Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із названим позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 28.08.2015 між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 131. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сторони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, та яким не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вирішив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 131, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.02.2015. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні). Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із розміру сплаченого позивачем судового збору в сумі 1073, 60 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved