Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

у листопаді 2022 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк», позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.06.2008. В обґрунтування позову зазначено, що 10 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та [PERSON] (далі - відповідач 1, боржник, позичальник) було укладено кредитний договір № 223346165 (далі - Кредитний договір), за умовами якого відповідач 1 отримав кредит у сумі 159750 доларів США строком на 166 місяців до 10.04.2022, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 13 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 червня 2008 року між Банком та [PERSON] (далі - поручитель, відповідач 2) було укладено договір поруки № 223346165. Позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобов`язання за Кредитним договором, а саме здійснювати щомісячні обов`язкові платежі відповідно до сум та в строки, передбачені Графіком погашення кредиту. Таким чином, станом на 23.06.2023 року загальна заборгованість позичальника перед Банком за Кредитним договором - 2137113,24 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1945841,72 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 191271,52 грн. Враховуючи те, що відповідач 1 та відповідач 2 не виконують умови Кредитного договору та вимоги Банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного законодавства України, Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 9 грудня 2022 року Голосіївським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати її в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.04.2023 року. Правом подання відзиву відповідачі не скористалися. Ухвалою від 16 серпня 2023 підготовче провадження закрито. У судовому засіданні сторони відсутні. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 10 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 223346165, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит у сумі 159750 доларів США на придбання об`єкту нерухомості - квартири загальною площею 54.10 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , строком на 166 місяців до 10.04.2022, а позичальник отримує кредит відповідно до умов кредитування за програмою кредитування Житло і зобов`язався його використати за цільовим призначенням та повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 13 % річних та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші обов`язки, визначені цим договором (а.с. 10-15). В подальшому між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк, та відповідачем 1 укладено низку додаткових угод: - додаткова угода № 1 від 19 червня 2008 року до кредитного договору № 223346165 від 10 червня 2008 року відповідно до якої сторони домовились, що процентна ставка за користування кредитом складає 12,75% відсотків річних, протягом дії цього Договору; - додаткова угода № 223346165/1 від 26 березня 2015 року до кредитного договору № 223346165 від 10 червня 2008 року відповідно до якої кредитор з 27.03.2015 року відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 159750 дол. США та 1853097,92 грн в рамках якої: кредит в сумі- 159750 дол. США наданий згідно умов на споживчі цілі (1 транш), остаточне погашення 10.04.2022 року; 2-й транш кредиту у сумі 1853097,92 грн надається на рефінансування заборгованості за 1-м траншем кредиту, остаточне погашення 27.11.2029 року; на дату укладення цієї угоди розмір процентної ставки складає: 12,75% річних за користування 1-м траншем кредиту в дол. США, 19% річних за користування 2-м траншем кредиту в гривні; - додаткова угода № № 223346165/2 від 26 березня 2015 року до кредитного договору № 223346165 від 10 червня 2008 року відповідно до якої сторони досягли згоди, що з 27.03.2015 року встановлено процентну ставку за користування кредиту - 17% річних; - додаткова угода № 223346165/81-1/34555 від 21.07.2020 року до кредитного договору № 223346165 від 10 червня 2008 року відповідно до якої сторони погодили зміну з 21.07.2020 Умов погашення кредиту. Зокрема, строк кредиту збільшено на 12 календарних місяців, дата погашення кредиту - 27 листопада 2030 року, строк кредиту складає 269 місяців. До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням Кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років; - додаткова угода № 223346165/81-1/34830 від 26.02.2021 року до кредитного договору № 223346165 від 10 червня 2008 року відповідно до якої сторони погодили зміну з 26.02.2021 Умов погашення кредиту. Фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 10 грудня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № 223346165 згідно з предметом якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням боржника, які виникають з умов Кредитного договору, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором (а.с. 42). Пунктом 3.1 сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. 26 березня 2015 року між сторонами укладена додаткова угода № б/н до договору поруки № 223346165 від 10.06.2008 року (а.с.44) відповідно до умов якої зокрема поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником [PERSON] за виконання зобов`язань позичальника перед кредитором, які випливають з кредитного договору від 10 червня 2008 року зі змінами, внесеними додатковою угодою № 223346165/1 від 26 березня 2015 року до зазначеного кредитного договору, у т.ч., що виникнуть у майбутньому, за умовами якого позичальник зобов`язаний: повернути кредит в розмірі 159750 дол. США та в розмірі 1853097,92 грн, сплатити проценти в розмірі 12,75% річних за користування кредитом в розмірі 159750 дол. США, сплатити проценти в розмірі 19% річних за користування кредитом в розмірі 1853097,92 або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов Кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності Договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] , в порушення взятих на себе зобов`язань з 2020 року припинив належним чином здійснювати щомісячні обов`язкові платежі відповідно до сум та в строки, передбачені Графіком погашення кредиту, у зв`язку із чим станом на 23.06.2022 року утворилася заборгованість у розмірі 2137113,24 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1945841,72 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 191271,52 грн (а.с. 7-9). Наданий стороною позивача розрахунок відповідачами спростовано не було, як і не було надано доказів належного виконання договірних зобов`язань за укладеним між сторонами кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів на спростовання викладених позивачем обставин та розміру заборгованості відповідачів перед позивачем за кредитним договором суду в ході розгляду справи надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, відповідачами доводи позову не спростовані та не надано суду доказів належного виконання кредитних зобов`язань, а відтак суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 32 056,70 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved