Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20.04.2018 року між відповідачем та СТОВ «Фобос» було укладено договір оренди №_DBI, на підставі якого відповідачу було передано в строкове платне користування технологічний майданчик загальною площею 20 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 19.09.2018 року між СТОВ «Фобос» (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, на підставі якого продавець передав у власність покупця нежитлове приміщення, складське приміщення за адресою [ADDRESS] . Об`єкт купівлі-продажу складався із складу ГСМ (літ А-1), загальною площею 27.2 кв.м., огорожі (№ 1-3), технічної площадки (літ І) та розташовувався на земельній ділянці площею 0,1406 га, кадастровий № 7124983000:02:004:0558. 20.09.2018 року між відповідачем та [PERSON] було укладено договір оренди №_DBI, на підставі якого відповідачу було передано в строкове платне користування технологічний майданчик загальною площею 20 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В день укладення договору оренди між сторонами було підписано Акт приймання-передачі Об`єкта оренди, із якого вбачається, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування Об`єкт оренди, а саме: технологічний майданчик загальною площею 20 кв.м. без устаткування та інвентарю, за адресою: [ADDRESS] , що був переданий [PERSON] в оренду відповідачу, є складовою частиною нежитлового, складського приміщення загальною площею 27,2 кв.м., матеріали стін: цегляні, яке загалом складається з: складу ГСМ під літ. «А-І», огорожі під № 1-3, технічної площадки під І, що розташоване на земельній ділянці площею 0,1406 га, кадастровий номер якої - 7124983000:02:004:0558. Земельна ділянка відносилася до комунальної власності села Дубіївка Черкаського району Черкаської області. На момент укладення договору оренди власником земельної ділянки була Дубіївська сільська рада. В 2020 році відбулось об`єднання територіальної громади села Дубіївка в Руськополянську об`єднану територіальну громаду, у зв`язку з чим власником земельної ділянки стала Руськополянська сільська рада. 12.07.2022 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, складського приміщення за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудкою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 611, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за 304752922 від 12.07.2022 року. Рішенням Руськополянської сільської ради від 18.05.2023 року № 30-26/VIII затверджено технічну документацію із землеустрою та надано [PERSON] у користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,0348 га, кадастровий № 7124983000:02:004:0679, яка виділена із земельної ділянки площею 0,1406 га кадастровий № 7124983000:02:004:0558. 05.06.2023 року між сільською радою та [PERSON] укладено договір оренди цієї земельної ділянки, а 21.06.2023 року право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Позивач вказує, що споруджений відповідачем об`єкт знаходиться на орендованому нерухомому майні (технічній площадці під літ. І), власником якого є він. Цей об`єкт перебуває на земельній ділянці Руськополянської сільської ради кадастровий № 7124983000:02:004:0679, яка передана в користування позивачу під розміщення нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за позивачем. 09.10.2023 року на адресу позивача надійшла позовна заява ТОВ «ВФ Україна» про переведення прав та обов`язків покупця. Свої вимоги ПрАТ «ВФ Україна» обґрунтовує тим, що відповідно до повідомлення № 19001191960461 від 15.07.2018 року ПрАТ «ВФ Україна» надано дозвіл на будівництво мережі стільникового радіотелефонного зв`язку стандартів GSM-900/DCS-1800/UMTS-2100 ПрАТ «ВФ Україна» пусковий комплекс № КІЕ СНК DBI, кадастровий номер 7124983000:02:004:0558, за адресою [ADDRESS] , код об`єкта 2213.3. 14.02.2020 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України за № 19141200450539 було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта: «будівництво мережі стільникового радіотелефонного зв`язку стандартів GSM-900/DCS-1800/UMTS-2100 ПрАТ «ВФ Україна» пусковий комплекс № КІЕ СНК DBI, за адресою кадастровий номер 7124983000:02:004:0558, [ADDRESS] , код об`єкта 2213.3», згідно якої вказаний об`єкт вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації. Позивач вказує, що договір оренди землі №_DBI від 20.04.2018 року, що укладений між СТОВ «Фобос» та відповідачем [PERSON] , не містить будь-яких відомостей про надання відповідачу ПрАТ «ВФ Україна» в користування земельної ділянки кадастровий номер 7124983000:02:004:0558, а також СТОВ «Фобос» не було власником цієї земельної ділянки і не могло надати її в користування відповідачу. Позивач вказує, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , кадастровий №7124983000:02:004:0558, на якій споруджений об`єкт нерухомого майна (пусковий комплекс № КІЕ СНК DВI, код об`єкта 2213.3) ніколи не перебувала та не перебуває у власності або користуванні відповідача, а відомості про право користування земельною ділянкою, що містяться в повідомленні про початок виконання будівельних робіт та декларації про введення об`єкта до експлуатації, є недостовірними. Крім того, цільове призначення земельної ділянки за кадастровим №7124983000:02:004:0558 надання послуг у сільському господарстві (01.11), категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки: для надання послуг у сільському господарстві. Однак для будівництва об`єкту мобільного зв`язку цільове призначення земельної ділянки має бути надання послуг транспорту і зв`язку (13.01), тому позивач зазначає, що споруджений об`єкт мобільного зв`язку не відповідає цільовому використанню земельної ділянки. Позивач звертає увагу, що на момент подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт (15.07.2019 року) та на момент реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта (14.02.2020 року) договір оренди від 20.04.2018 року вже було припинено у зв`язку з укладенням договору оренди від 20.09.2018 року із новим власником нерухомого майна [PERSON] . Тому позивач вважає, що зазначений в декларації про готовність до експлуатації об`єкт будівництва є самочинним, оскільки його спорудження здійснене на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Позивач вказує, що оспорювана декларація порушує його права, як власника об`єкта нерухомого майна відмінного від земельної ділянки, а тому звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд скасувати реєстрацію декларації від 14.02.2020 року № 19141200450539 про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками, зобов`язати ПрАТ «ВФ Україна» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом проведення перебудови самочинної споруди (пускового комплексу №КІЕ СНК DBI, за адресою кадастровий номер 7124983000:02:004:0558, [ADDRESS] , код об`єкта 2213.3) із об`єкта нерухомого майна в об`єкт рухомого майна, а також покласти судові витрати на відповідача. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 23.10.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. 20.11.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, аргументуючи тим, що [PERSON] з 2015 року по лютий 2022 року працював на посаді інженера з договірної роботи ПрАТ «ВФ Україна», в обов`язок якого входило пошук місць розташування, оформлення договорів оренди/доступу/сервітутів тощо, дозвільних та інших документів, необхідних для розвитку та сталої роботи мобільної мережі. Пункт 3.3.7. Трудового договору з [PERSON] , забороняє, як під час роботи так і протягом 5-ти років з моменту припинення дії договору не використовувати і не розголошувати службову інформацію, що стала йому відомою у зв`язку з виконанням роботи у роботодавця, розголошення якої може нанести шкоду роботодавцю, іншим працівникам та контрагентам роботодавця. В лютому 2022 р. [PERSON] вийшов на пенсію та звільнився. В період з квітня по грудень 2022 р., користуючись конфіденційною інформацією ПрАТ «ВФ Україна» щодо розміщення та контрагентів компанії, без повідомлення орендаря [PERSON] скупив 8 об`єктів критичної інфраструктури: базових станцій (веж) мобільного зв`язку в межах його колишньої територіальної діяльності (Черкаська область), що були оформлені ним під час роботи в ПрАТ «ВФ Україна», що підтверджується Витягом з ДРРП. В жовтні 2022 р. позивач реєструється як ФОП та починає судові компанії щодо стягнення заборгованості перед ним. 12.09.2023 р. Господарським судом Черкаської області у справі 925/825/23 за позовом [PERSON] до ПрАТ «ВФ Україна» про визнання договору укладеним та стягнення 49 535 грн. 46 коп. заборгованості, винесена ухвала про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішення по справі 707/1956/23. Також в провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває (наразі зупинена) справа №707/1956/23 за позовом ПрАТ «ВФ Україна» до [PERSON] , Руськополянської ОТГ про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про держреєстрацію, скасування запису про держреєстрацію, застосування наслідків нікчемності до договору купівлі-продажу, визнання права власності на введений в експлуатацію об`єкт будівництва, витребування майна, зобов`язання надати дозвіл на розробку та виготовлення земельно-технічної документації. В подальшому, ПрАТ «ВФ Україна» звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області, цивільна справа № 707/3041/23, з позовом ПрАТ «ВФ Україна» до [PERSON] , [PERSON] , про переведення на орендаря прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу та стягнення коштів. Відповідач звертає увагу, що декларація була видана та зареєстрована, а вежа мобільного зв`язку побудована задовго до виникнення права власності [PERSON] , а отже вважає, що даний позов не може бути розглянутий до остаточного вирішення справи №707/3041/23 та не раніше вирішення справи №707/1956/23. Дозвіл на будівництво та Декларація про готовність до експлуатації об`єкта (клас (СС1)) від 14.02.2020 р. надавались на підставі Договору оренди нерухомого майна №_DBI від 20 вересня 2018 р. та Договору оренди нерухомого майна №_DBI від 20 квітня 2018 р. (на кожній сторінці якого стоїть підпис [PERSON] ). Відповідач зазначає, що позивачем не заявлено жодних вимог щодо чинності Договорів оренди нерухомого майна №_DBI від 20.09.2018 р. та 20.04.2018 р. чи законності Договору купівлі-продажу №611 від 12.07.2022 р. Також, відповідач вказує, що даний спір безпосередньо стосується незалученої до даної справи [PERSON] , яка є продавцем за Договором купівлі-пролажу №611 від 12.07.2022 р., укладеним між нею та [PERSON] , оскільки саме під час дії договору з [PERSON] було надано дозвіл на будівництво. У разі відсутності в [PERSON] (чи СТОВ «Фобос») прав щодо користування чи розпорядження землею комунальної власності щодо земельної ділянки кадастровий номер №7124983000:02:004:0558. [ADDRESS] , то [PERSON] підлягає притягненню до відповідальності за введення в оману орендаря (ПрАТ» ВФ Україна») чи [PERSON] щодо наявних в неї прав, з подальшим відшкодуванням вартості робіт із будівництва баштової споруди №KIE CHK DBI за адресою: [ADDRESS] , яка складає 1285658,80 грн та поверненню орендних платежів в розмірі: 255946,05 грн сплачених орендарем протягом 2018-2022 рр., в порядку ст.ст. 1212 та 2114 Цивільного кодексу України. У разі відсутності у [PERSON] зареєстрованих, оформлених прав щодо користування чи розпорядження землею комунальної власності щодо земельної ділянки кадастровий номер №7124983000:02:004:0558, то і Договір купівлі-продажу №611 від 12.07.2022 р., відповідно до якого за [PERSON] зареєстроване право власності, є недійсним за законом, оскільки в такому випадку [PERSON] не мала вчинювати такий правочин, тобто недійсний Договір купівлі-продажу №611 від 12.07.2022 р. не міг створювати юридичних наслідків. Відповідно до пункту 6.4. Договору купівлі-продажу №611 від 12.07.2022 р., покупець зазначає, що особисто переконався у відсутності будь-яких самочинних переобладнань та перепланувань у даному складському приміщенні, технічні характеристики відповідають його стану на момент посвідчення даного договору. Покупець зазначив, що не має претензій до продавця щодо технічного стану складського приміщення. [PERSON] нотаріально засвідчив про відсутність будь-яких самочинних переобладнань та перепланувань придбаного ним об`єкту, та претензій щодо нього, а тому твердження [PERSON] про самочинні забудови є нікчемними. Відповідачем зазначено, у випадку незадоволення чи невдоволення [PERSON] щодо придбаного майна, йому слід звернутись до [PERSON] про відшкодування збитків, оскільки саме продавець в пункті 14. Договору купівлі-продажу №611 від 12.07.2022 р., нотаріально гарантує, що: на вказане складське приміщення (склад ГСМ, Ф-1, огорожам №1-3, технічна площадка І), відсутні будь-які права третіх осіб, в тому числі за договорами найму, як в межах так і за межами України, також немає, прав привілеєвої купівлі цього нежитлового, складського приміщення у третіх осіб. Також відповідач вказує, оскільки земельна ділянка кадастровий номер №7124983000:02:004:0558 перебуває у комунальній власності Руськополянської сільської ради, то позов заявлений неналежним позивачем. На підставі вищевказаного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. 15.11.2023 року на адресу суду надійшло пояснення представника третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України Осадько А.С., згідно якого повідомлено, що ДІАМ України є новоутвореним центральним органом виконавчої влади та не є правонаступником ДАБІ. Третьою особою зазначено, що оскаржувана декларація про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 14.02.2020 року №19141200450539, зареєстрована ДАБІ України, однак враховуючи, що ДІАМ не є правонаступником ДАБІ, то у ДІАМ як третьої особи немає можливості надати пояснення та відомості щодо дій та управлінських рішень, що нею не приймалися. При цьому, третьою особою вказано, шляхом перевірки відомостей, які містяться в архівній складовій частині Реєстру будівельної діяльності, за параметром пошуку «реєстраційний номер 19141200450539» не виявлено ніякої наявної інформації щодо зазначеної у прохальній частині позову позивачем декларації. Також, на підставі п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року №553, перевірка достовірності даних в оскаржуваній декларації, яка була зареєстрована 14.02.2020 року, та розгляд питання щодо її скасування в порядку п.22 Порядку №461, можливо було протягом трьох місяців з дня подання замовником документів для реєстрації зазначених декларацій. Крім того, представник ДІАМ України повідомив, що Будівництво мережі стільникового радіотелефонного зв`язку стандарту GSM-900/DCS-1800/UMTS-2100 ПрАТ «ВФ Україна», пусковий комплекс №КІЕ СНК DBI, не може відноситися до самочинного об`єкта. Шляхом перевірки відомостей, які містяться в архівній складовій частині Реєстру будівельної діяльності, за параметром пошуку «реєстраційний номер ІУ061191960461», наявна інформація про повідомлення про початок будівельних робіт від 15.07.2019, видане ДАБІ, об`єкт будівництва Будівництво мережі стільникового радіотелефонного зв`язку стандарту GSM-900/DCS-1800/UMTS-2100 ПрАТ «ВФ Україна», пусковий комплекс №KIE CHK DBI. Підстава містобудівні умови та обмеження. Представник третьої особи звертає увагу на те, що на момент подання вищезазначеного повідомлення про початок виконання будівельних робіт ПАТ «ВФ Україна» на підставі договору оренди №_DBI здійснювало користування земельною ділянкою, на якій здійснювалися роботи, який був укладений 20.04.2018 між ТОВ «Фобос» та ПАТ «ВФ Україна», у пункті 2.1 договору оренди зазначено, що об`єкт оренди надається Орендарю для встановлення обладнання базової станції мобільного зв`язку, з метою здійснення Орендарем господарської діяльності. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 02.12.2010 року між ПрАТ «МТС Україна» та [PERSON] укладено трудовий договір №4904, згідно якого [PERSON] був працевлаштований на посаду інженера-енергетика. Пунктом 3.3.7. Трудового договору з [PERSON] заборонено працівнику як під час роботи, так і протягом 5-ти років з моменту припинення дії договору використовувати і розголошувати службову інформацію, що стала йому відомою у зв`язку з виконанням роботи у роботодавця, розголошення якої може нанести шкоду роботодавцю, іншим працівникам та контрагентам роботодавця. Згідно наказу №ЛС-92 від 07.02.2022 року, [PERSON] звільнений з посади Інженера договірної роботи 2 категорії 28.02.2022 року. 20.04.2018 року СТОВ «Фобос» та ПрАТ «ВФ Україна» уклали договір оренди №_DBI, згідно якого відповідачу було передано в строкове платне користування частину технологічного майданчика, загальною площею 20 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 02.05.2018 року між сторонами підписано Акт приймання-передачі Об`єкта оренди, із якого вбачається, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування Об`єкт оренди, а саме: частину технологічного майданчика загальною площею 20 кв.м. без устаткування та інвентарю, за адресою: [ADDRESS] . 19.09.2018 року між СТОВ «Фобос» (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, на підставі якого продавець передав у власність покупця нежитлове приміщення, складське приміщення за адресою [ADDRESS] . Об`єкт купівлі-продажу складався із складу ГСМ, А-1, огорожі № 1-3, технічної площадки І, загальною площею 27.2 кв.м., та розташовувався на земельній ділянці площею 0,1406 га, кадастровий № 7124983000:02:004:0558. 20.09.2018 року між відповідачем та [PERSON] було укладено договір №_DBI оренди нерухомого майна, на підставі якого відповідачу було передано в строкове платне користування технологічний майданчик загальною площею 20 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Також, 20.09.2018 року між сторонами було підписано Акт приймання-передачі Об`єкта оренди, із якого вбачається, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування Об`єкт оренди, а саме: технологічний майданчик загальною площею 20 кв.м. без устаткування та інвентарю, за адресою: [ADDRESS] . 12.07.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, згідно якого продавець [PERSON] передала у власність, а покупець [PERSON] прийняв у власність нежитлове приміщення, складське приміщення за адресою: [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудкою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 611, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 304752922 від 12.07.2022 року. Рішенням Руськополянської сільської ради від 18.05.2023 року № 30-26/VIII затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та надано [PERSON] у користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,0348 га, кадастровий № 7124983000:02:004:0679, яка виділена із земельної ділянки площею 0,1406 га кадастровий № 7124983000:02:004:0558. 05.06.2023 року між Руськополянською сільською радою та [PERSON] укладено договір оренди землі №22 на земельну ділянку площею 0,0348 га, кадастровий № 7124983000:02:004:0679, а 21.06.2023 року право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Згідно повідомлення № 19001191960461 від 15.07.2019 року ПрАТ «ВФ Україна» надано дозвіл на будівництво мережі стільникового радіотелефонного зв`язку стандартів GSM-900/DCS-1800/UMTS-2100 ПрАТ «ВФ Україна», пусковий комплекс № КІЕ СНК DBI, кадастровий номер 7124983000:02:004:0558, за адресою [ADDRESS] , код об`єкта 2213.3. 14.02.2020 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України за №19141200450539 було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта: «Будівництво мережі стільникового радіотелефонного зв`язку стандартів GSM-900/DCS-1800/UMTS-2100 ПрАТ «ВФ Україна» пусковий комплекс № КІЕ СНК DBI, за адресою кадастровий номер 7124983000:02:004:0558, Черкаська обл. Черкаський р-н, с. Дубіївка, вул. 8 березня, 34-А, код об`єкта 2213.3», згідно якої вказаний об`єкт вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI в редакції, що діяла на час отримання декларації, встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Статтею 24 вказаного Закону встановлено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. Згідно ст. 34 Закону, замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Частинами 2, 3 статті 37 вказаного Закону передбачено, що дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається. Згідно ст. 39 вказаного Закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Відповідно до ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення. За змістом ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; 4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову). Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В обґрунтування позову [PERSON] стверджує, що зазначений в декларації про готовність до експлуатації об`єкт будівництва є самочинним, оскільки його спорудження здійснене на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Внаслідок цього позивач вказує, що йому створено перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном. При цьому, з наявних матеріалів справи вбачається, що позивач, в супереч п.3.3.7. Трудового договору, скористався конфіденційною інформацією ПрАТ «ВФ Україна» у власних цілях, придбавши об`єкти розміщення об`єктів критичної інфраструктури: базових станцій (веж) мобільного зв`язку в межах його колишньої територіальної діяльності (Черкаська область), що були оформлені ним під час роботи в ПрАТ «ВФ Україна». Дозвіл на будівництво та Декларація про готовність до експлуатації об`єкта (клас (СС1)) від 14.02.2020 р. надавалися на підставі Договору оренди нерухомого майна №_DBI від 20.09.2018 р. та Договору оренди нерухомого майна №_DBI від 20.04.2018 р., чинність та правомірність яких позивачем не заперечуються. На момент подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт ІУ061191960461 ПрАТ «ВФ Україна» здійснювало користування земельною ділянкою на підставі Договору оренди нерухомого майна №_DBI, та згідно пункту 2.1. вказаного Договору, встановлено, що об`єкт оренди надається Орендарю для встановлення обладнання базової станції мобільного зв`язку, з метою здійснення Орендарем господарської діяльності. Саме під час дії договору з [PERSON] , ПрАТ «ВФ Україна» було надано дозвіл на будівництво. Таким чином, відповідачем доведено, що декларація була видана та зареєстрована, а вежа мобільного зв`язку побудована, задовго до виникнення права власності [PERSON] . Відповідно до п.6.4 Договору купівлі-продажу від 12.07.2022 р., покупець зазначає, що особисто переконався у відсутності будь-яких самочинних переобладнань та перепланувань у даному складському приміщенні, технічні характеристики відповідають його стану на момент посвідчення даного договору. Покупець зазначив, що не має претензій до продавця щодо технічного стану складського приміщення. Тобто, позивач нотаріально засвідчив про відсутність будь-яких самочинних переобладнань та перепланувань придбаного ним об`єкту, а також претензій щодо нього. Крім того, суд бере до уваги пояснення третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України, а саме той факт, що твердження позивача про самочинно збудоване нерухоме майно ПрАТ «ВФ Україна» Будівництво мережі стільникового радіотелефонного зв`язку стандартів GSM-900/DCS-1800/UMTS-2100 ПрАТ «ВФ Україна» пусковий комплекс № КІЕ СНК DBI, не відповідає дійсності, оскільки вказаний об`єкт не можна відносити до самочинного. Суд вважає, що відповідачем доведено необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , законні підстави для скасування реєстрації декларації від 14.02.2020 року №19141200450539 про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), відсутні. В той же час, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин для скасування реєстрації\~вказаної декларації\~про готовність\~до експлуатації\~об`єкта та\~усунення перешкод\~у користуванні\~та розпорядженні\~нерухомим майном\~шляхом проведення\~перебудови пускового\~комплексу №КІЕ СНК DBI із об`єкта нерухомого майна в об`єкт рухомого майна. У зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги про скасування реєстрації\~декларації про\~готовність до\~експлуатації об`єкта\~та усунення\~перешкод у\~користуванні та\~розпорядженні нерухомим\~майномє необґрунтованими і недоведеними, тому не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 та ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1-3\~ст.89\~ЦПК\~України\~суд оцінює\~докази\~за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази\~не\~мають для\~суду\~заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд\~оцінює належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного\~доказу окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,\~

Outcome: dismissed