Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

До суду звернувся представник АТ «Державний ощадний банк України» з позовом (а.с.2-5) в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в розмірі 56794,19 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.08.2018 між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0511 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на підставі Заяви про приєднання №513925316 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору, умови якого викладені в Розділі ХХІІ цього Договору. Відповідно до п.п.3.4.1. 3.4.2. Заяви про приєднання, банк відкрив поточний рахунок Клієнту № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку типу «Моя картка» та ПІН-конверт до неї. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року № 89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» та постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» було здійснено перехід з рахунку 2625 АП «Кошти на вимогу фізичних осіб для здійснення операцій з використанням платіжних карток» на здійснення операцій з використанням платіжних карток із застосуванням балансових рахунків 2620 АП «Кошти на вимогу суб`єктів господарювання», а також запроваджено стандарт IBAN. Таким чином, поточний рахунок позичальника було змінено на рахунок [NUMBER] . Пунктом 6.1 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання, передбачено, що підписанням Заяви про встановлення кредитної лінії, відповідач ініціює одержання та погоджується з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору та підтверджує укладення між ним та Банком Кредитного договору. Пунктом 6.2 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) передбачено, що клієнту надається кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) на його картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до пункту 6.3 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), клієнт погодився, що йому можуть бути встановлені наступні максимальні параметри кредитування: бажаний розмір кредиту: 42000,00 грн.; максимальний розмір кредиту: 250000,00 грн.; строк кредитування 60 місяців, з можливим подовженням на той самий строк. Згідно з пунктом 6.6. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 38,00% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки; проценти за користування Кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору. Відповідно до пункту 6.7 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлений Договором, та розраховується від фактично отриманої Клієнтом суми Кредиту (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний (білінговий) період на дату сплати мінімального платежу, в порядку та на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п.п.6.10. 6.12. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), всі інші умови Кредитного договору, в т.ч.порядок його зміни містяться в Договорі. Підписанням цієї Заяви клієнт підтверджує, що до підписання Заяви Банк надав йому як споживачу та він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до цієї Заяви. Також, Клієнтом підтверджено факт отримання у письмовій формі Паспорту споживчого кредиту. Позивач стверджує, АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, визначених договором, в межах встановленого кредитного ліміту 42000 грн., зарахованого на його картковий рахунок № [NUMBER] , платіжним засобом якого є платіжна картка, що\~ підтверджується випискою по рахунку позичальника та не спростовано жодними доказами з боку відповідача. Як зазначає позивач, підписанням Заяви про приєднання, відповідач підтвердив, що до її підписання Банк ознайомив його з орієнтовною сукупною вартістю кредиту та умовами кредитування передбаченими Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовної заяви. Направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що АТ «Ощадбанк» не надало належних та повних доказів того, що між сторонами був укладений певний договір, що створив зобов`язання щодо сплати платежів. Крім того, відповідач вважає, що у матеріалах справи відсутні розмір та графік платежів за конкретним договором, а також не зазначається, яку саме карту, коли саме надано відповідачу. На думку відповідача позивачу стало відомо про порушення прав не пізніше 25.11.2018, коли позивач самостійно здійснив списання коштів з рахунку відповідача. В свою чергу, позивач звернувся до суду тільки 30.12.2021, таким чином пропустив строк звернення до суду. Також, [PERSON] у своєму відзиві зазначає, що 23.09.2018 останній раз використовував кошти зі свого банківського рахунку та жодних платежів на погашення він не здійснював, оскільки про встановлення обов`язку повернення коштів чи здійснення щомісячних платежів згідно умов анкети і т.і. не встановлювалось. З огляду на вищезазначене, відповідачем окрім відзиву на позовну заяву до канцелярії суду подано заяву про застосування строків позовної давності, а також клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 20.03.2023, з метою правильного вирішення справи, дослідження всіх доказів, на які посилаються сторони, та з урахуванням того, що відповідач не мав можливості самостійно їх надати, клопотання відповідача про витребування доказів було задоволено. Витребувано від акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» наступні докази: документи завірені належним чином, які підтверджують факт видачі та отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у розмірі 42000 (сорок дві тисячі) гривень та умови їх видачі; розрахункові документи, які підтверджують факт проведення розрахункових операцій з відповідачем для погашення заборгованості, згідно даних позивача. Позивачем вимоги ухвали про витребування доказів виконано та направлено на адресу суду заяву на виконання ухвали від 20.03.2023, в якій зазначено, що усі перераховані в ухвалі про витребування доказів транзакції є договірним списанням в рахунок забезпечення належного та своєчасного виконання грошових зобов`язань клієнта перед банком, яке передбачено Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Крім того, на підставі пункту 3 частини першої ст.43 ЦПК України, позивач скористався своїм правом та надав до суду письмові пояснення. У вищезазначених поясненнях позивач зазначив, що доводи [PERSON] про те, що відсутні підстави вважати що при укладені договору АТ «Ощадбанк» повідомило його, як споживача, про умови кредитування та узгодження з ним саме ті умови, які вважав узгодженими банк не відповідають дійсності, адже разом з позовною заявою банком було надано підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту (Кредитної лінії на БПК), який містить у собі інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та у якому зазначено всі складові кредитного договору щодо сплати процентів, пені, комісійної винагороди тощо. З моменту підписання [PERSON] заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та споживчого паспорту, відповідач був повідомлений про умови кредитування. Щодо твердження про ряд суперечностей при визначені розміру заборгованості, позивач зазначив, що 18.02.2016 між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0510 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на підставі Заяви про приєднання №225018/120916 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно даної заяви Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (IBAN № [NUMBER] ). Відповідно до пункту 6.3 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання, Клієнт погодився, що йому можуть бути встановлені наступні максимальні параметри кредитування: бажаний розмір Кредиту: 20000,00 грн., максимальний розмір Кредиту: 40000,00 грн, строк кредитування 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, визначених договором, в межах встановленого кредитного ліміту - 20235 грн., зарахованого на його картковий рахунок № [NUMBER] , платіжним засобом якого є платіжна картка, що підтверджується випискою по рахунку позичальника та не спростовано жодними доказами з боку відповідача. Відповідно до п.7.1. Договору, чинного на момент підписання Заяви, з метою забезпечення належного та своєчасного виконання грошових зобов`язань Клієнта перед Банком за цим Договором та/або за іншими договорами, укладеними Клієнтом з Банком, та/або за договорами про надання страхових послуг, пропонування яких здійснюється Банком в порядку здійснення страхового посередництва у якості страхового агента, якщо умовами договору страхового посередництва передбачено право Банку отримувати від Клієнтів страхові платежі на користь страховика з наступним їх перерахуванням на рахунок страховика, Клієнт доручає Банку, а Банк набуває право (але не зобов`язаний) здійснювати договірне списання коштів з Карткового рахунку Клієнта та інших поточних рахунків Клієнта (у національній та/або іноземних валютах), відкритих на дату укладення цього Договору або тих, що будуть відкриті в Банку в національній та/або іноземній валюті, коштів у сумах, що відповідають розмірам грошових зобов`язань Клієнта, які підлягають сплаті на підставі Договору або інших договорів, укладених між Клієнтом та Банком, або на підставі позадоговірних зобов`язань, в тому числі, але не виключно:1) комісійних винагород Банку; 2) процентів за користування Кредитом або Несанкціонованим овердрафтом; 3) надмірно сплачених процентів; 4) повернення Кредиту/кредитів або Несанкціонованого овердрафту; 5) неустойки, штрафів, пені; 6) відшкодування витрат, збитків; 7) курсові різниці за операціями у валюті, що є відмінною від валюти Рахунку Клієнта; 8) платежі, які пред`явлені Міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень екваєрів; 9) помилково зараховані платежі з вини Банку; 10) на користь страховика за послуги страхування, пропонування яких здійснюється Банком в порядку здійснення страхового посередництва у якості страхового агента. Пунктами 7.3, 7.11 Договору встановлено, що здійснення договірного списання є правом банку, а не обов`язком, та не потребує схвалення таких дій банку клієнтом. Для реалізації банком права договірного списання, яке надано йому клієнтом відповідно до умов цього Договору, банк має право самостійно здійснювати списання грошових коштів, в обсягах та в порядку, встановленому Законодавством та умовами цього Договору. Цим договором Сторони погодили, що з метою реалізації банком права договірного списання, передбаченого Договором, положення, визначені вище є заявою Клієнта, надання якої вимагається або може вимагатися нормативно-правовими актами Національного банку України для проведення операцій з купівлі-продажу та/або конвертації (обміну) іноземної валюти за дорученням клієнта, - підставою для здійснення Банком купівлі-продажу та/або конвертації (обміну) валюти і додатково заяви Клієнта на здійснення таких операцій не вимагається. 30.08.2018, тобто на момент підписання [PERSON] другої Заяви про приєднання № 513925316, відповідно до якої йому було\~встановлено кредитний ліміт на його картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 42000 грн., на його картковому рахунку № [NUMBER] утворилась непогашена заборгованість у розмірі 20235 гривень, що підтверджується долученою до даних пояснень випискою, її погашення було здійснено в порядку рефінансування за рахунок нового кредитного ліміту, відкритого на картковому рахунку № [NUMBER] , що також чітко простежується з виписок по картковим рахункам. Відкриття\~ поточного рахунку з встановленим кредитним лімітом саме по собі свідчить про те, що відповідачу надано право розпоряджатися кредитними коштами в межах погодженого сторонами кредитного ліміту та не потребує додаткового зарахування таких коштів на платіжну картку відповідача. Щодо додаткового інформування про погодження йому кредитному ліміту на картковому рахунку № [NUMBER] у розмірі 42000 грн., позивач вказує, що у відповідності до п.6.4 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), на номер телефону [PERSON] було направлено відповідне СМС-оповіщення. Позивач зазначив, що не вважає що строки позовної давності пропущені, посилаючись на постанови Верховного суду України: від 19.03.2014 по справі № 6-14цс14; від 17.09.2014 по справі № 6-95цс14; від 2409.2014 по справі № 6-103цс14, від 01.10.2014 по справі № 6-134цс14; від 30.09.2015 по справі № 6-154цс15, положення Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Дослідивши матеріали справи, всі надані сторонами докази та пояснення у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2018 між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0511 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] \~ на підставі Заяви про приєднання № 513925316 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), який містить в собі, в тому числі, елементи Кредитного договору, умови якого викладені в Розділі ХХІІ цього Договору. Відповідно до п. п. 3.4.1. 3.4.2. Заяви про приєднання, банк відкриває поточний рахунок клієнту № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надає платіжну картку типу «Моя картка» та ПІН-конверт до неї. [PERSON] було надано кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок № [NUMBER] у сумі 4200,00 грн. з можливим подальшим збільшенням до 250000,00 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 % річних та сплачується щомісячно. Враховуючи що відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 18.11.2021 складає: 56794,19 грн., з яких: 41385,34 грн. прострочений основний борг по кредиту; 2634,67 грн. прострочені проценти за користування кредитом; 611,47 грн. комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів; 1964,79 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 1150,68 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів; 3128,17 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 387,84 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 4916,83 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 614,40 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно п. 1.18.1. Розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку № 1 до Договору. Умовами п.1.21. Розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Окрім того, у відповідності до наданої позивачем копії паспорту споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК), що підписаний особисто відповідачем 30.08.2018, наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит є нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення. Відповідно до п.1.30. Розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені договором, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 2 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання - готового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України. Із позовом банк звернувся 30.12.2021, відтак, вимоги Банку щодо сплати відповідачем платежів за кредитним договором, які нараховані у трирічний період до дати подачі позовної заяви, є такими, що заявлені позивачем із дотриманням строків позовної давності. Як вбачається із розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] , прострочена заборгованість виникла з 26.10.2018. Згідно із Законом України від 30.03.2020 №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільний кодекс доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст.ст.257 (загальна позовна давність), 258 (спеціальна позовна давність) Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину, позовні вимоги з 26.10.2018 заявлені в межах строку позовної давності. Відповідно до ст.12 ч.3,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на підставі наданих стороною позивача доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним з банком договором щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує, відповідачем доводи позову не спростовані та не надано суду докази належного виконання кредитних зобов`язань, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved