Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати укладений з відповідачем шлюб, що був зареєстрований 18.08.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 241 та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] (включно), а потім у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги щодо розірвання шлюбу мотивує відсутністю взаєморозуміння між подружжям та відсутністю спільного побуту. Між сторонами припинені шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З приводу стягнення аліментів на дітей, заявлені вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від цього шлюбу мають спільних двох дітей - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дітям не надає, а вона не має можливості самостійно утримувати дітей. Ухвалою суду від 17.10.2023 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористався, надіслав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність, позов визнав повністю. \~ \~ \~ \~У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 18.08.2007 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем за актовим записом № 241, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8) та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі статтями 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи питання в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд встановив наступне. Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 18.08.2007 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем за актовим записом № 241, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони мають спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.03.2011 (а.с.8) та відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.10.2013 (а.с.9). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Визначений позивачкою розмір аліментів на утримання дітей не суперечить вимогам статей 182, 183 СК України. Суд наголошує, що, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на вищевикладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, можливість надання неповнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, передбачені ст.182 СК України, а також враховує рівень життя сьогодення, мінімальну заробітну плату та прожитковий мінімум, а також визнання відповідачем позову. \~ \~ \~ \~Частинами 2, 3 статті 183 СК України\~ передбачено,\~якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільних сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з матір`ю. Обов`язки з утримання дітей виконує позивач, оскільки діти проживають з нею, що також не спростовано відповідачем. \~ \~ \~ \~Аліменти на утримання неповнолітніх дітей підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, тобто починаючи з 26.09.2023 та до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд зазначає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку після досягнення найстаршою дитиною повноліття до задоволення не підлягають, оскільки не грунтуються на законі і є передчасними. Згідно ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с.3). \~ \~ \~ \~З урахуванням того, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд,

Outcome: partial