Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батьків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, отримує пенсію в розмірі 4578,19 грн., інших джерел доходів не має. [PERSON] є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію в розмірі 3433,95 грн., інших джерел доходів не має. Позивачі мають двох повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Становище позивачів вкрай нужденне, а стан здоров`я вкрай незадовільним. [PERSON] хворіє на рак легенів, йому проведено резекцію легені, видалений жовчний міхур, на окові видалена катаракта. Внаслідок захворювання втрачає зір. Вся пенсія позивача витрачається на лікування та придбання ліків, які дають позивачеві можливість продовжити його життя. Без ліків продовження життя позивача є неможливим. [PERSON] має хвороби серця та хребта, перенесла дві операції на хребті та дві операції на серці, видалення жовчного міхура. Вся пенсія позивача витрачається на лікування та придбання ліків, які дають можливість продовжити її життя. Без ліків продовження життя позивача є неможливим. Ніякого піклування, догляду та матеріальної допомоги від відповідача [PERSON] позивачі не отримують, відношення його до батьків є вкрай зневажливим і агресивним. Він виявляє байдужість щодо стану здоров`я позивачів, про що неодноразово говорив їм особисто. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримавши від дитини ніякої підтримки на прохання про надання допомоги, позивачі змушені звернутися до суду, та просять стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі від заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі від заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу [PERSON] ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), проте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснили, що перебувають у вкрай важкому фінансовому становищі і потребують матеріальної допомоги, проте відповідач такої допомоги не надає. Інший їх син [PERSON] добровільно надає їм посильну матеріальну допомогу, тому вони не пред`явили до нього позов про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв з процесуальних питань не подавав. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивачів суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивачів [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача, долученої до матеріалів справи (а.с.26). Позивач [PERSON] є непрацездатною особою, перебуває на обліку в пенсійному фонді України, як пенсіонер, та отримує пенсію в розмірі 4578,19 грн. (а.с.13), інших джерел доходів не має. Також згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №364476, [PERSON] є інвалідом ІІ групи безтерміново (а.с.11). Згідно долучених до матеріалів справи медичних документів (консультативних висновків, виписок з історії хвороби, виписок з медичної карти стаціонарного хворого) [PERSON] хворіє на ряд хронічних захворювань та потребує постійного лікування (а.с.15-18а). Позивач [PERSON] є непрацездатною особою, перебуває на обліку в пенсійному фонді України, як пенсіонер, та отримує пенсію в розмірі 3733,95 грн. (а.с.14), інших джерел доходів не має. Також згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 2-18 АВ №200816, [PERSON] є інвалідом ІІІ групи безтерміново (а.с.12). Згідно долучених до матеріалів справи медичних документів (довідок, консультативних висновків, виписних епікризів, виписок з медичної карти стаціонарного хворого) [PERSON] хворіє на ряд хронічних захворювань та потребує постійного лікування (а.с.19-18а). Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина 8 статті 7 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно з ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно зі ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пленум Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 21 роз`яснив, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч.2 ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги». При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати своїх батьків - батька і матір з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Приймаючи до уваги, що позивачі є пенсіонерами, інвалідами, мають незадовільний стан здоров`я та потребують у зв`язку з цим постійного лікування, отримують невеликий розмір пенсії, інших джерел доходів не мають, а тому потребують матеріальної допомоги; у свою чергу, відповідач є сином позивачів, є працездатною особою, має можливість та зобов`язаний надавати батькам матеріальну допомогу. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги можливість одержання матеріальної допомоги від іншого повнолітнього сина [PERSON] , до якого не пред`явлено позову про стягнення аліментів, та приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів аліментів на їх утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачі [PERSON] , [PERSON] при пред`явленні позову були звільнені від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги майнового характеру у розмірі 2 147,20 грн.

Outcome: partial