Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Марганецького міського\~суду Дніпропетровської\~області\~\~з позовом\~до Акціонерного\~товариства «Марганецький\~гірничо-збагачувальний\~комбінат» (далі\~ АТ\~«Марганецький ГЗК»)\~про відшкодування\~моральної шкоди,\~заподіяної ушкодженням\~здоров`я внаслідок\~виконання трудових\~обов`язків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював на підприємстві відповідача. 30 жовтня 2012 року під час виконання трудових обов`язків з ним трапився нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом форми Н-1 від 02 листопада 2012 року розслідування нещасного випадку. Внаслідок травми він знаходився на лікуванні із діагнозом: перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки. Висновком МСЕК від 16 вересня 2013 року йому встановлена ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 30% та призначено 3 групу інвалідності. Втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізувати ним свої наміри в професійній сфері працювати, травма стала причиною істотного зниження життєвої активності, призвела до невідворотної зміни звичного способу життя. В результаті недотримання відповідачем норм охорони праці, йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях в зв`язку із ушкодженням здоров`я, каліцтвом та необхідністю постійного лікування, порушено нормальні життєві зв`язки. Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду у зв`язку із виробничою травмою при виконанні трудових обов`язків, без утримання податку з доходів осіб та інших обов`язкових платежів в розмірі 100000 гривень, а також витрати на правничу допомогу у сумі 5000 гривень. Ухвалою від 05 січня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.\~ 23 січня 2023 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що підприємством створюються умови праці відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці. Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Позивач при\~прийманні на\~роботу був\~ознайомлений з\~наявністю небезпечних\~та шкідливих\~факторів,\~але продовжував\~працювати.\~Наявність неправомірних\~дії чи\~бездіяльності або\~вини власника\~підприємства або\~уповноваженого ним\~органу по\~відношенню до\~позивача не\~вбачається. Також звертають увагу на те, що згідно п.10 Акту Н-5 від 02 листопада 2012 року розслідування нещасного випадку, який стався 30 жовтня 2012 року, однією з осіб, яка допустила порушення законодавства з охорони праці за фактом нещасного випадку є безпосередньо [PERSON] , який порушив інструкцію з охорони праці для підземного гірничого робітника БТІ-ОШ-01-10. Також він не вказав, у чому полягає моральна шкода. Крім того, сума моральної шкоди не є обгрунтованою. Також відсутні докази на відшкодування витрат на правничу допомогу детальний опис робіт адвоката. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав. Згідно записів у трудовій книжці, [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК», зокрема, працював підземним ГРОЗ 2 розряду, підземним кріпильником 3 розряду, 4 розряду, підземним ГРОЗ 5 розряду (а.с.6-7). 30 жовтня 2012 року [PERSON] отримав травму на виробництві. Згідно з Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1, затвердженим 02 листопада 2012 року, та Актом\~Н-5\~проведення розслідування\~нещасного випадку,\~затвердженим 02\~листопада 2012\~року,30\~жовтня 2012\~року [PERSON] \~почав допомагати\~зачищати гірничу\~масу.\~При зачищенні\~гірничої маси\~по центру\~перерізу ніши\~відкололася брила\~0,4х0,3х0,4\~та вдарила\~ [PERSON] \~по лівій\~нозі.\~Діагноз \~перелом зовнішнього виростка\~великогомілкової кістки.\~Причини настання\~нещасного випадку:\~основна \~невиконання вимог\~інструкції з\~охорони праці;\~супутня \~організаційна:\~порушення технологічного\~процесу. Особи, які допустили порушення законодавства та інших нормативно-правових актів: [PERSON] , ГРОЗ 5 розряду, допустив порушення Інструкції з охорони праці для підземного ГРОЗ БТІ-ОШ-01-10, а саме п.1.1.4 - Гірник очисного вибою зобов`язаний: «Дбати про особисту безпеку та здоров`я, а також про безпеку та здоров`я оточуючих людей у процесі виконання будь-яких робіт або під час перебування на території підприємства», п.2.5.4. Гірник очисного вибою зобов`язаний: «Виконувати тільки записані в наряді роботи з дотриманням вимог інструкція з техніки безпеки та промислової санітарії, виконувати вказівки бригадира, начальника зміни, майстра»; та [PERSON] ГРОЗ 5 розряду допустив порушення Інструкції з охорони праці для підземного ГРОЗ БТІ-ОШ-01-10, а саме п.2.4.3 - Обов`язки бригадира (старшого робітника): «Постійно у процесі роботи перевіряє достатність заходів безпеки...» (а.с.10-13). Оглядом МСЕК первинним від 16 вересня 2013 року [PERSON] встановлено втрату працездатності у розмірі 30% та третю групу інвалідності (а.с.14). Оглядом МСЕК повторним від 07 грудня 2022 року [PERSON] продовжено втрату працездатності у розмірі 30% та третю групу інвалідності (а.с.15). Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Як вбачається\~з наданого\~позивачем Акту\~про нещасний\~випадок за\~формою Н-1\~та Акту\~розслідування нещасного\~випадку за\~формою Н-5,\~нещасний випадок\~з [PERSON] \~стався як\~внаслідок порушення [PERSON] п.1.1.4, », п.2.5.4. Інструкції з охорони праці для підземного ГРОЗ БТІ-ОШ-01-10, так і внаслідок порушення ГРОЗ 5 розряду [PERSON] п.2.4.3. Інструкції з охорони праці для підземного ГРОЗ БТІ-ОШ-01-10, а саме «Обов`язки бригадира (старшого робітника): постійно у процесі роботи перевіряє достатність заходів безпеки...». Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153, ст.13 Закону України «Про охорону праці» не забезпечено [PERSON] безпечних умов праці, що призвело до до травмування останнього в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом. Внаслідок травми позивач морально і фізично страждав через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності. Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON] отримав трудове каліцтво і йому встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. [PERSON] після отримання травми зазнає біль, «скутість», обмеження рухів у лівому колінному суглобі. Болі посилюються після фізнавантажень та при зміні погоди. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок нещасного випадку на виробництві. Стійку втрату працездатності встановлено [PERSON] з 16.09.2013 року (втрата професійної працездатності 30%, 3 група інвалідності). Отже, з цієї дати у нього виникло право на отримання виплати за моральну шкоду. Суд не приймає доводів відповідача, що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки при розслідуванні нещасного випадку встановлено не лише вину позивача, але і вину іншого працівника АТ «МГЗК», який при виконанні наряду не перевіряв достатність заходів безпеки, що спричинило падіння брили та травмування цією брилою лівої ноги [PERSON] . Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до такого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, третю групу інвалідності, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 60 000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. На підтвердження витрат надано ордер про надання правничої (правової) допомоги від 28 грудня 2022 року [PERSON] адвокатом Гончаренко О.О.; копію квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 3500 гривень за підготовку позовних матеріалів про відшкодування моральної шкоди. Частиною 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Суд вважає доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн., які, з огляду на положення ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 992,40 грн. (з розрахунку: 1% від суми моральної шкоди, присудженої до стягнення, але не менше 992,40 грн.).

Outcome: partial