Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач в листопаді 2022 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.05.2009 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75000 грн. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 17.10.2022 року загальна сума заборгованості відповідача становила 95913 грн. 29 коп. у тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 84 237 грн. 45 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 4425 грн. 52 коп., заборгованість за простроченими відсотками 7250 грн. 32 коп. З цих підстав АТ КБ "ПриватБанк" просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 95913 грн. 29 коп. станом на 17.10.2022 року та судові витрати в сумі 2481 грн. Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" просило суд розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача. Відповідач у судові засідання неодноразово не зявлявся, подавав суду клопотання про відкладення з посиланням на те, що він знаходиться за кордоном з сім`єю. Так, відповідач направляв клопотання про відкладення судового засідання 24.02.2023 року о 10 год., 15.05.2023 року о 10 год., 08.08.2023 року на 12 год., 26.09.2023 року на 12 год. 30 хв., 16.11.2023 року о 13 го. 45 хв., разом з тим відповідач не підтвердив причини неявки в судові засідання, а клопотання про відкладення були направлені суду з м.Києва, адреса відправника зазначалася [ADDRESS] . Суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 31.03.2023 року відповідач отримав позовну заяву з додатками, проте відзив на позов не надав. (а.с.141) Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що 08.05.2009 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Матеріали справи свідчать про те, що також мало місце зміна кредитного ліміту. (а.с.35-36). Як убачається з матеріалів справи відповідачем 08.05.2009 року підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, де сторони погодили розмір відсотків, строки платежів та штрафні санкції (а.с.38). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором від 08.05.2009 року б/н становила 95913 грн. 29 коп. у тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 84 237 грн. 45 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 4425 грн. 52 коп., заборгованість за простроченими відсотками 7250 грн. 32 коп. Відповідач не надав доказів на спростування вказаного боргу. У виписці по рахунку та розрахунку заборгованості, наданої позивачем зазначені операції щодо використання кредитного ліміту та операції щодо повернення кредитних коштів. Тобто, відповідач користувався грошовими коштами Банку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між позивачем та відповідачем договору кредиту, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики, а також нарахований позивачем відповідно укладеного договору борг підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 2481 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved