Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті свого батька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що 2003 році її батько [PERSON] , [INFO] , пішов з дому та по сьогоднішній день не повернувся. Заявниця звернулася до відділення поліції АНД району щодо розшуку батька (розшукова справа № 26103007 від 1870572003 р.), однак відповіді ніякої не отримала. На адвокатський запит до ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, останній повідомив що розшукова справа відносно [PERSON] , [INFO] , була припинена у зв`язку із впізнанням останнього в трупі як померлого. З метою оформлення спадщини, заявниця просить суд встановити факт смерті свого батька - [PERSON] , [INFO] . Вищевказана справа була призначена до судового розгляду в порядку окремого провадження. У судове засідання заявниця не з`явилась, проте надала заяву в якій вимоги підтримала та просить задовольнити. Заінтересована особа, ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явилась, однак надали листа що розшукова справа № 26103007 від 18.09.2003 р. відносно [PERSON] , [INFO] , була знищена за закінченням строку зберігання. Заінтересовано особа, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) управління державної реєстрації у судове засідання не з`явились, надали листа про розгляд заяви без участі їх представника. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вирішуючи подану заяву по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 № 545. Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Так, за змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 95 ЦПК України, передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.6). Як вбачається з матеріалів справи, заявницею, на підтвердження факту смерті свого батька - [PERSON] , [INFO] , додано лише копію листа ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області № 431/5051 від 04.08.2023 року, в якому повідомлено що розшукову справу № 26103007 від 18.05.2003 зупинено у звязку із впізнанням розшукуваного в трупі як померлого, що на думку суду не може бути єдиним допустимим доказом. Окрім того, суд звертає увагу, що сам по собі факт про встановлення факту смерті особи не звільняє заявницю від надання суду належних доказів на підтвердження своїх вимог. Отже, заявницею, не надано суду достатніх доказів, що підтверджують факт смерті її батька у певний час, у певному місці і за певних обставин. Отже обставини, викладені заявницею, не знайшли свого підтвердження та не ґрунтуються на вимогах закону у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви. Цивільним процесуальним кодексом України передбачений загальний порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження за заявою будь-якої особи, для якої встановлення певного факту має юридичне значення. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). У порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Таким чином, відмова у задоволенні заяви про встановлення факту смерті, що подана та розглянута за спеціальною нормою, не позбавляє заявника права звернутись до суду із заявою про встановлення фактів, що мають для неї юридичне значення, у загальному порядку. Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що заявницею не доведено належними і допустимими доказами факту смерті свого батька, а відтак заява визнається необґрунтованою і задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed