Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 29 червня 2023 року надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову позивач зазначає, що що вироком Кіровського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого за ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання вісім років позбавлення волі. В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Добровеличківська лікарня" Добровеличківської селищної ради у період з 31.12.2021 до 06.01.2022, де лікувальним закладом витрачено кошти в сумі 6976 гривень 08 копійок. [PERSON] коштів на лікування потерпілого в добровільному порядку не відшкодовано, що спонукало звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою від 23.08.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справи за наявними у справі матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу необхідно вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Необхідно зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно з копією вироку Кіровського районного суду м.Кіровоград від 27.05.2022 за результатами розгляду кримінального провадження №12022121100000001 від 01.01.2022 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, [PERSON] визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.187КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому [PERSON] на праві власності. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.05.2019 року та остаточно призначено [PERSON] покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років та 1 (один) місяць з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому [PERSON] на праві власності. Судовим розглядом встановлено, що 30.12.2021 близько 19 години 00 хвилин [PERSON] , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, під час відбування умовно - дострокового терміну покарання, перебував в стані алкогольного сп`яніння та проходив повз володіння, яке розташоване по [ADDRESS] де проживає потерпіла [PERSON] . [PERSON] знаючи, що потерпіла є особою похилою віку та не зможе чинити йому фізичного опору, вирішив відкрито викрасти її майно. З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на відкрите заволодіння чужим майном, [PERSON] відчинив вхідні двері вказаного житлового будинку, які були не зачинені на запірні пристрої, після чого проник у середину житла та перебуваючи в будинку за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив напад на власницю вказаного володіння нанісши [PERSON] близько 10 ударів кулаками рук в обличчя, спричинивши таким чином згідно з висновком судово-медичного експерта № 9 від 04.04.2022 тілесні ушкодження у вигляді: - ЗЧМТ: параорбітальних гематом з обох сторін, гематоми правої щоки, гематоми правої нижньої щелепи, перелому лівої тім`яної кістки, струсу головного мозку, субдуральної гематоми лівої півкулі які згідно пункту 2.1.3 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» затвердженого наказом №6 від 17.01.1995 року, мають ознаки тяжких, як небезпечні для життя. Таким чином [PERSON] подолав можливий опір потерпілої і залякав її психологічно знайшов в потаємній кишені одягу, що був на останній, грошові кошти в сумі 6000 грн та відкрито заволодів ними. В подальшому [PERSON] з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинив потерпілій [PERSON] матеріальних збитків на суму 6000, 00 грн. Згідно з листом, виданого КНП "Добровеличківська лікарня" 05.05.2023 № 168/01-15 встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні 6 ліжко днів у КНП "Добровеличківська лікарня" з 31.12.2021 по 06.01.2022, загальна вартість ліжко днів становить 6979, 08 гривень ( а.с.17). Згідно з довідкою, виданої КНП "Добровеличківська лікарня" 08.05.2023 № 357/01-15 встановлено, що [PERSON] , 1952 року народження, знаходилася на стаціонарному лікуванні у КНП "Добровеличківська лікарня" з 31.12.2021 по 06.01.2022 ( а.с.18). Відповідно даних листа № 01-21/243/1 від 29.06.2023 Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області встановлено, що КНП "Добровеличківська лікарня" та Добровеличківська селищна рада не зверталася з позовними вимогами про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину (а.с.33). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п.п.а п. 3 ч.1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать, зокрема видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки). Враховуючи, що між злочинними діями відповідача [PERSON] та спричиненням тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] , та перебуванням потерпілої на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення відповідач добровільно не відшкодував. У зв`язку з цим, неповернення затрачених бюджетних коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади. Оскільки розрахунок витрат на стаціонарне лікування [PERSON] у сумі 6979,08 грн проведено у відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, такі витрати необхідно стягнути з відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки витрати підтверджуються наявними доказами. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Необхідно зауважити, що позивач, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України, звільнений від сплати судового збору. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, який би підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved