Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість, розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів кредитного договору, за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 387ІЖ від 08 жовтня 2008 року, яка становить 263347,78 грн та складається з суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 54576,02 грн, суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 208771,76 грн, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 3950,22 грн. В обгрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що згідно\~рішення №\~5/2019\~АТ «Укрсоцбанк»\~від 15\~жовтня 2019\~року,\~АТ «Укрсоцбанк»\~припинено шляхом\~приєднання до\~АТ «Альфа-Банк»,\~який є\~правонаступником щодо\~всього майна,\~прав та\~обов`язків\~АТ «Укрсоцбанк»\~з 15\~жовтня 2019\~року.\~12\~серпня 2022\~року прийнято\~ рішення\~про зміну\~найменування банку\~з АТ\~«Альфа-Банк»\~та АТ\~«Сенс Банк».\~08\~жовтня 2008\~року АКБ\~СР «Укрсоцбанк»\~та [PERSON] \~уклали кредитний\~договір №\~387ІЖ.\~Позивач свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав у\~повному обсязі,\~надавши відповідачеві\~кредит,\~однак відповідач\~належним чином\~взяті на\~себе зобов`язання\~не виконує,\~в результаті\~чого має\~заборгованість перед\~кредитором.\~У зв`язку\~з невиконанням\~боржником свого\~обов`язку\~по сплаті\~кредиту,\~у кредитора\~виникло право\~задовольнити свої\~вимоги.\~16\~серпня 2013\~року Постійно\~діючим Третейським\~судом при\~Асоціації українських\~банків було\~прийнято рішення\~по справі\~за позовом\~ПАТ «Укрсоцбанк»\~до відповідача\~про стягнення\~заборгованості,\~яким стягнуто\~з відповідача\~371454,30\~грн на\~користь ПАТ\~«Укрсоцбанк»,\~а аткож\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи в\~третейському суді\~в сумі\~4114,54\~грн.\~В результаті\~невиконання умов\~договору у\~відповідача виникла\~заборгованість,\~розрахована на\~підставі ч.2\~ст.625\~ЦК України,\~яка станом\~на 23\~лютого 2022\~року становить\~263347,78\~грн та\~складається з:\~суми заборгованості\~за ставкою\~3%\~на кредитну\~заборгованість 54576,02\~грн та\~суми заборгованості\~за інфляційними\~витратами на\~кредитну заборгованість\~208771,76\~грн. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Цимбал А.А. просить відмовити в задоволенні позову та закрити провадження у справі. Заперечення протии позовних вимог мотивує тим, що АТ «Альфа-Банк» не надіслало жодного повідомлення про те, що є правонаступником та отримало право вимоги боргу. Починаючи з 15 жовтня 2019 року позивач не виконував належним чином встановлені зобов`язання стосовно повідомлення відповідача щодо зміни організаційно-правової форми, реквізитів, реорганізацію тощо. 02 квітня 2014 року судя Дніпровського районного суду м.Києва Марфіна Н.В. по справі № 755/7934/14-ц винесла ухвалу, відповідно до якої був виданий виконавчий лист про стягнення з відповідача 371454,30 грн заборгованості, а також витрати, пов`язані з розглядом справи в третейському суді 4114,54 грн. Позивач вже подавав позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором № 387ІЖ, а тому провадження у справі підлягає закриттю. Заборона розгляду тотожного позову випливає і з принципу правової визначеності. Відповідач сплачував борг за виконавчим провадженням, яке відкрите на підставі зазначеного рішення. У матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували часткове виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, їх суми та дати перерахувань, внаслідок чого неможливо об`єктивно оцінити правомірність заявлених позивачем вимог. На підтвердження своїх позовних вимог АТ «Сенс Банк» не надає жодного належного доказу в розумінні ст.77-81 ЦПК України - документа, в якому була б констатована сума заборгованості відповідачів по тілу та по відсотках за користування кредитом з урахуванням платіжних періодів, фактично погашених сумм та різниці відповідно до початкової суми заборгованості, відсутні первинні документи і докази, що свідчать про існування боргу. Внаслідок видачі виконавчого листа на підставі ухвали Дніпровського районног суду від 02 квітня 2014 року припинилося право кредитора нараховувати проценти за кредитним договором, тому у позивача немає правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом за період з 02 квітня 2014 року. АТ «Сенс Банк» жодного разу не повідомив відповідача про наявність заборгованості. Позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 371454,30 грн та процентів за користування кредитом, нарахованих до 02 квітня 2014 року, є доведеними, протее позивач пропустив позовну давність строком у три роки, підстав для поновлення позовної давності немає. Подання до третейського суду позову з порушенням правил підвідомчості не перериває перебіг позовної давності. Перешкод на звернення позивача до суду з відповідним позовом з дотриманням правил підвідомчості не було. АТ «Сенс Банк» не заявляло вимоги щодо стягнення процентів річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК Україн в межах стягнення заборгованості у справі Третейського суду при Асоціації українських банків, а тому не має правомірності застосування вказаної норми. Позивач довідався про порушення свого права або про особу, яка його порушила з 15 жовтня 2019 року, отже строк позовної давності сплив 15 жовтня 2022 року. У період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України. Банк не може нараховувати будь-яку пеню або штраф та інші штрафні платежі, передбачені кредитним договором. Будь-які пеню, штрафи тощо, які нараховує банк за несвоєчасну сплату кредиту, починаючи з 24 лютого 2022 року, банк має списати. Всупереч вимогам ч.3 ст.175 ЦПК України позивач не зазначив в позовній заяві ідентифікаційний код юридичної осои в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а такожж підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. В письмових поясненнях представник позивача [PERSON] зазначила, що відступлення права вимоги у даному випадку не відбувалося. Відбувалася реорганізація юридичної особи, яка не вимагає надсилання повідомлення відповідачу. Відповідач посилається на наявність рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 серпня 2013 року як на підставу для закриття провадження у справі. Однак, позивач звернувся до суду не з позовом про стягнення заборгованості, а з позовними вимогами в силу ст.625 ЦК України, у зв`язку з невиконанням основного зобов`язання відповідно до рішення суду. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сумм, передбачених ст.625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Заборгованість, яка виникла у зв`язку з невиконанням рішення суду, розрахована до введення воєнного стану. Ухвалою від 19 травня 2023 року позовну заяву АТ «Сенс Банк» суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 11 серпня 2023 року суд відмовив в здоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. У поданій до суду заяві від 26 жовтня 2023 року представник позивача Ременюк Т.О. просить провести судове засідання за відсутності представника АТ «Сенс Банк» та позовні вимоги задовольниити. Представник відповідача в судовому засіданні 16 жовтня 2023 року позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У заяві від 14 листопада 2023 року судове засідання 14 листопада 2023 року просить проводити без її участі у порядку письмового провадження, відмовити в задоволенні позову та закрити провадження у справі. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 08 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»)\~та [PERSON] укладений договір кредиту № 387 ІЖ. Відповідно до п.1.1 договору кредиту, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 38281 долар США 00 центів, зі сплатою 15 % річних та комісій, в розмірі та в порядку, взначених в додатку № 2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.1.1.1 договору кредиту, погашення кредиту буде здійснюватися до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 01 листопада 2008 року, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 07 жовтня 2028 року (включно), на умовах, визначених цим договором. Пунктами 3.3.7 та 3.3.8 договору кредиту передбачений обов`язок позичальника сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.1.1, 2.4, 2.10 цього договору та комісії в розмірах та у порядку, передбачених цим договором; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1, 2.4 цього договору. У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пп.3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (п.4.5 договору кредиту). 15 квітня 2009 року сторонни уклали додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 387 ІЖ від 08 жовтня 2008 року, якою погодили новий порядок погашення кредиту (суму щомісячних платежів) із кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 07 жовтня 2028 року (включно). В додатковій угоді № 2 про внесення змін до договору кредиту № 387 ІЖ від 08 жовтня 2008 року, укладеній між сторонами 11 лютого 2010 року, у зв`язку із укладенням 01 липня 2009 року між кредитором та Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» додаткової угоди до договору про співпрацю № 65 від 25 серпня 2004 року, додаток № 1 договору викладено в новій редакції. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 серпня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 371454,30 грн заборгованості, а також витрати, пов`язані з розглядом справи в третейському суді в сумі 4114,54 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 02 квітня 2014 року у справі № 755/7934/14-ц задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про видачу виконавчого листа, видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 серпня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким стягнути з [PERSON] 371454,30 грн на користь ПАТ «Укрсоцбанк», а також витрати, пов`язані з розглядом справи в третейському суді в сумі 4114,54 грн. 27 лютого 2015 року, 27 березня 2015 року та 11 грудня 2015 року [PERSON] на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» сплатила по 1000 грн кожним платежем, що підтверджується квитанціями № FJB1505873300013 від 27 лютого 2015 року, № FJB1508673300008 від 27 березня 2015 року та № FJB1534573300008 від 11 грудня 2015 року із призначенням платежі «Внесення заборгованості по кредиту згідно виконавчого листа № 755/7934/14-ц, виданного 30.04.2014 Дніпровським районним судом м.Києва за рішенням Третейського суду». 03 квітня 2023 року позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушень, якою повідомив про наявність станом на 23 лютого 2022 року загальної заборгованості в сумі 263347,78 грн - заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість в сумі 54576,02 грн, заборгованість за інфляційними витратами на кредитну заборгованість в сумі 208771,76 грн, що підтверджується списком № 5640 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, реєстром № 36 пересилання поштових відправлень та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 03 квітня 2023 року. За інформацією відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 138001 від 31 травня 2023 року, у відділі перебували виконавчі провадження № 4386673 та № 59908943 з примусового виконання виконавчого листа № 755/7934/14-ц, виданного 30 квітня 2014 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 371454,30 грн, третейського збору в розмірі 4114,54 грн та судового збору в розмірі 243,60 грн. 16 квітня 2018 року державним виконавцем у ВП № 4386673 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», 30 грудня 2022 року державним виконавцем у ВП № 59908943 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». 28 березня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 71404390 з виконання виконавчого листа № 755/7934/14-ц, виданного 30 квітня 2014 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 371454,30 грн, третейського збору в розмірі 4114,54 грн та судового збору в розмірі 243,60 грн. Вказана постанова містить також інформацію про заміну сторони виконавчого провадження АТ «Укрсоцбанк» правонаступником АТ «Альфа-Банк» згідно ухвали № 755/7934/14-ц від 22 січня 2020 року, виданої Дніпровським районним судом м.Києва, та зміни найменування стягувача з АТ «Альфа-Банк» та АТ «Сенс банк». За розрахунком вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № 387 ІЖ від 08 жовтня 2008 року за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, 3 % річних на суму заборгованості 367058,15 грн становлять 54576,02 грн, інфляційні витрати - 208771,76 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За положеннями ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання\~є його невиконання або виконання з порушенням\~ умов, визначених\~ змістом зобов`язання\~ (неналежне\~ виконання).\~ У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 серпня 2013 року, на виконання якого ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 02 квітня 2014 року у справі № 755/7934/14-ц видано виконавчий лист, встановлено розмір заборгованості відповідача станом на 16 серпня 2013 року (371454,30 грн), а тому доводи представника відповідача про відсутність докумкнта, в якому була б констатована сума заборговаості, та доказів, що свідчать про існування боргу, безпідставні. Після ухвалення рішення третейського суду відповідач сплатила на користь ПАТ «Укрсоцбанк»: 29 серпня 2013 року - 1998,25 грн, 02 жовтня 2013 року - 1598,60 грн, 31 жовтня 2013 року - 799,30 грн, що зазначено в розрахунку вимог банку, та 27 лютого 2015 року - 1000 грн, 27 березня 2015 року - 1000 грн, 11 грудня 2015 року - 1000 грн, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями, але не враховано в розрахунку вимог банку. Таким чином, розмір заборгованості відповідача за договором кредиту станом на 23 лютого 2023 року становить 364058,15 грн. 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та єдиним акціонером АТ "Укрсоцбанк" затверджено рішення про реорганізацію АТ "Укрсоцбанк", шляхом приєднання до АТ "Альфа-Банк". Після затвердження передавального акта від 15 жовтня 2019 року АТ "Альфа-Банк" в порядку правонаступництва набуло усіх прав за переданими йому активами, а також набуло обов`язків боржника за вимогами кредиторів. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 22 січня 2020 року замінено стягувача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» його правонаступником Акціонерним товариством «Альфа-Банк» по цивільній справі № 755/7934/14-ц про стягнення з [PERSON] 371454,54 грн на користь ПАТ «Укрсоцбанк», а також витрат, пов`язаних з розглядом справи в третейському суді в сумі 4 114,54 грн та судового збору у розмірі 243,60 грн. Щодо покликання представника відповідача на те, що з 15 жовтня 2019 року позивач не виконував належним чином встановлені зобов`язання стосовно повідомлення відповідача про зміну організаційно-правової форми, реквізитів, реорганізацію тощо, то суд зауважує, що неповідомлення боржника про зміну реквізитів банку для сплати коштів на погашення кредиту не можу бути підставою для відмови у позові, а може впливати на визначення розміру боргу, тобто невиконання боржником грошового зобов`язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання взятих на себе зобов`язань взагалі (постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 338/75/16-ц). Доказів виконання відповідачем з 15 жовтня 2019 року зобов`язань за спірним договором кредиту первісному кредитору чи в межах виконавчого провадження суду не надано. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про неправомірність нарахування позивачем коштів після закінчення строку кредитування чи після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, на які посилається представник відповідача, Верховний Суд виснував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Разом з тим, Верховний Суд підтвердив, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач пред`явив позов не про стягнення передбачених спірним договором кредиту процентів за кредитом, а про стягнення процентів, розрахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, за неправомірне користування відповідачем грошовими коштами як наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо посилання представника відповідача на сплив позовної давності суд зазначає таке. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України). До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~ст.625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Позивач пред`явив позов 04 травня 2023 року. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати та три проценти річних, нараховані на суму заборгованості за останні три роки, що передували подачі позову. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин (який тривав до 30 червня 2023 року). З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позовна давність повинна обчислюватися з 12 березня 2017 року. \~ \~Відповідно \~до \~п.18\~ Прикінцевих\~ а\~ перехідних\~положень \~ЦК \~України,\~ у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625\~цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Тобто, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Воєнний стан в Україні введений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та триває донині. Позивачем 3 % річних та інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості за договором кредиту за період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року, а отже, до введення в Україні воєнного стану. Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором кредиту в сумі 364058,15 грн. З врахуванням суми заборгованості за договором кредиту, суд здійснив перерахунок трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат за весь час прострочення у ІПС «Законодавство» за період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за кредитом становить 54129,96 грн (364058,15 грн х 3 % х 1810 днів/365/100), розмір інфляційних втрат за час прострочення становить 186271,15 грн. Загальний розмір заборгованості, розрахованої за ч.2 ст.625 ЦК України, становить 240401,11 грн, а тому позов належить задовольнити частково. Доводи представника відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі за п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 387 ІЖ суд відхиляє. Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (постанова Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц). Доказів наявності рішення суду або ухвали суду про закриття провадження у справі за позовом кредитора до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту № 387 ІЖ від 08 жовтня 2008 року, розрахованої на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, суду не надано. Стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав неналежного виконання умов договору та стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором та інфляційних втрат за весь час прострочення не є тотожними спорами ні за предметом, ні за підставами, а тому положення п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України у цій справі застосуванню не підлягають. Щодо посилання представника позивача на порушення норм процесуального права, то суд звертає увагу, що позовна заява АТ «Сенс банк» у прохальній частині містить зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того, в прохальній частині позовної заяви містить розрахунок судових витрат позивача, а саме сума сплаченого ним судового збору. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3594,70 грн. На підставі наведенного та

Outcome: partial