Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

В позові йдеться про те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Померла [PERSON] була головою дворогосподарства житлового будинку в [ADDRESS] . Будинок збудовано до 1992 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем 1-ї черги за законом та особою, яка вступила в управління спадковим майном так-як проживав разом з померлою на момент її смерті. Крім позивача, інших спадкоємців, у померлої немає. Також зазначає, що у померлої відсутні спадкоємці, які мали б обов`язкову частку у спадщині. Однак, за час життя правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок спадкодавцем виготовлено не було, позивач просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування). Позивач в судове засідання не з`явився, подав в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити (а.с. 23). Представник позивача - адвокат Цуга Ю.Ю. в судове засідання також не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та позивача позовні вимоги підтримують , просять такі задовольнити(а.с.25). Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечили (а.с.22). Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З повторно виданого Перечинським відділом реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 вересня 2023 року вбачається, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] , а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлій під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України (а.с.9). З повторно виданого Перечинським відділом реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 листопада 2023 року вбачається, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с.26). З повторно виданого Великоберезнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 2020 року на ім`я позивача [PERSON] , [INFO] , вбачається що померла [PERSON] зазначена в графі «мати», а померлий [PERSON] , зазначений в графі «батько» (а.с10). З повторно виданого Великоберезнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 11 жовтня 1983 року за актовим записом № 45, після чого дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.11). З довідки виданої виконкомом Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області від 03 жовтня 2023 рок у № 829, вбачається що дійсно з дня смерті матері позивача [PERSON] (померла [INFO] , a/з про смерть № 2 від 03.01.1997 р.) він ( [PERSON] , [INFO] ) вступив у володіння спадковим майном, яке перебувало у володінні [PERSON] , а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не виготовила правовстановлюючих документів на житловий будинок за номером [ADDRESS] (а.с.16). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № витягу 00042309775 від 15 листопада 2023 року, вбачається що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 31 серпня 1963року за актовим записом № 9 після чого дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с27-28). З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 22 листопада 2023 року № 056/144-d, вбачається з що практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки орфографічного розподібнення записів особових імен та похідних форм імені по батькові в документах однієї особи та однієї родини через неврахування походження цього оніма, під впливом його діалектної чи просторічної вимови або внаслідок міжмовних перетворень через посередництво відповідних записів іншими мовами. Лінгвістична ідентифікація таких записів особових імен та похідних форм імені по батькові в документах однієї особи й однієї родини ґрунтується на співвіднесенні цих записів з регулярними девіаціями в тогочасній практиці документування в регіонах, де видавалися ці документи. У справах, пов`язаних з ідентифікацією документальних записів імен і прізвищ, завдання лінгвістичної експертизи полягає в тому, щоб встановити, чи дозволяють зафіксовані в документах орфограми однозначно ідентифікувати відповідний онім. Чоловіче особове ім`я [PERSON] походить від давньоєврейського йеЙзИрИпэ, що означає «Ягве милостивий» (див. [PERSON] , [PERSON] . Власні імена людей. Словник- довідник. - К.: Наукова думка, 1996, с. 61). У різних мовах це ім`я має свої національні варіанти: англ. JOHN, фр. JEAN, нім. JOHANN, пол., слов., чеськ. JAN, рос. ИВАН, угор. JANOS і т. ін. Західнослов`янський варіант цього імені JAN в українській і російській ономастичних традиціях закріпився також як ЯН (див. [PERSON] , [PERSON] . Власні імена людей. Словник-довідник. - К.: Наукова думка, 1996, с. 61-63, 112, 243; Трійняк 1.1. Словник українських імен. - К.: Довіра, 2005, с. 143-146; 415-416). З практики лінгвоекспертної діяльності відомі численні випадки зближення етимологічно споріднених імен [PERSON] і ЯН в усному мовленні, насамперед, у діалектах Закарпаття, з наступним перенесенням відповідних записів в офіційні документи. Сучасна ідентифікація таких записів у документах однієї особи або споріднених осіб базується на їх співвіднесенні з регулярними конвергентними явищами при міжмовній взаємодії ономастичних систем (детальніше див. [PERSON] . Переклад і міжмовна ідентифікації власних імен 11 Академік [PERSON] і сучасне мовознавство. - К., 2012. - С. 228-236). З урахуванням зазначеного записи імені по батькові [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , записи [PERSON] , мати [PERSON] ) й [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. (а.с. 29) З технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, зведеного акту вартості будинків, [ADDRESS] , виданого КП «БТІ» Великоберезнянської селищної ради від 10 серпня 2023 р. № 6721 значиться власник [PERSON] (а.с.12-15). Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Гончар Т.М. від 03 жовтня 2023 р. № 56/01-16, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок [PERSON] (померлої) не виникло (а.с. 17). Як роз`яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved