Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»), Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» (далі - ПрАТ «ХМСК»), [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить: стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на її користь 65 876,24 грн відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, пеню у сумі 4 679,72 грн, 3% річних у сумі 1 333,93 грн та 1 455,86 грн інфляційних втрат 3 293,81 грн моральної шкоди; стягнути з ПрАТ «ХМСК» на її користь 65 876,24 грн відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю у зв`язку із тимчасовою втратою працезданості, 3 293,81 грн моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на її користь 196 706,19 грн моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 грудня 2019 року [PERSON] порушив правила дорожнього руху та експлуатації автомобіля Lexus ES300 (VIN-код [NUMBER] ) та на швидкості зіткнувся зі стоячим попереду автомобілем Skoda Octavia, в якому пасажиром у момент ДТП була позивач, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження та на місце ДТП їй викликали швидку, після чого, її було госпіталізовано до ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А. П. Ромоданова НАМН України». Під час обстеження [PERSON] діагностували закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку. У зв`язку з отриманими внаслідок ДТП травмами позивач перебувала на лікарняному з 20 грудня 2019 року по 04 лютого 2020 року, оскільки після ДТП стан її здоров`я погіршувався та у період з 20 грудня 2019 року по 24 грудня 2019 року перебувала на лікарняному, з 24 грудня 2019 року по 28 грудня 2019 року перебувала на лікуванні у денному стаціонарі, з 31 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року носила корсет для фіксації шиї, приймала судинні медикаменти, проходила курс крапельниць та знаходилася під наглядом невропатолога. Водночас, у зв`язку з тим, що її стан погіршувався їй було призначено медичні обстеження, за результатами яких було діагностовано підвивих першого та другого хребців шийного відділення хребта. З 22 січня 2020 року до 04 лютого 2020 року [PERSON] знову знаходилася на денному стаціонарі. Разом з тим, після ДТП, а також протягом усього її лікування [PERSON] - винуватець ДТП перешкоджав їй як потерпілій у ДТП в отриманні відшкодування від страховика за нанесену шкоду її здоров`ю та понесені матеріальні витрати на його відновлення. Так, [PERSON] приховував та надавав недостовірні відомості, зокрема, щодо страхової компанії, з якою у нього укладений договір, щодо номеру полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, щодо його місця працевлаштування. Зокрема, під час оформлення ДТП [PERSON] надав працівникам поліції поліс № АО1039242 від 04 липня 2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданого ПрАТ «ХМСК», однак у лютому 2020 року повідомив, що йому стало відомо про існування іншого полісу № АМ9355341, виданого ПрАТ «СГ «ТАС». Враховуючи викладене, 20 лютого 2020 року позивач звернулася до ПрАТ «СГ «ТАС» із з`явою про страхове відшкодування моральної та матеріальної шкоди, нанесеної [PERSON] під час керування забезпечувального страховиком транспортного засобу Lexus ES300, однак відповідь так і не отримала. Крім того, було встановлено, що на момент вчинення ДТП у [PERSON] чинними були два страхових поліси, укладені з ПрАТ «ХМСК» та ПрАТ «СГ «ТАС», тому позивач звернулася з позовними вимогами до двох страховиків, оскільки доказів нікчемності одного із них отримано не було. Позивач вважає, що між порушенням [PERSON] правил безпеки дорожнього руху та шкодою, що нанесені її здоров`ю є безпосередній причинний зв`язок. У зв`язку з тривалим лікуванням на денному стаціонарі у різних медичних закладах та дообстеження, вона не мала змоги відвідувати роботу, а відтак отримувати належну їй заробітну плату. Враховуючи, що середньоденна її заробітна плата за останні два місяці до дати ДТП становила 2 125,04 грн, вона була тимчасово непрацездатною у період з 19 грудня 2019 року по 04 лютого 2020 року, тобто 31 робочий день, неотримана середня заробітна плата за період непрацездатності становить 65 876,24 грн. Крім того, з огляду на ушкодження її здоров`я, заподіяного внаслідок ДТП, їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях, переживаннях, порушенні звичайних життєвих та професійних зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, моральних переживаннях, пов`язаних з неодноразовим введенням в оману [PERSON] щодо відомостей про страхову компанію. Розмір моральної шкоди, завданий [PERSON] на думку позивача становить 200 000 грн. Водночас, враховуючи, що відповідно до положень чинного законодавства страховиком відшкодовується моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, стягненню з страховиків підлягає 3 293,81 грн, а з [PERSON] 196 706,19 грн. Також, у зв`язку з тим, що страховик ПрАТ «СГ «ТАС» не повідомив позивача про прийняте рішення щодо страхового відшкодування у 90-денний строк та прострочив його виплату, з нього підлягають стягненню пеня в сумі 4 679,72 грн, 3% річних - 1 133,93 грн та 1 455,86 грн інфляційних втрат. З огляду на викладене, позивач звернулася до суду з указаними позовом за захистом своїх порушених прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 грудня 2020 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 16 січня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача ПрАТ «ХМСК», в якому представник заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] поліс з ПрАТ «ХМСК» був укладений 04 липня 2019 року, але 28 грудня 2018 року його відповідальність була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС», тобто строк дії полісу, укладеного з ПрАТ «СГ «ТАС» почався раніше, ніж термін дії полісу ПрАТ «ХМСК». Водночас, [PERSON] не повідомив ПрАТ «ХМСК» про наявність у нього іншого чинного страхового полісу, тому в силу положень чинного законодавства договір страхування, що був укладений з ПрАТ «ХМСК» є нікчемним. Таким чином, ПрАТ «ХМСК» є неналежним відповідачем, тому позов в частині вимог до нього не підлягає задоволенню. Крім того, 16 січня 2021 року надійшов відзив відповідача ПрАТ «СГ «ТАС», в якому представник заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про встановлення вини особи, відповідальність якої застрахована у вчиненні ДТП, тобто доказів виникнення цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з чим, ПрАТ «СГ «ТАС» прийняло рішення про призупинення розгляду справи до завершення кримінального провадження та постановлення по справі законного рішення (вироку), про що повідомила листом позивача за вих. № 01-20/186 від 24 лютого 2020 року. Водночас, витрати понесені позивачем у зв`язку з лікуванням повинні бути обґрунтовані та документально підтвердженні медичним закладом, а саме кожна витрата повинна підтверджуватися чеками, та згідно Витягу з історії хвороби за період лікування в медичному закладі, засвідченим належним медичним закладом, в якому повинно зазначатися про призначення даних лікарських препаратів потерпілому. Таким чином, згідно законодавства відшкодуванню страховиком підлягають лише обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом витрати на лікування, а також моральна шкода після надання доказів настання цивільно-правової відповідальності особи відповідальність якої застрахована - [PERSON] та розгляду кримінальної справи. Також, позивачем не надано жодних підтверджених медичним закладом документів про тимчасову втрату працездатності, у зв`язку з чим, не має можливості здійснити розрахунок через відсутність листків непрацездатності, заповнених з 2 сторін, довідки із зазначенням кількості робочих днів за 2 місяці до ДТП та суму отриманої заробітної плати за 2 місяці до ДТП. Враховуючи викладене, ПрАТ «СГ «ТАС» не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок такого відшкодування, тому у задоволенні позову слід відмовити. 02 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача ПрАТ «СГ «ТАС», в якому представник позивача зазначає, що відсутність у матеріалах справи судового рішення, яким би [PERSON] було притягнуто до відповідальності за скоєння ДТП не може бути достатньою підставою для відмови у позові, оскільки воно не вважається єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди. Водночас, суд не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, за наявності відповідних доказів, установити наявність чи відсутність вини в діях водія. Крім того, позивачем додано до позову усю медичну документацію, яка підтверджує її тимчасову втрату працездатності, завдану внаслідок ДТП, однак в силу положень частини другої статті 177 ЦПК України [PERSON] звільнена від обов`язку додавання до позовної заяви її копій та копій доданих документів відповідно до кількості відповідачів, тому відповідач може ознайомитися з ними в матеріалах справи. 18 лютого 2021 року представником позивача подано до суду заяву про виклик свідків. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання 18 лютого 2021 року, витребувано у ПрАТ «СГ «ТАС» оригінал або належним чином засвідчену копію полісу № АМ9355341, укладеного щодо забезпечувального транспортного засобу Lexus ES300. 26 лютого 2021 року до суду надійшов витребуваний документ. 15 березня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем розрахунок сум, що стягуються за шкоду, заподіяну здоров`ю здійснено з порушенням вимог статті 1197 ЦК України, оскільки розрахунок середньої заробітної плати було здійснено виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, а не за три або дванадцять останніх календарних місяців роботи, що передували ушкодженню здоров`я, тому відповідні розрахунки та пред`явлені до стягнення суми є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, позивач не надала жодних доказів на підтвердження того, що їй не виплачувались роботодавцем кошти за перебування на лікарняному, тобто позивач фактично намагається отримати подвійну компенсацію відповідачів та роботодавця. Таким чином, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження розміру втраченого позивачем внаслідок ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню. Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивачем не надано доказів на підтвердження того, що її фізичні страждання виникли саме через ушкодження здоров`я внаслідок ДТП, зокрема, не надано медичну картку, з якої б вбачався стан її здоров`я до ДТП, що свідчить про необґрунтованість причинно-наслідкового зв`язку між фізичними стражданнями позивача та отриманими ушкодженнями. Також, не надала доказів та не підтвердила критеріїв її звичайного життя, професійних зв`язків та активного громадського життя і яким чином в ці критерії були внесені зміни наслідками спірного ДТП. Окрім того, [PERSON] за власною ініціативою турбувався про стан здоров`я позивача, сплачував усі витрати, пов`язані з її лікуванням та перевезенням по медичним закладам, у загальній сумі 14 25 грн. Враховуючи викладене, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями [PERSON] та можливою шкодою, наведено помилковий та необґрунтований розрахунок втраченого заробітку, тому у задоволенні позову слід відмовити. 19 березня 2021 року до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що прохальна частина позову повинна містити словосполучення «відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності» замість «відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю». 24 березня 2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив [PERSON] , в якому представник зазначає, що у відповідності до статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах, зокрема, для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. Враховуючи, що на момент ДТП позивач перебувала у трудових відносинах із Державним підприємством «Мультимедійна платформа іномовлення України» Міністерства культури та інформаційної політики України, причиною тимчасової втрати працездатності була ДТП, що мала місце 19 грудня 2019 року, тому для обчислення розміру середньої заробітної плати береться кількість робочих днів за жовтень 2019 року та листопада 2019 року згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року. Окрім того, необхідність розрахунку середнього заробітку за останні два місяці роботи підтверджена поясненнями, викладеними у відзиві ПрАТ «СГ «ТАС», оскільки представник помилково зазначив, що позивачем не надано розрахунку середнього заробітку саме за останні два місяці, що передували ДТП. Крім того, представник позивача вказує, що роботодавець [PERSON] не компенсував кошти за перебування на лікарняному з 19 грудня 2019 року по 04 лютого 2020 року, що не було спростовано відповідачем належними доказами. Також, [PERSON] долучає до відзиву електронну переписку між ним та позивачем щодо відшкодування витрат на лікування, яка може бути доказом визнання ним вини у скоєному ДТП, водночас, відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням не є предметом цього позову. Разом з тим, моральна шкода, завдана [PERSON] виразилася у моральних стражданнях, які полягають у порушенні її звичайних та професійних зв`язків, через неможливість продовження активного громадського життя, оскільки на момент ДТП і під час лікування вона самостійно виховувала та забезпечувала неповнолітню дочку, винаймала квартиру та була єдиною особою, яка могла приносити дохід у сім`ю. Крім того, до ДТП позивач щомісяця була у відрядженнях (США, Канада, Китай), однак після ДТП, з урахуванням тих ушкоджень, що отримала [PERSON] та тривалого лікування, продовження такого активного професійного життя виявилося неможливим. Окрім того, після ДТП позивач вимушена була відмовитись від вигідних професійних пропозицій, оскільки у запропонованих вакансіях були постійні відрядження за кордон. З урахуванням наведеного, вважає, що розмір моральної шкоди є співмірними із завданими стражданнями та обґрунтованим. 26 січня 2021 року стороною позивача подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій представник зазначив, що ПрАТ «СГ «ТАС» так і не було виплачено страхового відшкодування, тому період прострочення збільшився. Так, періодом прострочення виплати страхового відшкодування є 23 травня 2020 року - 23 квітня 2021 року та стягненню підлягає пеня в сумі 7 538,97 грн, 3% річних в сумі 1 815,96 грн та 4 815,54 грн інфляційних втрат. Вказану заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, було прийнято судом. 02 липня 2021 року стороною позивача подано до заяву про збільшення розміру позовних вимог, у зв`язку з тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» так і не було виплачено страхового відшкодування, тому збільшився період прострочення виплати, а саме: з 23 травня 2020 року по 30 червня 2021 року, тому стягненню підлягає пеня в сумі 9 379,89 грн, 3% річних в сумі 2 184,15 грн та 6 231,87 грн інфляційних втрат. Вказану заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, було прийнято судом. 18 жовтня 2021 року стороною позивача подано до заяву про збільшення розміру позовних вимог, у зв`язку з тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» так і не було виплачено страхового відшкодування, тому збільшився період прострочення виплати, а саме: з 23 травня 2020 року по 21 жовтня 2021 року, тому стягненню підлягає пеня в сумі 12 679,10 грн, 3% річних в сумі 2 795,98 грн та 7 173,90 грн інфляційних втрат. Вказану заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, було прийнято судом. 21 жовтня 2021 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання задоволено клопотання сторони позивача про виклик свідків від 18 лютого 2021 року. 07 грудня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18 квітня 2023 року представником позивача подано до суду заяву про відмову від клопотання про виклик свідків, в якому зазначив, що у зв`язку з неактуальністю відмовляється від заявленого клопотання про виклик свідків до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та заяв про збільшення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у позові та відповідях на відзиви, просив позов задовольнити. Відповідач ПрАТ «СГ «ТАС» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, однак представником подано клопотання про відкладення судового засідання, в якому зазначив, що необхідність відкладення судового засідання зумовлена введенням на території України воєнного стану та періодичними повітряними тривогами. Відповідачі ПрАТ «ХМСК» та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника [PERSON] про розгляд справи у його відсутність. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачів. Водночас, суд зауважує, що оголошення повітряних тривог та воєнний стан на території України самі по собі не є поважними причинами неприбуття в судове засідання, враховуючи можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про що представником відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» клопотань не заявлялося. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 422804, 19 грудня 2019 року у м. Києві (по просп. Повітрофлотському, 23), відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом Lexus, н.з. [NUMBER] , не був уважним під час руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Skoda, н.з. [NUMBER] , та Daewoo Nexia, н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень вищевказаних автомобілів. Відповідно до рапорту інспектора ВМАЗ УПП у м. Києві ДПП НПУ Сіневич А. О. від 19 грудня 2019 року внаслідок вищевказаної ДТП постраждала пасажирка автомобіля Skoda, н.з. [NUMBER] - [PERSON] , яку було госпіталізовано з попереднім діагнозом закрита черепно-мозкова травма до інституту нейрохірургії. Згідно з консультаційним висновком спеціаліста ДУ «Інституту нейрохірургії ім. акад. А. В. Ромоданова НАМН Україна» від 19 грудня 2019 року [PERSON] було діагностовано закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку. Наступного дня [PERSON] звернулась до лікаря-невропатолога КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району (за місцем свого проживання), що підтверджується довідкою невропатолога КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району. Крім того, зі змісту вказаної довідки вбачається, що позивач з 20 грудня 2019 року до 24 грудня 2019 року перебувала на лікарняному. 24 грудня 2019 року [PERSON] госпіталізували до Державної установи «Інституту нейрохірургії ім. академ. А. П. Ромоданова НАМН України», де вона перебувала на лікуванні у денному стаціонарі з 24 грудня 2019 року по 28 грудня 2019 року, що підтверджується Випискою із медичної карти від 28 грудня 2019 року. У зв`язку з тим, що [PERSON] продовжувала хворіти та лікуватись, її лікарняний було продовжено з 29 грудня 2019 року до 30 грудня 2019 року, що підтверджується листком непрацездатності серіїї АДШ № 443513. Згідно з листком непрацездатності серії АДХ № 663135 з 31 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року [PERSON] перебувала на лікарняному та відповідо до рекомендації невропатолога КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва носила корсет для фіксації шиї, приймала ряд судинних медикаментів. Разом з тим, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я 03 січня 2020 року [PERSON] було проведено магнітно-резонансну томографію у Клініці сучасної неврології АКСІМЕД (ТОВ «АКСІМЕД ПЛЮС») за направленням лікаря невролога ТОВ «Медичний центр «Меддел». У результаті МРТ було виявлено ознаки початкових дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта, протрузії міжхребцевих дисків вищевказаної локалізації. 09 січня 2020 року [PERSON] було проведено рентгенографію верхнього відділу хребта, що підтверджується рентгенологічним висновком. 10 січня 2020 року лікар невролог ТОВ «Медичний центр «Меддел» встановив у [PERSON] віддалені наслідки черпно-мозкової травми з лікворногіпотонічним, астенічним та вестибулярним синдромом, посттравматичний підвивих С2 - кнутоподібна травма шийного відділу хребта, що підтверджується Консультативним висновком спеціаліста від 10 січня 2020 року. 17 січня 2020 року лікар невропатолог КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району направив [PERSON] на дообстеження до поліклініки Інституту травматології та ортопедії НАМН України, де підтвердили її діагноз - підвивих першого та другого хребців шийного відділення хребта, що підтверджується довідками Державної установи «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» від 22 січня 2020 року та 24 січня 2020 року. З 22 січня 2020 року до 04 лютого 2020 року [PERSON] знову знаходилася на лікарняному у денному стаціонарі КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району, що підтверджується випискою № 138 із медичної карти амбулаторного хворого. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу Lexus ES300 (VIN-код [NUMBER] ), була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ9355341. Крім того, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу Lexus ES300 (VIN-код [NUMBER] ), булла також застрахована в ПрАТ «ХМСК» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1039242. Згідно із витягом із Централізованої бази МТСБУ два вищевказані поліси були діючими на момент вчинення ДТП. 20 лютого 2020 року [PERSON] подала до ПрАТ «СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування. Листом відповідача № 01-20/186 від 24 лютого 2020 року у відповідь на вищевказану заяву було повідомлено, що на підставі статей 35 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-праової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СГ «ТАС» призупиняє розгляд справи, тому що на даний час не може прйняти рішення по справі, оскільки не має документального підтвердженя того, що по справі завершене кримінальне провадження, також невідомо щодо набрання у такій справі вироком законної сили. При наданні вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу розгляд справи страховиком буде відновлено і по справі буде прийняте відповідне рішення. З урахуванням викладеного, звертаючись до суду з цим позовом, позивачем було зазначено, що відповідачами їй не було відшкодовано шкоду, пов`язанаану з тимчасовою втратою нею працездатності внаслідок ДТП та моральну шкоду. У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Так, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону). Статтею 3 Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 статті 35 Закону зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial