Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: - встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , яка померла [INFO] , як між сином та матір`ю; - визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; - скасувати рішення КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 09.10.2010 про державну реєстрацію права приватної власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] ; - скасувати рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Оксендлєр Ольги Борисівни № 34616153 від 04.04.2017 про державну реєстрацію права приватної спільно часткової власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] ; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] серія та номер №1-1144, НМО № 025256, видане 16.05.2017 Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області [PERSON] ; - скасувати рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Оксендлєр О.Б. від 16.05.2017 № 35191933 про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при підготовці позову було встановлено, що в результаті невірного перекладу з української мови та навпаки в особистих документах прізвище [PERSON] та його батьків було викладено по різному, що обумовлює необхідність встановлення факту родинних відносин між ним та матір`ю, який підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про укладення шлюбу батьків позивача. Також позивач зазначив, що [PERSON] батько позивача разом зі своєю матір`ю [PERSON] та колишньою дружиною [PERSON] (прізвище було змінене на [PERSON] ) в березні 1963 року побудували будинок [ADDRESS] . Невдовзі після побудови вказаного будинку шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені, в зв`язку з зим остання звернулась до суду про визнання її права на 1/4 частину зазначеного будинку і рішенням суду від 21.08.1964 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння було задоволено, судом було визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину домоволодіння. Таким чином, відповідно до рішення народного суду м. Чугуєва від 21.08.1964 право спільної часткової власності на вказаний будинок розподілялось наступним чином: [PERSON] належало права власності на 1/2 частину будинку ; [PERSON] належало право власності на 1/4 частину будинку; [PERSON] належало право власності на 1/4 частину будинку, при цьому її частка була визначена за рахунок зменшення з 1/2 до частки будинку, належної [PERSON] . Після винесення судом вказаного рішення [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про реальний поділ домоволодіння, відповідно до належної їй частки права власності на нього. Між сторонами, тобто [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та між [PERSON] з іншої сторони, 28.12.1964 була укладена мирова угода, відповідно до якої [PERSON] погодилась отримати від іншої сторони грошову компенсацію за 1/4 частину вказаного будинку в сумі 1200 крб. до 10.05.1965, а [PERSON] та [PERSON] погодились сплатити до 10.05.1965 на користь [PERSON] у вигляді грошової компенсації за 1/4 частину вказаного будинку 1200 крб., яка затверджена ухвалою суду від 28.12.1964, яка ніким не оскаржувалась і 08.01.1965 набула законної сили. Таким чином, [PERSON] , уклавши вказану мирову угоду, відповідно до якої вона погодилась отримати 1200 крб. як грошову компенсацію за 1/4 частину будинку, тим самим здійснила відчуження належної їй частки домоволодіння і наслідком чого стало припинення з 08.01.1965 права власності [PERSON] на 1/4 частину вказаного домоволодіння і втрата з 08.01.1965 статусу правовстановлюючого документу - рішення від 21.08.1964, яким було визнано за [PERSON] права власності на 1/4 частину спірного будинку. Після цього співвласниками вказаного будинку залишились [PERSON] та її син [PERSON] . Водночас, в подальшому [PERSON] вказана ухвала суду про затвердження мирової угоди була або втрачена, або ж вона не була направлена йому судом і про її існування він за спливом часу вірогідно забув, оскільки про її існування він нічого не повідомляв членам своєї сім`ї. Наявність вказаної ухвали була встановлена лише 29.05.2015 коли на запит позивача Чугуївським міським судом була надана відповідь, відповідно до якої в матеріалах архіву суду зберігається оригінал ухвали від 28.12.1964 про затвердження мирової угоди та оригінал мирової угоди від 28.12.1964 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] . Саме відсутність у [PERSON] вказаної ухвали про затвердження мирової угоди стала причиною того, що він не зміг документально оформити реально наявне у нього право на спірну частину вказаного будинку. Після смерті [INFO] [PERSON] належна йому 1/2 частина вказаного будинку в порядку спадкування перейшла до його дружини [PERSON] , якою на 1/4 частину будинку було оформлено право власності, а на іншу отриману в спадок частину будинку право власності оформлено не було. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 15.12.2012 [PERSON] належну їй і документально оформлену 1/4 частину вказаного будинку подарувала своєму синові [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] залишилась прийнята нею після смерті свого чоловіка [PERSON] 1/4 частина будинку, право власності на яку документально оформлено не було. Відповідно до наведеного позивач вказує, що [PERSON] був первісним власником спірної 1/4 частини вказаного будинку і рішенням суду від 21.08.1964 спірна частина вказаного будинку перейшла від [PERSON] до [PERSON] і відповідно до ухвали суду про затвердження між сторонами мирової угоди 1/4 спірна частина вказаного будинку була відчужена [PERSON] за 1200 крб. на користь [PERSON] , а у зв`язку зі смертю [PERSON] і прийняттям [PERSON] відкритої після нього спадщини спірна 1/4 частина вказаного будинку перейшла в порядку спадкування за законом у власність [PERSON] - матері позивача по цій справі, та в подальшому у зв`язку зі смертю [PERSON] і прийняттям [PERSON] відкритої після неї спадщини спірна 1/4 частина вказаного будинку перейшла в порядку спадкування за законом у власність [PERSON] . Однак, всупереч викладеному 09.10.2010 КП «Чугуївське міжміське бюро технічної' інвентаризації», не маючи жодних відомостей про ухвалу суду про затвердження мирової угоди щодо 1/4 частини будинку, зареєструвало право власності [PERSON] . В свою чергу 04.04.2017 державним реєстратором - державним нотаріусом Оксендлєр О.Б., яка знала про наявність ухвали суду від 28.12.1964 про затвердження вказаної мирової угоди, було прийнято рішення про реєстрацію права власності на 1/4 частину вказаного будинку на померлу [INFO] [PERSON] , хоча при тому нотаріус не вчиняла жодних нотаріальних дій. А 16.05.2017 державним нотаріусом Оксендлєр О.Б. було видано [PERSON] , як спадкоємниці [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на спірну частину вказаного будинку. І тоді ж державним реєстратором - державним нотаріусом Оксендлєр О.Б. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на 1/4 частину вказаного будинку за [PERSON] . Як випливає із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку [ADDRESS] державним нотаріусом Оксендлєр О.Б. 16.05.2017 [PERSON] , як спадкоємниці [PERSON] , було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину вказаного будинку. Між тим, це свідоцтво не може вважатись дійсним, оскільки воно видано всупереч закону і викладеним фактам. Крім того, державним нотаріусом Оксендлєр О.Б. свідоцтво на спадщину [PERSON] було видано на підставі незаконного рішення державного нотаріуса Оксендлєр О.Б. про реєстрацію права власності на частину будинку на матір [PERSON] - [PERSON] . Між тим, відповідно до ст. 216 ЦК України незаконний правочин не може мати жодних правових наслідків. Таким чином, незаконність державної реєстрації права власності на частину спірного будинку за померлою [PERSON] тим самим спричинила незаконність свідоцтва про спадщину, виданого [PERSON] , а це, в свою чергу, обумовило незаконність рішення про реєстрацію права власності на вказаний будинок за [PERSON] рішенням КП "Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 09.10.2010 та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції від 13.05.2015 про державну реєстрацію права приватної власності на 1/4 частку будинку [ADDRESS] , за [PERSON] є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відсутні підстави для прийняття зазначених рішень відповідачами про державну реєстрацію права приватної власності на 1/4 частку будинку у зв`язку з рішенням народного суду м. Чугуєва Харківської області від 21.08.1964, яким визначено право власності на 1/4 частку вказаного будинку перейшла від [PERSON] до [PERSON] на підставі ухвали народного суду м. Чугуїв, якою було затверджено між сторонами мирову угоду, 1/4 спірна частина вказаного будинку була відчужена [PERSON] за 1200 крб. на користь [PERSON] . В зв`язку зі смертю [PERSON] і прийняттям [PERSON] відкритої після нього спадщини спірна 1/4 частина вказаного будинку перейшла в порядку спадкування за законом у власність [PERSON] - матері позивача по цій справі. А в зв`язку зі смертю [PERSON] і прийняттям [PERSON] відкритої після неї спадщини спірна 1/4 частина вказаного будинку перейшла в порядку спадкування за законом у власність [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без його участі та участі позивача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволені, посилаючись на те, що підстав для задоволення не має. Треті особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно наданого Свідоцтва про народження [NUMBER] , видане російською мовою, [INFO] у м. Чугуїв, Харківської області народився « [PERSON] », батьками якого вказані також російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] » (т. 1 а.с. 17). Шлюб між батьками зареєстровано 02 лютого 1974 року, на підтвердження чого надано Свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] , і після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище російською мовою « [PERSON] » (т. 1 а.с. 18). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 20). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 22). Як вбачається з заповненої російською мовою домової книги в будинку [ADDRESS] в різний час було зареєстровано проживання [PERSON] , 1934 р.н., [PERSON] , 1936 р.н., [PERSON] , 1936 р.н., та [PERSON] , 1970 р.н. Отже, зміст наведених документів свідчить, що матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Батько позивача [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] та дружиною [PERSON] в березні 1963 року побудували будинок [ADDRESS] . В подальшому рішенням Народного суду м. Чугуєва Харківської області від 21.08.1964 у справі № 2-249, за позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину будинку задоволено і за [PERSON] визнано право власності на 1/4 будинку, розташованого в [ADDRESS] та який належить на праві власності в розмірі 1/2 частини будинку [PERSON] (т. 1 а.с. 26). Тобто, відповідно до рішення суду від 21.08.1964 право спільної часткової власності на вказаний будинок розподілялось наступним чином: [PERSON] належало право власності на 1/2 частину будинку; [PERSON] - на 1/4 частину будинку і [PERSON] 1/4 частина будинку. Після цього, ухвалою Народного суду м. Чугуєва Харківської області від 28.12.1964 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про реальний поділ будівлі затверджено мирову угоду на умовах, що [PERSON] та [PERSON] сплатять до 10.05.1965 [PERSON] 1200 рублів в рахунок її 1/4 частини будинку, розташованого в [ADDRESS] . Зазначена ухвала набрала законної сили 08.01.1965 (т. 1 а.с. 23, 24). Також позивачем надано копію мирової угоди від 28.12.1964 та квитанцію від 12.05.1965 серії АВ № 008552, яка виписана судовим виконавцем Народного суду м. Чугуєва Харківської області, та, яка засвідчує сплату на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 1200 грн. (т. 1 а.с. 24, 25). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, в даному випадку є підстави вважати виконаними умови мирової угоди, що засвідчена ухвалою Народного суду м. Чугуєва Харківської області від 28.12.1964, яка набрала законної сили. З огляду на викладене, [PERSON] фактично визнала право власності на 1/4 частки будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] , в обмін на грошову компенсацію. Позивач зазначає, що [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". Також судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] відбулася зміна номеру будинку на [ADDRESS] , про що зазначено у довідках КП «Чугуївське МБТІ». Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.2009, спадкоємицею всього майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] (т. 1 а.с. 29). Зазначені обставини відображені у витягу про державну реєстрацію прав, а також зазначено про право власності на 1/4 частки будинку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно договору дарування 7/12 частин житлового будинку від 15.12.2012, укладеного між, з однієї сторони, [PERSON] та [PERSON] дарувальники, і з другою стороною, [PERSON] обдарований, [PERSON] прийняв у власність 7/12 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 39-42). Право власності на 7/12 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесено запис від 09.10.2010, яким визначено право власності 1/4 частки житлового будинку, за адресою [ADDRESS] за [PERSON] на підставі рішення Чугуївського міського народного суду від 21.08.1964 по справі №2-249. Однак, всупереч викладеному 09.10.2010 КП «Чугуївське міжміське бюро технічної' інвентаризації», не маючи жодних відомостей про ухвалу суду про затвердження мирової угоди щодо 1/4 частини будинку, про що чи навмисно чи свідомо не повідомила [PERSON] зареєструвало право власності [PERSON] . В свою чергу 04.04.2017 державним реєстратором - державним нотаріусом Оксендлєр О.Б., яка знала про наявність ухвали суду від 28.12.1964 про затвердження вказаної мирової угоди, було прийнято рішення про реєстрацію права власності на 1/4 частину вказаного будинку на померлу [INFO] [PERSON] , хоча при тому нотаріус не вчиняла жодних нотаріальних дій. А 16.05.2017 державним нотаріусом Оксендлєр О.Б. було видано [PERSON] , як спадкоємниці [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на спірну частину вказаного будинку. І тоді ж державним реєстратором - державним нотаріусом Оксендлєр О.Б. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на 1/4 частину вказаного будинку за [PERSON] . Факт безпідставності реєстрації права власності [PERSON] на частину вказаного будинку тим самим свідчить про порушення вимог ст. 24 Закону Україні «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором - державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контри Харківської області Оксендлєр О.Б. при прийнятті нею рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] . Оскільки в дійсності відповідно до викладеного [PERSON] таке право не належало, а отже державна реєстрація цього права має бути скасована судом. Крім того, як вбачається із свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , а отже в березні 2017 року державний реєстратор в принципі не могла прийняти рішення про реєстрацію на померлу [PERSON] права власності на вказаного будинку. Смерть [PERSON] припинила її правосуб`єктність і з часу своєї смерті вона перестала бути учасником цивільних відносин і отже не могла звернутись з відповідною заявою про реєстрацію права власності. А це свідчить про те, що державний реєстратор - державний нотаріус Оксендлєр О.Б. всупереч ст. 2, 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та всупереч п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень прийняла 04.04.2017 рішення про реєстрацію права власності на частину будинку за померлою [INFO] [PERSON] . Крім того, державний нотаріус Оксендлєр О.Б., приймаючи 04.04.2017 рішення про державну реєстрацію права померлої [INFO] [PERSON] на спірну частину будинку, при цьому жодних нотаріальних дій, які передбачені ст. 34 Закону України «Про нотаріат», не вчиняла. Як встановлено з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, прийнято рішення Державним реєстратором Реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 13.05.2015 року № 21250177, яким визначено право власності 1/4 частки житлового будинку, за адресою [ADDRESS] за [PERSON] на підставі рішення суду від 21.08.1964 року (т. 1 а.с. 35). При цьому суд зазначає, що зазначене рішення Державним реєстратором Реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 13.05.2015 № 21250177 було внесено у зв`язку з набуттям чинності Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", положеннями якого передбачено внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ретельно вивчивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 09.10.2010 про державну реєстрацію права приватної власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] та скасувати рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Оксендлєр Ольги Борисівни № 34616153 від 04.04.2017 про державну реєстрацію права приватної спільно часткової власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] , тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] 11.10.2014 з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] як спадкоємець першої черги (т. 2 а.с. 48, 49). Факт родинних відносин між померлою та спадкоємцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , Свідоцтвом про народження [NUMBER] (т. 2 а.с. 56). На підтвердження права власності на частину будинку, що належав померлій [PERSON] було надано рішення суду від 21.08.1964, хоча ухвалою Народного суду м. Чугуєва Харківської області від 28.12.1964 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про реальний поділ будівлі затверджено мирову угоду на умовах, що [PERSON] та [PERSON] сплатять до 10.05.1965 [PERSON] 1200 рублів в рахунок її 1/4 частини будинку, розташованого в [ADDRESS] . 16.05.2017 [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом (т. 2 а.с. 77). Таким чином, судом встановлено, що право власності частини будинку, яка належала [PERSON] , після сплати коштів по мировій угоді не було скасовано, а тому і було об`єктом спадщини. З урахуванням встановленого, свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] серія та номер №1-1144, НМО № 025256, видане 16.05.2017 Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області [PERSON] є недійсним і відповідно рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Оксендлєр О.Б. від 16.05.2017 № 35191933 про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] підлягає скасуванню. Після смерті [PERSON] . 04.09.2016 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 39). Спадщина складалась з частиною житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією КП «Чугуївське МБТІ» (т. 1 а.с. 103). Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] позивач по справі, оскільки чоловік померлої помер раніше за неї. Факт родинних відносин між померлим спадкоємцем підтверджений судом. Отже, відповідно до наведеного [PERSON] був первісним власником спірної 1/4 частини вказаного будинку і рішенням суду від 21.08.1964 спірна частина вказаного будинку перейшла від [PERSON] до [PERSON] і відповідно до ухвали суду про затвердження між сторонами мирової угоди 1/4 спірна частина вказаного будинку була відчужена [PERSON] за 1200 крб. на користь [PERSON] , а у зв`язку зі смертю [PERSON] і прийняттям [PERSON] відкритої після нього спадщини спірна 1/4 частина вказаного будинку перейшла в порядку спадкування за законом у власність [PERSON] - матері позивача по цій справі, та в подальшому у зв`язку зі смертю [PERSON] і прийняттям [PERSON] відкритої після неї спадщини спірна 1/4 частина вказаного будинку перейшла в порядку спадкування за законом у власність [PERSON] і є підставою для визнання судом в порядку спадкування за законом за [PERSON] права власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] . З аналізу вказаних норм законодавства слідує, що позивач є єдиним спадкоємцем. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved