Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить розірвати її шлюб, укладений з [PERSON] та зареєстрований 07 липня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області /актовий запис №941/, обґрунтовуючи тим, що спільне життя між ними не склалося, у зв`язку з чим шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе і збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Заявою від 04 серпня 2023 року позивач просить їх малолітніх дітей залишити проживати з матір`ю. Відзив на позов відповідач не подавав. Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданих заяв позивач позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, просять розглянути справу без їх участі. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно положень ст.51 Конституції України, ст.ст.21, 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 «Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 липня 2017 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області /актовий запис №941/, від якого мають малолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , доньок [PERSON] та [PERSON] [INFO] , які проживають з матір`ю і спору щодо місця їх проживання у сторін немає. Сторони на даний час не примирилися, втратили один до одного почуття любові, відсутність взаєморозуміння призвели до відчуження між ними, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. На підставі всебічного дослідження матеріалів, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 15 січня 2020 року в справі №200/952/18). При ухваленні рішення у зв`язку із задоволенням позову згідно положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст.ст.112, 114 СК України та

Outcome: approved