Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 877646,40 грн., що еквівалентно 24 000 доларів США, суми штрафу 175 529, 28 грн. та витрат з оплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Tріфoновою T.A. за реєстровим номером 4251. Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 3.3., 4.1.3. попереднього договору відповідач зобов`язався в строк до13.12.2020 укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири (будівельний номер 7) за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.1. попереднього договору встановлено, що вартість квартири становить 588 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 24 000 доларів США 00 центів за курсом АТ КБ «Приватбанк» станом на день укладання цього договору. Відповідно до пунктів 2.2., 5.1. попереднього договору сума, зазначена в пункті 2.1. попереднього договору, сплачується до підписання основного договору та зараховується у належний з покупця платіж за основним договором. Відповідач не виконав свої зобов`язання за попереднім договором: не уклав з позивачем основний договір (договір купівлі-продажу квартири) в строк передбачений попереднім договором. Крім вищезазначеного відповідач не повернув позивачу грошові кошти отримані ним від позивача за попереднім договором в рахунок його майбутніх платежів за основним договором. Ухвалою судді від 23 березня 2023 року в справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 18 вересня 2023 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, з якого вбачається, що відповідач не погоджується зі штрафом в сумі 175 529, 28 грн., оскільки на його думку договір був неукладений з вини позивача, так як відповідачем направлялась пропозиція на укладення договору купівлі продажу квартири за адресою позивача, яка залишилась без відповіді. Сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 789 881, 76 грн. 18 вересня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, зі змісту якої вбачається, позивачем не було отримано пропозиції відповідача про укладення основного договору, окрім того, основний договір з приводу купівлі квартири [ADDRESS] , яка є предметом договору від 13 листопада 2019 року, оскільки станом 14 грудня 2022 року та на день написанні відповіді на відзив не зареєстрована на праві власності за відповідачем та є об`єктом незавершеного будівництва. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Суд установив, що 13.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Tріфoновою T.A. за реєстровим номером 4251. Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 3.3., 4.1.3. попереднього договору відповідач зобов`язався в строк до13.12.2020 укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири (будівельний номер 7) за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.1. попереднього договору встановлено, що вартість квартири становить 588 000 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 24 000 (двадцять чотири тисячі) доларів США 00 центів за курсом АТ КБ «Приватбанк» станом на день укладання цього договору. Відповідно до пунктів 2.2., 5.1. попереднього договору сума, зазначена в пункті 2.1. попереднього договору, сплачується до підписання основного договору та зараховується у належний з покупця платіж за основним договором. Позивач виконав свої зобов`язання за попереднім договором належним чином та в повному обсязі. Пунктом 2.2. попереднього договору встановлено, що до підписання Основного договору покупець сплачує забезпечувальний платіж в сумі 588 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 24 000 доларів США 00 центів наступним чином: до підписання попереднього договору покупець передав, а продавець отримав частину забезпечувального платежу в сумі 441 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 18 000 доларів США 00 центів; частину забезпечувального платежу в сумі 147 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 6 000 (шість тисяч) доларів США 00 центів, покупець сплачує до 13 листопада 2020 року. Підтвердженням отримання відповідачем грошових коштів в сумі 441 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 18 000 доларів США 00 центів є пункт 5. 1. Попереднього договору, в якому сторони договору зазначили, що Відповідач отримав ці грошові кошти в день укладання Попереднього договору до його підписання. Підтвердженням отримання відповідачем частини забезпечувального платежу в сумі 147 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 6 000 доларів США 00 центів підтверджується розписками відповідача в отриманні коштів від 04.12.2019, вiд 27.01.2020, вiд 18.03.2020 та від 18.05.2020 - ця частина платежу передавалася відповідачу особисто позивачем. Відповідач не виконав свої зобов`язання за попереднім договором: не уклав з позивачем основний договір (договір купівлі-продажу квартири) в строк передбачений попереднім договором. Крім вищезазначеного відповідач не повернув позивачу грошові кошти отримані ним від позивача за попереднім договором в рахунок його майбутніх платежів за основним договором. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Попередній договір щодо купівлі- продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. Встановивши, що між сторонами досягнуто домовленості про купівлю-продаж майбутнього об`єкта нерухомості, який належить відповідачу, в рахунок попередньої оплати вартості вказаного майна [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 24 000 доларів США, що становить повну суму вартості цього майна, однак договір купівлі-продажу не був укладений, тобто з причин невиконання продавцем своїх договірних зобов`язань, досягнутих між сторонами 13 листопада 2019 року при укладенні попереднього договору, тобто передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом та підлягає поверненню позивачу. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 877646,40 грн. що є еквівалентом 24 000 доларів США 00 центів за курсом АТ КБ «Приватбанк» станом на день подачі позову. Умовами попереднього договору позивач та відповідач погодили наслідки у разі не укладання основного договору як з вини покупця, так і з вини продавця. Так, пунктом 5.5. Попереднього договору встановлено, що у разі односторонньої відмови продавця від укладання Основного договору, неподання ним документів необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття його до нотаріуса для укладання основного договору та за наявності інших обставин, внаслідок яких Основний договір не може бути укладений з вини продавця, продавець крім повернення покупцю одержаних коштів, сплачує покупцю штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від суми одержаних коштів. Відповідно до частини другої статті 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладання договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду від 02.09.2019 y справі № 911/1274/18, попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. У зв`язку з цим у попередньому договорі крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконанням зобов`язання у виді штрафних санкцій. Отже, сума штрафу, що підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за попереднім договором становить 175 529,28 грн. (877 646,40*20% = 175 529,28). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 10 742,40 грн.

Outcome: approved