Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі-відповідач 1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач 2, [PERSON] ), треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний Олександр Сергійович про визнання права власності на нерухоме майно, визнання договору дарування частково недійсним, скасування запису про право власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його дід, [PERSON] . Після його смерті він успадкував за заповітом належну йому 1/10 частину житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:82:248:0064) розташовану за вказаною адресою. Разом з ним по 1/10 вказаного будинку також успадкували: його мати, [PERSON] , його колишня дружина, [PERSON] , його донька [PERSON] , та його син [PERSON] . У 1992 році, за згодою з усіма співвласниками вищезазначеного житлового будинку та користувачами вказаної земельної ділянки, на даній земельній ділянці за власні кошти він став будувати гараж-госп.-блок, що підтверджується документами, доданими ним до позовної заяви. У 1995 році позивач звернувся у відповідні інстанції щодо узаконення вищезазначеної будівлі, на що отримав відповідь від державного комунального підприємства по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території за № 18-413/2 від 13.07.1995 року, про те, що дозвіл громадянам-власникам чи землекористувачам земельних ділянок, що надані їм для будівництва житлового будинку, спорудження індивідуальних житлових будинків, побутових та господарських приміщень, розширення чи реконструкцію існуючих будинків і споруд надає Київська міська Рада народних депутатів. Однак у зв`язку з виїздом по роду своєї роботи за кордон він не встиг надати відповідні документи. В наступному, на його прохання, з відповідними заявами щодо узаконення вищезазначеної будівлі зверталася його мати, [PERSON] . 02.12.2003 року Управлінням державного архітектурно - будівельного контролю Київської міської державної адміністрації було видано дозвіл № 631 на прийняття в експлуатацію гараж-госп.-блок літера Д. У 2000 році позивач разом з іншими співвласниками житлового будинку оформив право власності на вищезазначену земельну ділянку. В лютому місяці 2023 року відповідач [PERSON] , став пред`являти претензії до позивача стосовно того , що він також є співвласником вищезазначеного гараж-госп.-блоку. В наступному позивач з`ясував, що 30.03.2023 року між його колишньою дружиною [PERSON] та сином [PERSON] було укладено договір дарування, згідно якого вона подарувала сину належну їй 1/10 частину житлового будинку [ADDRESS] ., в тому числі в описі службових приміщень до будинку було зазначено і гараж-госп.-блок під літерою Д. Однак [PERSON] ніякого відношення до побудови вищезазначеного гараж-госп.-блоку не мала, участі в його будівництві не приймала, права власності не набувала, тому і не могла його відчужувати. В свою чергу приватним нотаріусом Задорожним О.С. в договорі дарування, рішенні та записі про державну реєстрацію речових прав, при зазначенні службових будівель та споруд до даної 1/10 частини вказаного житлового будинку, безпідставно було включено гараж-госп.-блок за планом літера Д, так як вказаний об`єкт чи його частина [PERSON] ніколи не належала. Виходячи з вищевикладеного, позивач просить суд визнати за позивачем право власності на гараж-госп.-блок за планом літера «Д» за планом на житловий будинок [ADDRESS] . Визнати Договір дарування № 265 від 30.03.2023 року, 1/10 частини житлового будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задорожним Олександром Сергійовичем, в частині визнання права власності на гараж-госп.-блок за планом літера «Д» - недійсним. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] (запис про право власності № 49756341, дата та час державної реєстрації: 30.03.2023 року, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 67000918 від 30.03.2023 року, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожного Олександра Сергійовича, яким проведено державну реєстрацію права власності на 1/10 частину житлового будинку [ADDRESS] , в тому числі і на гараж-госп.-блок за планом літера «Д» - в частині визнання за [PERSON] права власності на гараж-госп.-блок за планом літера «Д». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний Олександр Сергійович про визнання права власності на нерухоме майно, визнання договору дарування частково недійсним, скасування запису про право власності на нерухоме майно, залишено без руху /а.с.56/. 20 червня 2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року позивачем усунуто вказані недоліки /а.с. 58-64/. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/22241/23-ц за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання /а.с.65/. 02 серпня 2023 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів /а.с.80-81/. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі № 757/22241/23-ц - задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожного Олександра Сергійовича (01001, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 17) наступні документи: завірену належним чином копію договору дарування 1/10 частини житлового будинку [ADDRESS] , укладеного 30 березня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер: 265; завірену належним чином копію реєстраційної справи щодо житлового будинку [ADDRESS] ; завірену належним чином копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 67000918 від 30.03.2023 року /а.с.89-90/. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до розгляду по суті /а.с.98/. 18 жовтня 2023 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 12 вересня 2023 року по справі №757/22241/23-ц надано копію документів, на підставі яких Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задорожним Олександром Сергійовичем 30 березня 2023 року за реєстровим № 268 було посвідчено Договір дарування частки житлового будинку та частки земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 120-153/. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Третя особа 1 в судове засідання не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа 2 в судове засідання не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа 3 в судове засідання не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не подали. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 грудня 1997 року посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Тромса Г.А., [PERSON] успадкував за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , 1/10 частку жилого будинку [ADDRESS] . Померлому належала частина будинку. Жилий будинок-цегляний, розташований на земельній ділянці розміром 1111 кв.м. має житлову площу 99,5 кв.м., а також наступні службові будівлі та споруди: сарай під літ. Б, туалет під літ. В, туалет під літ Г, огорожа. Також в свідоцтві зазначено, що на 4/10 частини жилого будинку 26 квітня 1991 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом /а.с. 10/. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 1991 року посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Тромса Г.А вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , успадкували за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , по 1/10 частці жилого будинку [ADDRESS] . В даному свідоцтві також зазначені службові будівлі та споруди належні до будинку, а саме: сарай під літ. Б, туалет під літ. В, туалет під літ Г, огорожа /а.с. 10 /. Як вбачається з Акту виконаних робіт №1 на об`єкті за адресою [ADDRESS] від 21 лютого 1992 року, ТОВ Виробничою фірмою ЮССО були виконані роботи по монтажу підвалу та гаражу першого поверху на загальну суму125498166,67крб. Замовником даних робіт зазначено [PERSON] (а.с. ) З квитанції до прибуткового касового ордеру № 12-22 від 29.04.1992 року вбачається, що [PERSON] здійснив оплату ТОВ ВФ ЮССО за виконані роботи на суму 125498166,67крб. /а.с. 34-36/. З Акту виконаних робіт №2 на об`єкті за адресою [ADDRESS] від 07 жовтня 1994 року, ТОВ Виробничою фірмою ЮССО були виконані монтажні роботи по монтажу другого та третього поверху те мезоніну на загальну суму158208447,61крб. Замовником даних робіт зазначено [PERSON] /а.с. 43-45/. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 27-14 від 14.12.1994 року вбачається, що [PERSON] здійснив оплату ТОВ ВФ ЮССО за виконані роботи на суму 158 208 447,61 крб. /а.с. 46/. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 12-2 від 29.04.1992 року вбачається, що [PERSON] здійснив оплату ТОВ ВФ ЮССО за виконані роботи на суму 125498166,67крб. /а.с. 47/. З відповіді державного комунального підприємства по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території Печерського району за № 18-413/2 від 13.07.1995 року, вбачається, що звернення [PERSON] до Київради з питання будівництва розглянута в Державному комунальному підприємстві Печерського району, та повідомлено про те, що дозвіл громадянам-власниками чи землекористувачам земельних ділянок, що надані їм для будівництва житлового будинку, побутових та господарських приміщень надає Київська міська Рада народних депутатів /а.с.22/. Відповідно до заяви [PERSON] до Київської міської державної адміністрації від 07.04.1998 року вбачається, що співвласники домоволодіння [ADDRESS] не мають заперечень щодо узаконення самовільно збудованого гаражу на території зазначеного домоволодіння /а.с.23/. З заяви [PERSON] від 22.07.2002 року вбачається, що вона звернулася до управління державного архітектурно - будівельного контролю Київської міської державної адміністрації з питання надання дозволу на введення в експлуатацію закінченого будівництвом гаража, підвалу, хозблоку на земельній ділянці по [ADDRESS] /а.с. 25/. Згідно з витягу з Державного земельного кадастру за № НВ -8000016332023 від 23.02.2023 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:82:248:0064 розташована за адресою [ADDRESS] , 12.12.2000 року стала належати співвласникам вищезазначеного житлового будинку на праві приватної власності /а.с. 33/. Як вбачається з дозволу № 631 Управління державного архітектурно - будівельного контролю Київської міської державної адміністрації, від 02.12.2003 року гараж під літерою Д по плану розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] було введено в експлуатацію /а.с.25/. Із нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 18.02.2023 року вбачається, що господарська будівля гараж-хозблок, надбудова під літерою «Д» за адресою [ADDRESS] була збудована [PERSON] за його власні кошти /а.с. 29/. Із нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 15.03.2023 року вбачається, що господарська будівля гараж-хозблок, надбудова під літерою Д за адресою [ADDRESS] була збудована [PERSON] самостійно /а.с. 27,28/. Відповідно до ч.2 ст.30 ЗК України (в редакції 1990 року), при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З викладеного вбачається, що [PERSON] , зі згоди з іншими співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , за власні кошти побудував гараж-госп.-блок за планом літера «Д» за адресою [ADDRESS] та забезпечив введення його в експлуатацію. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на гараж-госп.-блок літера «Д» за планом на житловий будинок [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Як вбачається з Договору дарування частки житлового будинку та частки земельної ділянки від 30.03.2023 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а саме в п. 2 зазначено, що одна десята частка житлового будинку, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26.04.1991 року Першою Київською державною конторою за реєстровим №7Н-9018, зареєстрованого 04.06.1991 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 201. В описі об`єкта зазначено: житловий будинок за планом літ.А, загальною площею 172,0 кв.м., житловою площею 99,5 кв.м; сарай за планом літ Б; вбиральня за планом літ. В; вбиральня за планом літ.Г; гараж-госп.-блок за планом літ.Д /а.с. 121-122/. Згідно із положеннями статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Однак, як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26.04.1991 року Першою Київською державною конторою за реєстровим №7Н-9018, зареєстрованого 04.06.1991 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2101, то в ньому в описі об`єкта відсутній гараж-госп.-блок за планом літ. «Д» /а.с. 123, 124/. З викладеного вбачається, що гараж-госп.-блок за планом літ. «Д» не належав [PERSON] в зв`язку з чим вона не мала прав на його відчуження і тому він був безпідставно внесений в вищезазначений договір дарування, а також безпідставно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожного О.С., яким проведено державну реєстрацію права власності на 1/10 частину житлового будинку [ADDRESS] , в тому числі і на гараж-госп.-блок за планом літера «Д». Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ч.1. ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] стосовно визнання вищезазначеного Договору дарування частково недійсним та скасування частково: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і державну реєстрацію права власності [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права власності на гараж-госп.-блок за планом літера «Д». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4582 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві) гривні 20коп.

Outcome: approved