Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказаний позов обґрунтований тим, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 14\~488,14 грн., що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 102255200 від 27 січня 2021 року.\~ Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. було відкрито виконавче провадження № 69439380 щодо примусового виконання виконавчого напису. В межах вказаного виконавчого провадження було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 18 липня 2022 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 серпня 2023 року, постанову про арешт коштів боржника від 11 вересня 2023 року. При цьому, ані відповідач, ані приватний нотаріус вимог (претензій) щодо наявності та повернення боргу, копій документів про наявність боргового зобов`язання, копію договору, розрахунку заборгованості, інших первинних фінансово-бухгалтерських документів позивачеві не надсилали. При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не перевірялися правильність суми боргу, нарахованих відсотків, надані нотаріусу документи не містять відомостей про те, яким чином і на яку суму заборгованості нараховано відсотки, а тому такий розрахунок не є безспірним. Також нотаріусом не перевірено факт одержання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень за договором. Крім того, кредитний договір, який надано відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису не є нотаріально посвідченим, а тому не входить до переліку документів, за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Пушкарьов О.О., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1146134, в позовній заяві просить суд задоволити позовні вимоги. Також зазначив, що у разі неявки іншої сторони, не заперечує проти заочного розгляду судової справи. Відповідач, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим, не забезпечує явку до суду повноважного представника. Відзив на позовну заяву до суду теж не надходив. Тому, ухвалою суду від 28 листопада 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. Треті особи будучи повідомленими про час та місце розгляду справи , в судові засідання не з`являються, причин поважності неявки за судовими викликами не повідомляють, заяв по суті справи також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи та наявній при ній докази, аргументи представників сторін, викладені в заявах по суті справи, оцінивши їх в сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 14\~488,14 грн., що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 102255200 від 27 січня 2021 року.\~ Оцінюючи правомірність вчинення виконавчого напису суд зазначає наступне. Згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~"Про\~нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 зазначила, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Таким чином, вчиняючи 16 червня 2021 року виконавчий напис № 183878, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 31865 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та Переліку документів. Як зауважує у своїй постанові від 21 вересня 2022 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, за наведених вище обґрунтувань, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають до задоволення. Вирішуючи клопотання позивача про стягнення процесуальних витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи, а саме квитанцією від 24 жовтня 2023 року № 3198-3392-1385-0411 про сплату судового збору у розмірі 1\~073,60 грн. та квитанцією від 24 жовтня 2023 року № 4751-3603-8578-7385 про сплату судового збору у розмірі 536,80 грн., підтверджено понесення [PERSON] судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору за звернення до суду з цим позовом та заявою про його забезпечення. З огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги, вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З приводу клопотання позивача про стягнення з відповідача процесуальних витрат пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 6 000,00 грн. суд вирішив наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суду було надано копію договору про надання правничої допомоги від 23 жовтня 2023 року № 23-10-23/2, акт прийому передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 23-10-23/2 від 23.10.2023, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Пушкарьовим О.О. на виконання умов до Договору про надання правової допомоги № 23-10-23/2 від 23.10.2023, відповідно до яких підтверджено перелік наданих адвокатом послуг, що відповідають матеріалам судової справи та їхню вартість, згідно вказаного позивачем розміру 6\~000,00 грн. За таких обставин суд констатує, що належними та допустимими доказами було підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., а тому вказана сума грошових коштів підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року по справі № 150/540/23 (номер провадження 2-з/150/4/23) у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 69439380, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили.

Outcome: approved