Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, а саме договору купівлі - продажу № 11611 від 08 грудня 1995 року укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований в БТІ м. Одеси 12.12.1995 року за реєстровим номером 23 у реєстровій книзі 52доп на сторінці 33, щодо трикімнатної квартири, загальною площею 59.30 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений договір укладено 05\~лютого 1992\~рокуміж [PERSON] , як продавцем та [PERSON] , [PERSON] (в інтересах якої діяла [PERSON] ) [PERSON] на Одеській товарній біржі та зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним № 11611 - 08 грудня 1995 року. Позивачі обґрунтовують позовні вимоги тим, що на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу придбали у власність трикімнатну квартиру загальною площею 59.30 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та вказують, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ними було передано, а відповідачем прийнято грошову суму за вищезазначену квартиру 904\~266\~000 (дев`ятсот чотири мільйони двісті шістдесят шість тисяч ) карбованців. 15 червня 2023 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси прийнято до провадження цивільну справу № 522/10026/23 та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03 серпня 2023 року. В судове засідання 03 серпня 2023 року з`явився представник позивачів адвокат Ткаченко Б.Р, відповідач в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце судового засідання сповіщалась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи відкладено на 22 листопада 2023 року. В судове засідання 22 листопада 2023 року сторони не з`явились, від представника позивачів адвоката Ткаченко Б.Р, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів, з зазначенням, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце судового засідання повідомляласьв установленому процесуальним законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08 грудня 1995 року між [PERSON] , як продавцем та нами, [PERSON] , [PERSON] (в інтересах якої діяла [PERSON] ) [PERSON] як покупцями, був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири, загальною площею 59.30 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належала продавцю на підставі договору купівлі продажу №1-1183 від 05.02.1992 року посвідченим Четвертою Одеською Держнотконторою, зареєстрованою в БТІ м. Одеси під номером 23 стр.32 кн.52 доп від 10.03.1993 року. Вказаний договір купівлі продажу нерухомого майна з дотриманням усіх норм чинного законодавства, які діяли на момент здійснення даної угоди та відповідали нормам Закону України «Про товарну біржу», був укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований там же за № 11611 від 08 грудня 1995 року. Згідно п. 5 Договору зазначену квартиру продано за 904 266 000 (дев`ятсот чотири мільйони двісті шістдесят шість тисяч ) карбованців. Грошові кошти у розмірі 904 266 000 карбованців Продавець отримав від Покупців до підписання договору купівлі-продажу, та в свою чергу звільнили квартиру та змінили місце реєстрації проживання в строк, передбачений пунктом 6 Договору. Відповідно до відповіді КП «БТІ» ОМР від 05.05.2023 року № 2491/04-04 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за такими фізичними особами « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » ( [PERSON] вказане російською мовою згідно із записом у реєстраційній книзі) на підставі договору № 11611 купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований [PERSON] 08.12.1995. Реєстраційний запис зроблено 12.12.1995 за реєстровим номером 23 у реєстровій книзі 52доп на сторінці 33. З 1995 року та по сьогоднішній день в зазначеній квартирі зареєстровані та проживають позивачі. Таким чином, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Відповідно до ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. На час укладення договору сторони не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в редакції від 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 15 чинного на той час Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. У відповідності до ст. 41 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 335 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено, що між сторонами під час укладення договору, було повне взаєморозуміння, всі умови договору сторонами були виконані і ніяких претензій один до одного вони не мали. В теперішній час відповідач ухиляється від належного нотаріального посвідчення договору, що порушує право власності позивачів, які не можуть в повній мірі володіти, використовувати та розпоряджатися своїм нерухомим майно у вигляді придбаної квартири. Згідно ст. 45 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. У ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) зазначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.Відповідно до ч. 2 ст.\~47\~ЦК Української\~РСР 1963\~року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved