Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

17 серпня 2023 року в суд надійшов позов ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна», за підписом представника Столітнього М.М., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який відправлено 16 серпня 2023р. засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд»). В обґрунтування позову зазначає, що 04 листопада 2021р. між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «Авентус Україна» відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Авентус Україна», укладено електронний кредитний договір №5019131 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір). Згідно умов згаданого договору сума кредиту складає 20000,00 грн. на строк 10 днів із датою повернення кредиту 14 листопада 2021р. та можливістю продовження строку кредитування відповідно до розділу 4 Кредитного договору. Вказує, що ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Враховуючи невиконання 14 листопада 2021р. відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором, а також неукладення договору щодо пролонгації строку дії кредиту, Кредитний договір було автопролонговано відповідно до п. 4.3. Кредитного договору на 90 днів. Підтверджують, що у січні-лютому 2022р. відповідач здійснив часткове погашення боргу трьома платежами на загальну суму 2550, 00 грн., інші оплати відповідач не здійснював. 18 квітня 2023р. між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором №5019131, про що повідомлено [PERSON] електронним листом. Станом на дату звернення до суду у зв`язку з порушенням умов Кредитного договору у відповідача наявна заборгованість в розмірі 55450,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 20000,00 грн. та по нарахованих процентах за користування кредитом 35450,00 грн. З огляду на зазначене, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором в розмірі 55450,00 грн., інфляційні втрати - 15026,95 грн., три відсотки річних - 2474,74 грн. та судові витрати в сумі 12147, 20 грн. Ухвалою суду від 21.08.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано час учасникам справи для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 14 вересня 2023р. о 09 год. 00 хв., яке в подальшому відкладено на 09 жовтня 2023р. об 11 год. 00 хв. 26 вересня 2023 року в суд надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 93-96), за підписом представника відповідача, адвоката Батракова М.Ю. У відзиві вказано, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, оскільки схеми кредитування, текст примірного Кредитного договору, Правила, Паспорт споживчого кредиту, ліцензії, фінансові звіти, тощо, на які посилається позивач, не містять підтверджень, що саме ці документи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови кредитування, на які посилається позивач. Вважає, що дані із сайту позивача належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування. З огляду на зазначене, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ст. 634 ЦК України. Також, на думку відповідача, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору Товариство дотрималось вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які узгодженими вважав Банк. Наголошує, що автопролонгація договору була проведена без згоди відповідача. Вважає, що позивач не вправі нараховувати 3 відсотки річних та інфляційні втрати на усю суму заборгованості, а лише на заборгованість по тілу кредиту і, при цьому, нараховані 3 відсотки річних та інфляційні втрати після 24 лютого 2022р. підлягають списанню. З огляду на зазначене, просить у позові відмовити, стягнути із позивача судові витрати. 09 жовтня 2023 року засобами електронного зв`язку від представника позивача, адвоката Столітнього М.М. надійшла відповідь на відзив (а.с. 104-109). У відповіді на відзив зазначає, що укладений між сторонами Кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства України щодо укладення електронного кредитного договору та процедура укладення договору чітко виписана у позовній заяві. Наголошує, що укладений між сторонами Кредитний договір в електронній формі прирівнюється до письмової форми, а також, що договір підписаний відповідачем шляхом зазначення одноразового ідентифікатора. Як на підтвердження укладення договору між сторонами також посилаєься на проведення часткових оплат по кредиту відповідачем, що свідчить про визнання боргу. Зазначає, що переказ коштів відповідачу шляхом перерахунку на банківську карту останнього підтверджується довідкою платіжного провайдера, а подальша пролонгація строку дії кредиту відбулася відповідно до п. 4.3. Кредитного договору без необхідності отримання погодження зі сторони [PERSON] . Вважає, що розрахунок заборгованості по Кредитному договору є належним доказом, що підтверджує розмір заборгованості, і проведений відповідно до умов Кредитного договору, зокрема, проценти за користування кредитом нараховані виключно в межах строку кредиту. При цьому, після закінчення строку кредиту проценти та інфляційні втрати нараховуються на підставі ст. 625 ЦК України, як спосіб захисту майнового права позивача від знецінення коштів та як плата за неправомірне користування чужими коштами. Наголошує на правомірності укладення договору факторингу, який не потребує згоди боржника, а про зміну первісного кредитора було проінформовано [PERSON] . З огляду на зазначене, вважає беззаперечною та доведеною вимогу до відповідача за Кредитним договором у розмірі 72951, 69 грн., а тому просить позов задоволити в повному обсязі. У зв`язку із надходженням відповіді на відзив в день засідання, з метою дотримання прав сторін судове засідання відкладено на 18 жовтня 2023р. о 10 год. 00 хв. та призначено відео конференцію за участю представника позивача. 18 жовтня 2023 року представник відповідача Батраков М.Ю. засобами поштового зв`язку надіслав у суд заперечення (а.с. 148-151). Вважає, що відповідь на відзив не містить спростувань заперечень відповідача проти позову, викладених у відзиві на позов. Підтримуючи викладене у відзиві, наголошує, що в матеріалах справи відсутні платіжні документи для підтвердження факту перерахування відповідачу коштів згідно кредитного договору № 5019131 від 04.11.2021р., а надана копія довідки ТзОВ «Контрактовий дім» від 04.05.2023р. про проведені операції згідно договору з ТзОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020р. не є належним, достатнім та достовірним доказом зарахування відповідачу коштів. За таких обставин, у разі відсутності платіжного документа, що підтверджує передачу кредитором грошових коштів боржнику, вважає вимоги позивача недоведеними. Окрім того, звертає увагу, що розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявність заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом за відсутності доказів перерахування кредитних коштів на картку чи рахунок відповідача. З огляду на зазначене, просить у задоволенні позовної заяви відмовити та стягнути з позивача судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення. Учасники справи в повній мірі скористались своїми правами на подання суду заяв по суті справи, які судом прийняті до розгляду. Також 18 жовтня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів; зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» та ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» надати суду інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , ідентифікаційний № [NUMBER] , та зарахування 04 листопада 2021р. коштів на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 20000,00 грн. від ТзОВ «Авентус Україна», код ЄДРПОУ 41078230 (транзакція №1014751266, замовлення №24384535); оголошено перерву в судовому засіданні до 31 жовтня 2023 року о 12 год. 00 хв., яке в подальшому відкладено у зв`язку із відсутністю відповіді на ухвалу суду на 20 листопада 2023р. о 14 год. 00 хв. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву від 16.10.2023р. про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги повністю не визнає з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с. 141). В судовому засіданні представник позивача Столітній М.М. повідомив, що позов підтримує повністю з підстав, наведених в останньому, та просить задоволити. Представник відповідача Батраков М.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що пред`явлені позовні вимоги повністю не визнає та вважає, що такий не може бути задоволений судом, виходячи з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 870 від 28.02.2017р., розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 756 від 28.03.2017р. ТзОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою та має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 34, 35). Порядок надання фінансових послуг ТзОВ «Авентус Україна» встановлюють Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020р. (а.с. 26-33). 04 листопада 2021р. між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 5019131 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір) (а.с. 60-64, 68), який підписаний споживачем електронним цифровим підписом одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. У п. 1.3.- 1.5.2., 1.8.1. Кредитного договору визначено, що Банк надає Клієнту грошові кошти (далі - Кредит) в сумі 20 000,00 гривень строком на 10 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована та становить: стандартна ставка 1,90% в день; застосовується, зокрема, у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору; знижена - 1,805% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою складає 23800,00 грн. Згідно з п. 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. У договорі № 087/20-П про надання послуг з переказу платежів від 08.07.2020р., укладеному між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Контрактовий дім», якому видано Ліцензію НБУ № 19 від 17.10.2014р. на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, зазначено, що Клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати Платежі з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. ФК передає Клієнту відомості про факт виконання Реєстрів виплат/Платежу - Звіт про виконання переказу, шляхом електронного обміну даними з обліковою системою Клієнта, який повинен містити обов`язкові реквізити, визначені у п.2.2. Договору (а.с. 11-115, 122). Як вбачається із довідки ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2639 від 04.05.2023р. про успішність операції з перерахування коштів згідно з договором з ТзОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020р., 04 листопада 2020р. о 09 год. 00 хв. успішно перераховано 20000,00 грн. на номер картки [NUMBER] , транзакція №1014751266, замовлення №24384535 (а.с. 10-11). Успішність проведення 04 листопада 2020р. переказу коштів за платіжною операцією №1014751266 на картковий рахунок [NUMBER] з призначення платежу «видача кредиту №50191131 [PERSON] » на суму 20000, 00 грн. підтверджується відповіддю ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» № 3446 від 31.10.2023р. (а.с. 172). В свою чергу АТ КБ «ПриватБанк» також надало підтвердження, що 04 листопада 2020р. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , якому в банку емітована карта [NUMBER] , здійснено переказ коштів на суму 20000, 00 грн. (а.с. 173). Кредит вважається наданим відповідно до п. 2.4. Кредитного договору в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. Нарахування процентів за Договором на підставі п. 3.1., 3.2. Кредитного договору здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів. У п. 2.5 Кредитного договору вказано, що кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Як вбачається із п. 4.1. Кредитного договору строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.(пп. 4.2.1.-4.2.4.) Договору; або - в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору. Порядок автопролонгації строку кредиту (далі-автопролонгація) визначено у п. 4.3. Кредитного договору. Так, сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору На виконання п. 5.1. Кредитного договору товариство має право вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором. Натомість, споживач відповідно до п. 5.4. Кредитного договору зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором; повідомляти Товариство про зміну даних, зазначених у розділі 11 Договору протягом 3-х календарних днів, зокрема через контакт-центр Товариства або засобами Особистого кабінету; виконувати інші обов`язки, передбачені цим Договором, Правилами та чинним законодавством України. Згідно з п. 6.1. Кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.6.1.1 Договору. Якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Споживачу в Особистому кабінеті, а сплата процентів, що нараховуються за день автопролонгації, здійснюється в день такої автопролонгації, крім випадку визначеного в пп.6.1.1 Договору. Відповідно до п. 6.2., 6.3.-6.3.3. Кредитного договору повернення кредитної заборгованості Споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на Веб-сайті банківські рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України - гривні. Споживач здійснює платежі за Договором у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за Договором. Згідно з п. 7.1. Кредитного договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору. Договір вважається укладеним відповідно до п. 10.2., 10.3. Кредитного договору з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним. Усі неврегульовані цим Договором правовідносини Сторін регулюються чинним законодавством України. Крім цього, згідно з п. 10.8. Кредитного договору підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Як вбачається із Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком до Кредитного договору (а.с. 68), [PERSON] отримав з 04 по 14 листопада 2021р. кредит за договором у сумі 20000,00 грн. та повинен був сплатити 23610,00 грн., з яких 20000,00 грн. сума кредиту, 3610,00 грн. проценти за користування кредитом. Якщо Споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим будуть мати наступні значення: Сума платежу за розрахунковий період складе - 23800,00 грн. Проценти за користування кредитом складуть - 3800,00 грн.. Згідно з Паспортом споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] електронним цифровим підписом одноразового ідентифікатора (а.с. 65-68), сума / ліміт кредиту: 20 000,00 грн. Строк кредитування: 10 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Спосіб та строк надання кредиту: шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору. Тип процентної ставки: фіксована. Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою: 3800,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 23800,00 грн. Реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відсотків річних: 57108,97 %. Із картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) № 5019131 від 04.11.2021р. (а.с. 46-59) станом на 17 квітня 2023р. відповідач [PERSON] має заборгованість за основним боргом в розмірі 20000,00 грн., за процентами за стандартною ставкою за період з 04.11.2021р. по 13.11.2011р. та з 15.11.2021р. по 12.02.2022р. у розмірі 38000,00 грн. Враховуючи внесені відповідачем кошти на погашення заборгованості на загальну суму 2550,00 грн., загальний розмір заборгованості становить 55450,00 грн. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Так, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до абз. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму і є таким, що укладений у письмовому вигляді. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Отже, якщо форма договору електронна, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Дана позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20). Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору № 5019131 про надання споживчого кредиту відповідач вказав своє ім`я, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону, номер карткового рахунку, електронну адресу, місце проживання та реєстрації, а також смс з кодом, що свідчить про використання одноразового ідентифікатора при здійсненні підпису стороною кредитного договору, зокрема, підпису [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, провівши аналіз законодавства у сфері комерційної концесії, суд приходить до висновку, що між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №5019131 від 04.11.2023р. про надання споживчого кредиту на суму 20000,00 грн., стандартною процентною ставкою 1,90% на день (57108,97 % річних) та орієнтовною загальною вартістю кредиту за стандартною ставкою 238000, 00 грн. Строк кредитування визначений договором 10 днів: з 04 листопада 2021р. по 14 листопада 2021р. включно, з можливістю автопролонгації, але не більше, ніж на 90 календарних днів поспіль. Отримання відповідачем [PERSON] 04 листопада 2021р. коштів за Кредитним договором підтверджується довідкою ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2639 від 04.05.2023р. про успішність операції з перерахування коштів згідно з договором з ТзОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020р. та відповіддю № 3446 від 31.10.2023р., з яких вбачається, що кошти в сумі 20000, 00 грн. успішно перераховано на номер картки [NUMBER] , що відповідає номеру картки, який вказаний [PERSON] у п. 2.1. Кредитного договору. Окрім того, судом встановлено, що за номером банківської платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , яка емітована Банком на ім`я [PERSON] , було отримано 04 листопада 2020р. переказ грошових коштів в сумі 20000, 00 грн. Таким чином, повністю спростовані доводи відповідача як щодо неотримання коштів за Кредитним договором, так і щодо необізнаності з істотними умовами кредитного договору, зокрема, щодо процентної ставки, порядку нарахування відсотків, автопролонгації договору без згоди споживача. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з розрахунком заборгованості (а.с. 46-59) станом 17 квітня 2023р. відповідач сплатив лише 2550, 00 грн., при цьому непогашеним є 20000,00 грн. основного боргу, 35450,00грн. заборгованість за відсотками, які нараховані в межах строку кредитування, визначеного п.п. 1.4., 4.3. Кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. 18 квітня 2023 року між ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, та ТзОВ «Авентус Україна», як клієнтом, укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф (а.с. 19-23). ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» є юридичною особою, фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №В0000495 від 21.01.2022р., Випискою від 19.05.2023р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Витягом з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензії для здійснення діяльності з надання фінансових послуг від 24.01.2022р., листом Національного банку України № 27-0025/6530 від 24.01.2022р. та Статутом ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с. 17-18, 25, 36-42). Згідно з п.1.1. Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. 18 квітня 2023 року між ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТзОВ «Авентус Україна» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023р. (а.с. 23). Відповідно до витягу з Реєстру Боржників від 18.04.2023р., що ж Додатком № 1 до Договору факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023р., ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 5019131 на загальну суму заборгованості 55450,00 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 20000,00 грн., заборгованість за відсотками 35450,00 грн. (а.с. 44). Про укладення Договором факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023р. в цей же день було проінформовано [PERSON] шляхом надіслання повідомлення на електронну адресу останнього (а.с. 70). Згідно з ч.1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. У ч. 1 ст. 1082 ЦК України вказано, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Окрім того, згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, суд прийшов до висновку, що до ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №5019131 від 04.11.2023р. про надання споживчого кредиту. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на спростування вказаних обставин, а також доказів погашення заборгованості первинному кредитору. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд приходить до висновку, що підставним є нарахування та вимога кредитора про стягнення з відповідача 20000,00 грн. основного боргу (тіла кредиту) та 35450, 00 грн. процентів за користування кредитом. Щодо визначення розміру інфляційних втрат та 3 % річних суд виходить із наступного. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що відповідно до указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р., в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався указами Президента України, зокрема, останній раз указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023р., з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб відповідно. Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, відтак, із врахуванням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд вбачає підстави для перерахунку інфляційних втрат та 3 % річних в межах періоду, вказаного у позовній заяві. Здійснюючи перерахунок розміру інфляційних втрат суд керується методикою розрахунку інфляційних втрат, наведеною у постановах Верховного Суду від 26.06.2020р. по справі № 905/21/19, від 23.09.2021р. по справі № 924/2/21, від 20.11.2020р. по справі №910/13071/19, відповідно до якої, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується, в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці (час прострочення у неповному місяці більше 15 днів - за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (15 днів) - за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується). Отже, інфляційні втрати за період з 01.02.2022р. по 23.02.2022р. становлять 887, 20 грн. (55450,00*101,6:100-55450,00) та 3% річних за період з 13.02.2022р. по 23.02.2022р. - 50,13 грн. (55450,00*3:100:365*11). Таким чином, враховуючи заявлені позивачем вимоги та проведений судом перерахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 55450,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 887,20 грн. та 3% річних у розмірі 50,13 грн. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. У ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За звернення в суд через систему «Електронний суд» із позовом до [PERSON] ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплачено 2147, 20 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 1092 від 09.08.2023р. (а.с. 1). Представником позивача Столітнім М.М. надано суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу копії Договору № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023р., звіту від 10.08.2023р. про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023р., рахунку на оплату по замовленню № 783/10/8 від 10.08.2023р., платіжної інструкції № 1117 від 09.08.2023р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10, ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 10.08.2023р. (а.с. 8, 9, 12-13, 24, 43, 69). Так, згідно зі звітом від 10.08.2023р. про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10.07.2023р. та рахунку на оплату по замовленню № 783/10/8 від 10.08.2023р., платіжної інструкції № 1117 від 09.08.2023р. адвокат Столітній М.М. надав, а ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв правову допомогу, а саме: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання до суду позовної заяви (10 год.), загальна вартість якої становить 10000,00 грн. (а.с. 9, 24) Дослідивши надані представником позивача докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги фактично надані послуги згідно їх детального опису, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу в розмірі 10000, 00 грн. знайшли своє підтвердження. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 1659,66 грн. (2147,20*56387,33/72951,69) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7729,41 грн. (10000,00*56387,33/72951,69). Представником відповідача Батраковим М.Ю. надано суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу копії договору № 11/09-01 про надання правової допомоги від 11.09.2023р., додаткових угод № 1 від 22.09.2023р. та № 4 від 16.10.2023р. до договору про надання правової допомоги № 11/09-01, укладені між [PERSON] та адвокатом Батраковим М.Ю., та квитанції № 1(11/09-01) від 22.09.2023р. та № 4 (11/09-01) від 16.10.2023р. (а.с. 99-101, 154-156). Так, згідно з п.п. 1, 2 Додаткових угод № 1 від 22.09.2023р. та № 4 від 16.10.2023р. до договору про надання правової допомоги № 11/09-01 від 11.09.2023р. сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги становить згідно із погодженим детальним описом робіт (наданих послуг) та їх вартістю: 1.1. зустрічі, консультації клієнта, укладення договору, узгодження правової позиції (1 год.) - 1342, 00 грн.; 1.2. ознайомлення із матеріалами справи (2 год.) - 2684, 00 грн.; .1.3. підготовка відзиву на позовну заяву з додатками, надіслання його позивачу та в суд (3 год.) - 4026,00 грн.; 1.4. підготовка заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (1 год.) - 1342,00 грн.; 1.5. участь у судових засіданнях (захист та представництво інтересів цивільного відповідача) за 1 (одне) судове засідання - 2684,00 грн. За роботу (послуги) зазначені у п.п. 1.1.-1.3. додаткових угод Клієнтом сплачено 8052,00 грн.; за роботу (послуги) зазначені у п.1.4. додаткової угоди № 4 від 16.10.2023р. Клієнт сплачує впродовж 7 календарних днів після підписання угоди, а вказану у п.1.5. суму Клієнт сплачує безпосередньо у день судових засідань. В підтвердження проведених оплат за послуги, зазначені у п.п. 1.1.-1.4. Додаткових угод, суду надано квитанції № 1(11/09-01) від 22.09.2023р. та № 4 (11/09-01) від 16.10.2023р. на загальну суму 9394, 00 грн. Дослідивши надані представником відповідача докази понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги фактично надані послуги згідно їх детального опису, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу в розмірі 9394, 00 грн. знайшли своє підтвердження. З огляду на зазначене, з позивача ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягають стягненню на користь відповідача [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2133,00 грн. (9394,00-(9394,00*56387,33/72951,69)). Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Відтак, відповідач повинен відшкодувати позивачу судові витрати в розмірі 7256,07 грн. (7729,41+1659,66-2133,00). В іншій частині судових витрат сторони звільняються від обов`язку їх сплачувати одна одній. На підставі ст. 8, 42 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 207, 509, 526, 530, 625, 626, 628, 633-634, 638, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування»,

Outcome: approved