Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач у жовтні 2023 року звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у цивільному шлюбі у період якого у них народився [INFO] спільний син - [PERSON] . 20.03.2018 року вони зареєстрували офіційно шлюб, однак спільне життя не склалося, і 13.03.2019 року шлюб було розірвано у судовому порядку. Крім того, після розірвання шлюбу у них народилися двійнята: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Позивачка вказує, що сама забезпечує дітей всім необхідним для їхньої нормальної життєдіяльності. Відповідач, батько дітей, їхнім життям та здоров`ям не цікавиться, з дітьми не спілкується, матеріально не забезпечує. Позивачка вказує, що жодним чином не чинила перешкоди відповідачу, але він з власної волі не виконує батьківській обові`язки щодо дітей. Посилаючись на зазначені обставини, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31.10.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач ка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повінстю та просить ухвалити рішення про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явився, у справі наявна заява у котрій він позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Справу просить розглядати буз його участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак, до суду подано висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюб, який був розірваний в судовому порядку 13.03.2019 року. Вказане підтверджується копією рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (спарва № 484/93319). Від вказаного шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суду наданий письмовий висновок Первомайської районної військової адміністрації Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської обалсті від 25.10.2023 за № К-30 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що батько дітей не цікавиться життям, здоров`ям дітей, не бере участі у їхньому вихованні, не відвідує та не зустрічається з дітьми. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Також у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом, на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, визнав вказані обставини та позов про позбавлення його батьківських прав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved