Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 18.04.2023 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі дітей немає. Позивач вказала, що спільне життя сторін не склалося внаслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Також відповідач приховав від позивача інформацію про те, що він страждає на розлади психіки, а саме у нього наявний діагноз [INFO], а результати досліджень припускають наявність [INFO]. Так, 03.05.2023 на ґрунті вказаного захворювання у відповідача стався приступ агресії, під час якого відповідач вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно позивача, що змусило позивача залишити місце спільного проживання. Після цього шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сторони проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить її інтересам. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 18.04.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складений актовий запис № 479. 18.10.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 14.11.2023, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 14.11.2023 позивач [PERSON] та її представник адвокат Молень Р.Б., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 14.11.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо розірвання шлюбу між сторонами. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 18.04.2023 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складений актовий запис № 479. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 3). У даному шлюбі дітей немає. Разом з тим правом подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя не скористалось. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилалася на те, що спільне життя сторін не склалося внаслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Також відповідач приховав від позивача інформацію про те, що страждає на розлади психіки, а саме: у відповідача наявний діагноз [INFO], а результати досліджень припускають наявність [INFO]. Так, 03.05.2023 на ґрунті вказаного захворювання у відповідача стався приступ агресії, під час якого відповідач вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно позивача, що змусило позивача залишити місце спільного проживання. Після цього шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сторони проживають окремо. Доводи позивача щодо наявності у відповідача психічного захворювання підтверджуються епікризом виписним з медичної картки стаціонарного хворого № 3686/2023 від 26.05.2023, виданого КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Львівської обласної ради (а.с. 6), з якого вбачається, що [PERSON] встановлений діагноз «[INFO]». Разом з тим суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно позивача, оскільки докази на підтвердження таких обставин суду не надані. Поряд з цим суд приймає до уваги те, що з травня 2023 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сторони проживають окремо, а також те, що у сторін діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Так само відповідач у поданій заяві не заперечував щодо розірвання шлюбу між сторонами. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 12 від 10.10.2023 (а.с. 1), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved