Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач, звернулась в суд із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, мотивуючи тим що з 25.07.2006 року сторони перебувають у зареєстровану шлюбі. В шлюбі народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач зазначила, що останнім часом, незважаючи на тривалий шлюб, у них відносини\~ погіршились.\~ Сторони не є сім`єю через різні погляди на спільний побут та життя. Останній період часу стали чужими по відношенню один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. За наведених підстав шлюб просить розірвати, судові витрати просила залишити за нею. Позивач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом із позовною заявою позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не з`явився, подав на електронну адресу суду заяву про визнання позову, просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 липня 2006 року, сторони зареєстрували шлюб 25 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1125. В шлюбі народилась дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на те що сторони не підтримують шлюбних стосунків,відповідач позов визнає, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved