Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

28.09.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в якому просить суд: - визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на земельну ділянку, площею 4,23 гектарів в межах згідно з планом, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , розташована на території Руськоіванівської сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі державного акту серії ІV-ОД №006714 кадастровий № 5120886000:01:002:0220; - визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на\~ земельну ділянку №26 масив № [NUMBER] , площею 4,28 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності серії ЯА №857344, кадастровий № 5120886000:01:002:0097. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. [INFO] в Республіці Молдова в м. Кишинів померла мати позивачки громадянка Республіки Молдова [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом Цивільного стану муніципія Кишинів від 03.09.2020 року, актовий запис №4073. Той факт, що позивачка [PERSON] є рідною донькою спадкодавця підтверджується наступними доказами, а саме: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.08.1987 року з якого вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 07.08.2008 року з якого вбачається, що 07.08.2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . В подальшому [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй за життя спадкове майно, а саме на земельну ділянку, площею 4,23 гектарів в межах згідно з планом, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , розташованої на території Руськоіванівської сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий № 5120886000:01:002:0220 та земельну ділянку № [NUMBER] масив № [NUMBER] , площею 4,28 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~кадастровий № 5120886000:01:002:0097. Вищезазначене майно належало спадкодавцю на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2017 року по справі № 495/6696/17. Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2017 року по справі № 495/6696/17 позовна заява [PERSON] до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно -\~ була задоволена. Встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на земельну ділянку, площею 4,23 гектарів в межах згідно з планом, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , розташовану на території Руськоіванівської сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі державного акту серії ІV-ОД №006714 виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 19.09.2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3118. Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на\~ земельну ділянку № [NUMBER] масив № [NUMBER] , площею 4,28 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Руськоіванівсько сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності серії ЯА №857344, кадастровий № 5120886000:01:002:0097. Після отримання зазначеного рішення суду, спадкодавець почала здійснювати процедуру оформлення права власності на земельні ділянки, проте не встигла отримати державні акти на право власності на вищезазначені земельні ділянки з зв`язку зі смертю, вказане порушує права позивача щодо оформлення прав власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позивач фактично прийняла спадщину після померлого спадкодавця та з відповідним листом про видачу свідоцтва про право власності на спадок звернулась до Приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Макогончук Наталі Вікторівни, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що вона пропустила визначений законом строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері, вона на даний час отримує орендну плату за здані в оренду земельні ділянки, які належали її матері. Таким чином, позивач, як спадкоємець в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном, тому такий позивач може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України. У зв`язку з тим, що за життя спадкодавець не встигла отримати державні акти на право власності на землі, порушує питання про визнання за нею права власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом і судовому порядку. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Разом з\~тим,\~вищезазначеною ухвалою\~суду було\~витребувано від Приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Макогончук Наталі Вікторівни копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка, не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності з ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено, що [INFO] в Республіці Молдова в м. Кишинів померла мати позивачки громадянка Республіки Молдова [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом Цивільного стану муніципія Кишинів від 03.09.2020 року, актовий запис №4073. Той факт, що позивачка [PERSON] є рідною донькою спадкодавця підтверджується наступними доказами, а саме: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.08.1987 року з якого вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 07.08.2008 року з якого вбачається, що 07.08.2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . В подальшому [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй за життя спадкове майно, а саме: на земельну ділянку, площею 4,23 гектарів в межах згідно з планом, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , розташованої на території Руськоіванівської сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий № 5120886000:01:002:0220; земельну ділянку № [NUMBER] масив № [NUMBER] , площею 4,28 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~кадастровий № 5120886000:01:002:0097. Вищезазначене майно належало спадкодавцю на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2017 року по справі № 495/6696/17. Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2017 року по справі № 495/6696/17 позовна заява [PERSON] до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно -\~ була задоволена. Встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельну ділянку, площею 4,23 гектарів в межах згідно з планом, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , розташовану на території Руськоіванівської сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі державного акту серії ІV-ОД №006714 виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 19.09.2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3118. Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на\~ земельну ділянку № [NUMBER] масив № [NUMBER] , площею 4,28 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності серії ЯА №857344, кадастровий № 5120886000:01:002:0097. Після отримання зазначеного рішення суду, спадкодавець почала здійснювати процедуру оформлення права власності на земельні ділянки, проте не встигла отримати державні акти на право власності на вищезазначені земельні ділянки з зв`язку зі смертю, вказане порушує права позивача щодо оформлення прав власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позивач фактично прийняла спадщину після померлого спадкодавця та з відповідним листом про видачу свідоцтва про право власності на спадок звернулась до Приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Макогончук Наталі Вікторівни, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що вона пропустила визначений законом строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері, вона на даний час отримує орендну плату за здані в оренду земельні ділянки, які належали її матері. Таким чином, позивач, як спадкоємець в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном, тому такий позивач може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України. У зв`язку з тим, що за життя спадкодавець не встигла отримати державні акти на право власності на землі, порушує питання про визнання за нею права власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом і судовому порядку. Згідно з листа приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Макогончук Наталі Вікторівни, вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] не заводилась. Відповідно до\~ст.\~1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2\~ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно ч.ч. 1, 3 та 4\~ст. 79-1 ЗК України\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Вказані земельні ділянки, належали спадкодавцю на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2017 року по справі № 495/6696/17. При цьому спадкодавець вчинила всі дії спрямовані для оформлення державного акту про право власності на земельну ділянку. У той же час спірна земельна ділянка за життя спадкодавця сформована як об`єкт цивільних прав в розумінні вимог\~ст. 79-1 ЗК України, право власності на яку може бути успадковане позивачкою. Оскільки померла [PERSON] не встигла оформити правовстановлюючий документ - державний акт на набуте нею майно й, через обставини, які від неї не залежали, за життя виникле в неї право на нього не зареєструвала, зазначене перешкоджає позивачці здійснити право спадкування на нього і отримати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, правовстановлюючий документ на спадкове майно за життя спадкодавцем не отриманий, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Невчасне оформлення майнових прав за особою й неможливість їх успадкування внаслідок цього має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому за наявності правовстановлюючого документу на земельну ділянку спадкодавця, ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за законом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 (справа № 350/67/15-ц), у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 (справі № 128/1911/15-ц), від 17.04.2019 (справа № 723/1061/17), від 29.08.2019 (справа № 554/1195/17), від 30.06.2020 (справа № 623/633/17), від 25.03.2020 (справа № 158/1672/17), від 08.12.2022 (справа № 692/768/21), що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved