Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи. В червні\~2023\~року позивач\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Паріс»\~звернулось\~до Білоцерківського\~міськрайонного суду\~Київської області\~з позовною\~заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 17.01.2020 між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано заяву-договір № 0048899 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія заяви-договору № 0048899 від 17.01.2020 та копія публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління АТ «РВС БАНК» Протокол № 09122019/1 від 09.12.2019. Як вбачається з заяви-договору № 0048899 від 17.01.2020, відповідач підписанням заяви-договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов договору. З умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами заяви відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 15\~151,52 гривень, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка, 18% річних, тип ставки-фіксована, разом комісія при видачі кредиту: 1% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5% від суми наданого кредиту. В день підписання заяви-договору № 0048899 від 17.01.2020, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов заяви-договору, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки 17.01.2020. Грошові кошти у сумі 15\~151,52 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК" 17.01.2020 на картковий рахунок клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. 28.12.2021 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1. Як вбачається з додатку № 1 до вказаного договору, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором № 0048899 на загальну суму 22\~360,97 грн., з яких: - 10\~251,97 грн., - заборгованість за тілом кредиту, - 3\~775,62 грн., - заборгованість за процентами, - 8\~333,38 грн., - заборгованість за комісією, - 0,00 грн.,- заборгованість за штрафними санкціями (пенею). На дату звернення до суду відповідач грошові кошти, отримані в кредит не повернув, проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені умовами договору, не сплатив. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 22 360,97 грн., позивачем на підставі ч. 2 ст.\~625\~ЦК України нараховано: 106,60 грн., - за користування коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 та 653,12 грн., інфляційних втрат за період з 28.12.2021 по 23.02.2022. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ФК «ПАРІС» та змушує Позивача звертатися до суду з даним позовом. Заяви, клопотання,\~інші процесуальні дії у справі У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а. с. 3). В судове\~засідання відповідач\~ [PERSON] не з`явився про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.66-67, 72). Згідно з\~ст.ст.\~280-282\~ЦПК України\~суд вважає\~за можливе\~провести заочний\~розгляд \~справи. В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено наступні фактичні обставини. 17 січня 2020 року між [PERSON] та АТ «РВС БАНК» було підписано заяву-договір № 0048899 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія заяви-договору № 0048899 від 17.01.2020 та копія публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління АТ «РВС БАНК» Протокол № 09122019/1 від 09.12.2019. Як вбачається з заяви-договору № 0048899 від 17.01.2020, відповідач підписанням заяви-договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов договору. З умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами заяви відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 15\~151,52 гривень, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка, 18% річних, тип ставки-фіксована, разом комісія при видачі кредиту: 1% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5% від суми наданого кредиту. В день підписання заяви-договору № 0048899 від 17.01.2020, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов заяви-договору, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки 17.01.2020. Грошові кошти у сумі 15\~151,52 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК" 17.01.2020 на картковий рахунок клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. 28.12.2021 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1. Як вбачається з додатку № 1 до вказаного договору, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором № 0048899 на загальну суму 22\~360,97 грн. Позивачем на підставі ч. 2 ст.\~625\~ЦК України нараховано: 106,60 грн., - за користування коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 та 653,12 грн., інфляційних втрат за період з 28.12.2021 по 23.02.2022. Судом встановлено, що 25.01.2022 за вих. № 14/25/01/2022-1 позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, однак, відповідач звернення проігнорував. Нормами матеріального та процесуального права України, якими керується суд. Згідно з\~приписами статті\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди\~застосовують при\~розгляді справ\~Конвенцію про\~захист прав\~людини та\~основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду\~\~від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Висновки суду. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у сумі 23\~120,69 грн. Судові витрати. Відповідно до ч.1\~ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн., а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 46). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved