначеної земельної ділянки за заповітом. При цьому доказів родинних відносин позивача та [PERSON] матеріали справи не містить. Постановою завідувача Чорнухинської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.9). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за заявою її сина [PERSON] , відповідача у справі, - спадкоємця за заповітом і за законом, який 08.12.2021 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно спадкодавця, номер 1194, бланк НРО 614375 (а.с.61,114). Згідно з довідкою начальника відділення кадрів військової частини [NUMBER] Національної гвардії України №2495 від 29.05.2023 [PERSON] з 07.09.2016 по теперішній час перебуває на військові службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України (а.с.16). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 11 листопада 2020 року у справі №147/1213/18 (провадження № 61-23058св19), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 20 липня 2022 року у справі № 489/5656/20, які відповідають абзацу шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , тому шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 25 червня 2021 року. Позивач не доведено існування поважних причин протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зазначені позивачем у позовній заяві причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця у вчиненні нею зазначеної дії. Для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку і без нотаріального засвідчення підпису. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.п.3.5, 3.23 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядку). Згідно з п.3.5, 3.21 Порядку в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач був обмежений у пересуванні за межами військової частини, а також був позбавлений змоги скористатись правом на відпустки протягом строку для подання заяви про прийняття спадщини і у зв`язку з цим не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із такою заявою особисто або поштою. При цьому необхідно зазначити, що юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення дій. Суд також не бере до уваги посилання представника позивача на перебування позивача також на території Донецької та Луганської областей після відкриття спадщини, що унеможливило вчасне подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки вимоги позивача не обгрунтовувались вказаними обставинами у позові і суду не надано доказів, що їх підтверджують. Крім того, суд має враховувати тривалість неподання заяви про прийняття спадщини і після закінчення шестимісячного строку, передбаченого статтею 1270 ЦК України, дотримання заявником такої засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). [PERSON] \~померла [INFO] ,\~а позивач\~звернувся до\~нотаріальної контори\~через свого\~представника [PERSON] \~у 2023\~році,\~тобто після\~спливу значного\~періоду часу, не довівши при цьому, що протягом строку для прийняття спадщини і надалі протягом усього цього періоду безперервно існували обставини, що об`єктивно створювали істотні труднощі для прийняття спірної спадщини. Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що становить більш ніж два роки, а також встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів існування об`єктивних та непереборних перешкод для прийняття спадщини, та не довів, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин. Доводи представника позивача на те, що тривалість неподання заяви про прийняття спадщини є незначним з посиланням на висновки , викладених в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №681/203/17-ц, де шестимісячний строк подання позивачами заяви про прийняття спадщини сплив 04 лютого 2017 року, а позов до суду пред`явлено 15 лютого 2017 року, є необґрунтованими, оскільки фактичні обставини у цій справі і у справі, яка переглядається суттєво відрізняються. З огляду на викладене, оскільки у позивача не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, позов грунтується на припущенннях, правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed