Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

[PERSON] \~звернувся із\~позовом до\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Приватне акціонерне\~товариство «Українська\~пожежно-страхова\~компанія» про\~стягнення шкоди,\~завданої ДТП.\~У позовній\~заяві зазначає,\~що 15.02.2021\~року о\~17год.\~15хв.\~в м.\~Ірпінь по\~вул.\~Університетська,\~водій [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~«ВАЗ 11183»,\~р.н.\~ [NUMBER] ,\~здійснила рух\~на перехрестя\~з вул.\~Пушікінська,\~на забороняючий\~червоний сигнал\~світлофора,\~внаслідок чого\~здійснила зіткнення\~з автомобілем\~«Аcura\~MDX», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (ТЗ перебуває у його власності), котрий рухався по вул. Пушкінській на зелений сигнал світлофора, та після некерованого руху в`їхав в транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками, відтак йому було заподіяно майнової шкоди. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 05.04.2021 у справі № 367/1232/21 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] як особа, уповноважена на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження ТЗ «Аcura MDX», р.н. [NUMBER] , звернулася до третьої особи (страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ) та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі заяви про виплату страхового відшкодування від 30.04.2021 року та 10.06.2021 року. За результатами розгляду вишезазначених документів страховою компанією було здійснено виплату належного страхового відшкодування у сукупному розмірі 72 419,02 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Транспортний засіб «Аcura MDX», р.н. [NUMBER] , з метою його використання був відремонтований потерпілою особою (власником ТЗ) після пошкодження у ДТП. Загальні витрати на відновлення пошкодженого унаслідок ДТП транспортного засобу «Аcura MDX», р.н. [NUMBER] 167 912,50 грн. Таким чином, із відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу, у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і належним страховим відшкодуванням (страховою виплатою). У зв`язку з ушкодженням майна він протягом тривалого часу зазнавав незручностей, обумовлених необхідністю проведення ремонту пошкодженого майна. При цьому замість того, аби займатися особистими справам був вимушений раніше і зараз витрачати чає не лише на проведення ремонту та пошук необхідних деталей та можливостей для відновлення ТЗ, а й на отриманням відшкодування із відповідача у судовому порядку, адже остання не відшкодовувала заподіяну шкоду в добровільному порядку, що створює додаткові незручності для нього та його родини. Більше того, належний йому автомобіль КТЗ «Аcura MDX», реєстраційний номер. [NUMBER] , був його основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля в ДТП завдало йому душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан. Таким чином, моральна шкода, завдана протиправними діями відповідача, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб «Аcura MDX», р.н. [NUMBER] , за внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована у розмірі 10 000грн. 00 коп. Просить суд стягнути зі [PERSON] ( [INFO] ) на його користь матеріальну шкоду у розмірі 95493 грн. 48 коп., моральну шкоду у розмірі 10\~000,00грн., та вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат у розмірі 908,00грн. судового збору та 10\~000,00грн. витрат на отримання професійної правничої допомоги. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник адвокат Конюшко Д.Б. подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення та розглядати справу за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутності не надала, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Третя особа ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не забезпечила явку свого представника. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 15.02.2021року о 17год, 15хв, в м. Ірпінь по вул. Університетська, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ державний номерний знак [NUMBER] , здійснила рух на перехрестя з вул. Пушкінська, на забороняючий червоний сигнал світлофора, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Асuга» державний номерний знак [NUMBER] , котрий рухався по вул. Пушкінській на зелений сигнал світлофора, та після некерованого руху в`їхав в транспортний засіб «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] . Під час ДТП автомобілі отримали пошкодження. Вказаними діями [PERSON] скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124КУпАП. [PERSON] вину визнала. У відповідності до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 05.04.2021 року у справі № 367/1232/21 (провадження по справі № 3/367/626/2021, винною у вищезазначеному ДТП визнано [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля «ACURA MDX» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Згідно поліса\~№ АР9086008,\~діючого станом\~на 15.02.2021\~в ПрАТ\~«УПСК» застраховано\~транспортний засіб ВАЗ11183, державний номерний знак [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Згідно звіту ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 38/21 від 22.01.2021) № 152/03-21 від 24.02.2021 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу - вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Аcura MDX, реєстраційний номер [NUMBER] , становить: 72 419,02 грн. з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини). Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Аcura MDX, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить: 157387,61 грн. Ринкова вартість легкового автомобіля марки Аcura MDX, реєстраційний номер [NUMBER] , до моменту ДТП, становить: 403 863,63 грн. \~ПрАТ «УПСК»\~відповідно до\~заяв представника\~позивача \~адвоката Конюшко\~Д.Б.\~від 30.04.2021\~року щодо\~відшкодування у\~розмірі розрахованої\~згідно зі\~звітом №\~152/03-21\~від 11.03.2021\~року вартості\~відновлювального ремонту\~пошкодженого ТЗ «Аcura MDX», р.н. [NUMBER] , з урахуванням зносу 72419,02грн. та від 10.06.2021 року про доплату страхового відшкодування у розмірі, що не перевищує розмір ПДВ 6069,19грн. виплатило страхове відшкодування у розмірі: 72 419,02грн. [PERSON] , що підтверджується виписками по надходженням по картці /рахунку [PERSON] від 10.06.2021 № AJ735P1LU5R5ERAG (страхове відшкодування згідно акту № 939/037/08829/21/1 за автомобіль державний номер [NUMBER] в сумі 66\~349,83грн та від 04.07.2021 № E9R0TVVUEF86LQKA страхове відшкодування згідно акту № 939/037/012471/21/1 за автомобіль державний номер [NUMBER] в сумі 6069,19грн. Згідно акту виконаних робіт ФОП [PERSON] № ССІ0000006 від 22.02.2021 року згідно наряд замовлення № ССІ0000006 від 09.04.2021 на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «Аcura MDX», р.н. [NUMBER] - загальна вартість виконаних робіт та запчастин, матеріалів становить 167\~912,50грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 0 від 22.02.2021 року ФОП [PERSON] прийняв від [PERSON] (підстава заказ-наряд № ССІ0000006 від 22.02.2021) 167 912,50грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тобто ці правила не застосовуються до обставин, встановлених у справі про адміністративні правопорушення. Разом з тим, згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 05 квітня 2021 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Таким чином матеріальна шкода спричинена [PERSON] яка підлягає стягненню з відповідача складає 167912,50грн. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом, згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала її, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Наприклад, страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на підставі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що й було здійснено позивачем. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред?явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності. \~ \~ \~ \~ Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Таким чином матеріальна шкода спричинена [PERSON] , яка підлягає стягненню з відповідача складає різницю між вартість відновлювального ремонту автомобіля за вирахуванням страхового відшкодування в розмірі 157\~387,61грн. 72\~419,02грн. = 95\~493,48грн. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд погоджується з тим, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивач зазнав страждання та стрес. Крім того, втративши можливість вільно користуватися своїм транспортним засобом, позивач змушений був витрачати час та кошти для пересування, поїздки до органів поліції, експертів, до інших органів з метою визначення вартості відновлювальних робіт, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на себе. Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 1 000 гривень. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial