Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство « Харківобленерго» 13 листопада 2019 року звернулося до Московського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 12075,12 грн. В позові посилаються на те, що взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем( для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії проводяться згідно із «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312. За адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] , який є споживачем електричної енергії. Станом на 31.12.2018 р. до показання приладу обліку 5476 існує заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 12075,12 грн., яка утворилася в період із 31.08.2017 по 31.12.2018 р.р. Вказану заборгованість відповідач не погашає, що в свою чергу наносить позивачу матеріальних збитків. Прохали стягнути із [PERSON] на користь АТ «Харківобленерго» суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 12075,12 грн. та 1921 грн. судового збору. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року по справі було відкрито провадження. На виконання розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено до Октябрського районного суду м. Полтави для розгляду за підсудністю Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2023 р., цивільна справу за позовом Акціонерного товариства « Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості розподілена на суддю Г.В.Андрієнко. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27.05.2023 прийнято до провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 22.06.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзвив на позов, в якому останній зазначає про те, що [PERSON] не є власником нерухомого майна за вищевказаною адресою, оскільки рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2018 у справі № 643/16597/15-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , засвідчений нотаріально приватним нотаріусом ХМНО Гончаренко О.М. Крім того, указаним рішенням суду застосовано наслідки недійсності правочину та повернуто у власність [PERSON] вказану спірну квартиру. Дане рішення після оскарження, набрало законної сили. Оскільки відповідач не є власником спірної квартири з моменту укладення договору купівлі-продажу від 26.06.2015 , тому і не несе майнову відповідальність за її утримання. В задоволенні позову прохав відмовити. 11.09.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому відповідач являється споживачем електричної енергії, використовував її для задоволення власних потреб на підставі договору постачання електричної енергії від 14.07.2015 р. укладеного між АТ « Харіквобленерго» та [PERSON] на вищевказаний спірний об`єкт. Даний договір вважається автоматично пролонгованим на кожні три роки, якщо жодна із сторін за місяць настання такого строку не висловить наміру припинити його. Таким чином в спірний період між позивачем та відповідачем діяв договір, за яким відповідач саме для власних потреб споживав електричну енергію, що є предметом позову та позбавлення його в подальшому, права власності за зазначений об`єкт нерухомості за рішенням суду, не впливає на відсутність його договірних зобов`язань зі сплати позивачу вартості спожитої електричної енергії. Протягом спірного періоду відповідач не звертався до позивача із пропозицією про розірвання такого договору. Враховуючи вказане прохали позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та прохають їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Враховуючи наявність відзиву у справі суд вважає за можливе розглянути справу за вказаної явки сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем( для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії проводяться згідно із «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312. За адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] , який є споживачем електричної енергії. Станом на 31.12.2018 р. до показання приладу обліку 5476 існує заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 12075,12 грн., яка утворилася в період із 31.08.2017 по 31.12.2018 р.р. Вказану заборгованість відповідач не погашає, що в свою чергу наносить позивачу матеріальних збитків в розмірі 12075,12 грн. [PERSON] не погоджується із вказаною заборгованість та зазначає, що не є власником нерухомого майна за вищевказаною адресою, оскільки рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2018 у справі № 643/16597/15-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , засвідчений нотаріально приватним нотаріусом ХМНО Гончаренко О.М. Крім того, указаним рішенням суду застосовано наслідки недійсності правочину та повернуто у власність [PERSON] вказану спірну квартиру. Оскільки відповідач не є власником спірної квартири з моменту укладення договору купівлі-продажу від 26.06.2015 , тому і не несе майнову відповідальність за її утримання. В задоволенні позову прохав відмовити. Проте як було встановлено, 14.07.2015 р. між [PERSON] та АТ «Харіквобленерго» було укладено договір на постачання електричної енергії за адресою-квартири [ADDRESS] . Даний договір був автоматично пролонгованим на кожні три роки, оскільки жодна із сторін не виявила за місяць настання такого строку , наміру припинити його. Отже [PERSON] являється споживачем електричної енергії за вказаною адресою із 14.07.2015 р., використовував її для задоволення власних потреб на підставі договору постачання електричної енергії від 14.07.2015 р. Тобто в спірний період між позивачем та відповідачем діяв договір, за яким відповідач саме для власних потреб споживав електричну енергію, що є предметом позову. Посилання відповідача на той факт, що він не являється власником спірного житла, оскільки рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2018 у справі № 643/16597/15-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого нотаріально приватним нотаріусом ХМНО Гончаренко О.М. спростовується наступним. Так, відповідно до ЗУ « Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII побутовий споживач- індивідуальний побутовий споживач ( фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не виключає професійну та/або господарську діяльність. Виходячи з наведеного, споживачами є всі фізичні особи, які споживають електричну енергію для власних побутових потреб за об`єктом постачання електричної енергії( у нашому випадку за адресою- [ADDRESS] . Крім того, відповідно до вимог п. 4.27 ПРРЕЕ у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленного споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. При цьому у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів. Таким чином твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку перед позивачем за предметом спору з підстав позбавлення його права власності на спірний об`єкт за рішенням суду є необґрунтованим. Крім того суд вважає необхідним зазначити про той факт, що предметом спору є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період із 31.08.2017 по 31.12.2018. в той час як рішення суду, на яке посилається відповідач набуло законної сили 22.01.2019, тобто із дати ухвалення постанови Харківським апеляційним судом у справі 643/16597/15-ц. Відповідач не надав доказів того, що він не користувався зазначеним об`єктом нерухомості та не споживав електричну енергію саме для власних потреб. Протягом спірного періоду відповідач не звертався до позивача із пропозицією про розірвання такого договору. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість за спожиту електричну енергію у загальній сумі 12075,12 яка підлягає стягненню. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, кошти за послуги товариству не сплатив, тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню на користь держави 1921 грн. судового збору . На підставіви щевикладеного,

Outcome: approved