Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №19126 від 22.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з позивача на користь відповідача боргу у сумі 28\~879,23 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що нотаріусом вчинений виконавчий напис про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» (далі відповідач) боргу у загальній сумі 28 879,23 грн. на підставі кредитного договору №SAMDN40000013745378 від 22.03.2013 між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк». Втім позивач з не згодний з виконавчим написом оскільки він не містить відомостей про строк повернення кредиту, адже нотаріус не може видавати напис по заборгованості понад три роки. Також вважає, що нотаріус не міг вчиняти напис на простому письмовому кредитному договорі. Згідно порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі нотаріально посвідченого договору, а не простого письмового. Процесуальні дії у справі 23.10.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження і судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач подавав заяву про визнання позову. Також відповідач подав заяву про врегулювання спору за участю судді. Втім позивач не надав своєї згоди на врегулювання спору. Згідно з положеннями ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки згоди сторін на врегулювання спору за участю судді немає то відповідно відсутні підстави для призначення такої процедури. Треті особи письмових пояснень не подавали. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №19126. Виконавчим написом стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» за кредитним договором №SAMDN40000013745378 від 22.03.2013 між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк». ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» є правонаступником всіх прав за даним кредитним договором на підставі Договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 з АТ КБ «ПриватБанк». У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проведено за період з 25.10.2021 по 20.12.2021 у розмірі 13\~824,64 грн. борг по тілу кредиту, 12\~106,48 грн. по процентам, 50 грн. плата за виконавчий напис, а всього на загальну суму 28 879,23 грн.. Встановлені підтверджуються виконавчим написом з наведеним змістом, копія якого додана до матеріалів справи та заявою відповідача про визнання позову. Згідно ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Ураховуючи наведені положення закону та наведені пояснення позивача зазначені у позовний заяві, суд вважає, що кредитний договір на підставі якого стягнута заборгованість укладений у простій письмовій формі. Разом з цим сторони не надали суду будь-яких доказів, для встановлення чи спростування правильності стягнутої заборгованості, строку позовної давності тощо. Натомість з виконавчого напису вбачається, що кредитний договір з позивачем укладався 22.03.2013, а борг стягнутий за період 25.10.2021 по 20.12.2021 у розмірі 13\~824,64 грн. по тілу кредиту, 12\~106,48 грн. по процентам. Тобто між укладенням кредитного договору та зазначеним періодом стягнутої заборгованості пройшов час більше восьми років, що відповідно дає підстави сумніватися у достовірності зазначеного строку, а відповідно дотримання положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Так згідно ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Ураховуючи наведені положення закону та встановлені обставини вбачається, що нотаріус на порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинив виконавчий напис про стягання заборгованості за межами трирічного строку давності. «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом МЮ від 22.02.2012 №296/5 у редакції, що діяла на час вчинення напису, містили положення аналогічні з положеннями ст.ст. 87, 88 Закону щодо вчинення виконавчих написів у Главі 16 Розділу ІІ. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» затверджений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зазначену Постанову Кабінетом Міністрів України своєю Постановою від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості \~провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вніс зміни. Так у п. 2 до переліку доповнені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України \~від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості \~провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме «пункту 2 Змін, що вносяться до переліку \~документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих \~написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими\~договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 \~постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що у переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів немає кредитних договорів укладених у простій письмовій формі. Ураховуючи встановлені обставини та зазначені положення вбачається, що на порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів які не відносяться до переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, а стягнута заборгованість явно виходить за межі трирічного строку давності. Таким чином нотаріус діяв незаконно, а тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК слід розподілити судові витрати. Позивачем заявлений позов у справі віднесений до справ про захист прав споживачів, а тому згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 26.02.2020 у справі № 643/2870/18 (провадження № 61-412св19). Оскільки позов задоволений та судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved