Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернувся до суду засобами поштового зв`язку «Нова пошта» із позовною заявою, отриманою судом 13.07.2023 року, в якій просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 19.08.2016 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №360. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.08.2006 року між ним та [PERSON] (далі за текстом - відповідач) було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом відповідачем. Сімейне життя між сторонами погіршувалося поступово, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 02.11.2021 року сторони припинили проживати як подружжя. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим, змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21.07.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.21-22). Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольни їх. Відповідач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) укладено шлюб, який зареєстрований Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 360(а.с.18). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №323 (а.с.16-17). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено з 02 листопада 2021 року. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, жодних стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємовідносин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1), стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved