Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

27 червня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Юрій Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 15 червня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 169392 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 2847,50 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем 23 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] вказаної вище заборгованості. На підставі постанови про передачу виконавчого провадження від 02 лютого 2023 року виконавче провадження № [NUMBER] передано приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Кудрановському Юрію Володимировичу, який прийняв дане виконавче провадження відповідно до постанови від 09 лютого 2023 року. Позивач вважає, що виконавчий напис № 169392 від 15 червня 2021 року вчинений порушенням вимог закону, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог статей 87, 88, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Окрім цього, відповідач до того, як звернутися до нотаріуса з проханням винести оспорюваний виконавчий напис, не направив позивачу жодної заяви-претензії, листа-вимоги тощо про повернення боргу, що суперечить процедурі стягнення боргу за виконавчим написом нотаріуса, та є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач вказує, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю нотаріуса, який видав оспорюваний виконавчий напис, анульовано наказом Міністерства юстиції України від 30 грудня 2021 № 4722/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17 грудня 2021 року № 4. За таких обставин позивач просить визнати виконавчий напис № 169392 від 15 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2023 року, дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. Ухвалою суду від 30 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду 24 жовтня 2023 року витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірені: 1) копію виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 169392, вчиненого 15 червня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 2847,50 грн; 2) копії документів, на підставі яких вчинено даний виконавчий напис № 169392 від 15 червня 2021 року. Також витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження [NUMBER] від 23 вересня 2021 року з виконання виконавчого напису, вчиненого 15 червня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 169392, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 2847,50 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача не надходив відзив на позов, а також жодні інші заяви або клопотання. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Враховуючи достатність доказів та те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, а позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 23 листопада 2023 року прийнята відповідна ухвала. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії довідки № 7572 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11, 45).Згідно копії свідоцтва про зміну імені, Серія [NUMBER] від 07 квітня 2021 року, позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.12, 46). Як вбачається з довідки від 14 червня 2023 року № 260, позивач працює у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на посаді старшого лаборанта кафедри цивільного права навчально-наукового юридичного інституту (а.с.13, 47). 23 вересня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого напису № 169392 від 15 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 2847,50 грн. (а.с. 14, 48, 85-87). 02 лютого 2023 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем прийнято постанову про передачу виконавчого провадження, відповідно до якої виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 169392 від 15 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 2847,50 грн передано приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Кудрановському Юрію Володимировичу (а.с. 15, 49, 99). 09 лютого 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кудрановським Юрієм Володимировичем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № [NUMBER] (а.с.16, 50, 100). Згідно листа Міністерства юстиції України, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 20 листопада 2009 року [NUMBER] на ім`я [PERSON] нотаріуса, анульовано наказом Міністерства юстиції України від 30 грудня 2021 № 4722/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17 грудня 2021 року № 4 (а.с. 19-20). 15 червня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 169392, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 2847,50 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28 жовтня 2019 року по 09 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 1647,50 грн, у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 647,50 грн (а.с.83). 23 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» звернулося із заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид Сергія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 2847,50 грн. (а.с. 84).23 вересня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № [NUMBER] (а.с.88-90). 23 вересня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.91-93). 06 жовтня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення штрафу та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику [PERSON] (а.с.94-96). 02 лютого 2023 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження виконавчого провадження № [NUMBER] (а.с.97-98). У відповідності зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований за № 282/20595, зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису. Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, вчиняють виконавчі написи (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого за № 282/20595. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (пункт 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (пункт 2 Переліку). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Як вказує позивач у позовній заяві та не спростовано відповідачем, у даному спорі серед документів, наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн», приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був відсутній оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, за яким стягнення заборгованості могло б провадитися у безспірному порядку. З позову вбачається, що [PERSON] з розміром заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» , що стягнута з неї на підставі оскаржуваного виконавчого напису, не згодна. За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Також, як зазначає позивач та не спростовано учасниками справи, у даному спорі відсутні докази про безспірність боргу, жодних вимог позивач не отримував від стягувача. Крім того, не надано жодних доказів про те, що позивача було повідомлено про відступлення права вимоги. За таких обставин, суд приходить до переконання, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (статті 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року), у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, тим самим не оспорює наявних підстав для задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції від 20 червня 2023 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 1073,60 грн (а.с. 21). Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», статей 12, 13, 15, 16, 524 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved