Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Бубнов Д.Ю. звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Магнітогорська Челябінської області Росії, в м. Енергодар Запорізької області [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що заявниця є дружиною [PERSON] .Заявниця та\~її чоловік\~зареєстровані та\~проживали за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Останні декілька\~років [PERSON] \~хворів,\~а останнім\~часом стан\~його здоров`я\~погіршився.\~ [INFO] \~ [PERSON] \~помер за\~місцем свого\~мешкання в\~результаті хронічної\~ішемічної хвороби\~серця,\~що підтверджується\~Медичним свідоцтвом\~про смерть\~№ 260\~від 15.11.2023.\~На даний\~час м.\~Енергодар Запорізької\~області є\~тимчасово окупованою\~територією України,\~на якій\~органи державної\~влади України\~не мають\~можливості функціонувати.\~У зв`язку\~із чимзаявниця не має можливості отримати як документи на підтвердження смерті чоловік, так і зареєструвати в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт його смерті. Ухвалою від 28.11.2023 відкрите провадження у справі. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Бубнов Д.Ю. в судове засідання не з`явилися. В заяві представник заявниці просив розглянути справу без їх участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не надав. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У пункті 5 частини другої статті 293 ЦПК зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з частиною першою статті 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заявниця [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.05.1970. Відповідно до частини першої статті 317 ЦПК України заявниця є суб`єктом звернення з зазначеною заявою. Згідно з Медичним свідоцтвом про смерть № 260 від 15.11.2023 [PERSON] помер [INFO] в м. Енергодар, Запорізька область. Причина смерті: хронічна ішемічна хвороба серця. До складу тимчасово окупованої території України з 04.03.2022 належить м. Енергодар Енергодарської міської територіальної громади Запорізької області, що визначено Законом України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон № 1207-VII) та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. Відповідно до статей 1 та 3 Закону № 1207-VII тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами другою та третьою статті 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно зі статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: (1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; (2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: (а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); (б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545 (далі - фельдшерська довідка про смерть); (в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; (г) рішення суду про оголошення особи померлою; (ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; (д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; (е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Таким чином, Медичне свідоцтво про смерть № 260 від 15.11.2023 не може бути підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки видане органом на тимчасово окупованій території, проте воно є дійсними для підтвердження зазначеного факту. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Енергодарі Василівського району Запорізької області, що є підставою для задоволення заяви та встановлення факту його смерті.

Outcome: approved