Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

11 жовтня 2023 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] до Ізюмської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] в м. Ізюм, Харківської області померла баба позивача - [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який відповідно заповіту від 17.12.2021, вона заповідала позивачу. На момент смерті вона була зареєстрована та проживала одна, її чоловік [PERSON] , помер [INFO] . Позивач зазначає, що не міг своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою для отримання спадщини, оскільки у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, м. Ізюм, Харківської області, де мешкає позивач, було окупованим у період з березня по вересень 2022 року. Закінчення строку для прийняття спадщини - 07 липня 2022 року. Станом на 07 листопада 2022 року (десятимісячний строк з відкриття спадщини) діяльність нотаріусів була припинена і після деокупації була поновлена в січні 2023 року, засоби поштового зв`язку були відсутні, поновлені після деокупації в листопаді 2022 року. При цьому виїхати на територію, підконтрольну Україні, окупаційна влада не дозволяла, можливо виїхати було тільки до держави окупантів. За таких обставин позивач зазначає, що пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з поважних причин, у зв`язку з чим просив суд встановити додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини мною, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ізюмська міська рада отримала копію ухвали про відкриття провадження 12 жовтня 2023 року о 13:25 год на електронну пошту Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, однак відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надала. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені шляхом отримання судових повісток про виклик на електронну пошту та шляхом отримання смс-повісток. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлено, що [INFO] у м. Ізюм, Харківської області, народився [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Батьками [PERSON] є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041367869 від 12 вересня 2023 року, дошлюбне прізвище [PERSON] [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до\~копії Свідоцтва\~про народження\~ [PERSON] , [INFO] , батьками останньої є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с. 15). [INFO] баба позивача [PERSON] на випадок моєї смерті зробила таке розпорядження: «Все моє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде мені належати на день моєї смерті, і на що я за законом буду маги право, я заповідаю [PERSON] , « [INFO] , повністю», про що складено Заповіт від 17 грудня 2019 року, посвідчено Стрельцовою О. О., приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 2691 (а.с. 16). Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2019 року, що підтверджується Інформаційною довідкою від 13 вересня 2023 року за № 346296116 (а.с. 19). [INFO] в м. Ізюм Харківської області [PERSON] померла у віці 66 років, про що складено відповідний актовий запис № 51, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). 27 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , однак нотаріус листом від 02 жовтня 2023 року за № 1011/01-16, повідомила, що видати Свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості, оскільки спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини. Нотаріусом було роз`яснено на необхідності звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку (а.с. 9). З копії домової книги за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що станом на 11 січня 2022 року за вказаною адресою проживала одна особа - [PERSON] , оскільки зареєстрований за вказаною адресою [PERSON] (чоловік померлої) помер [INFO] (а.с. 12-13, 18). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74110778 від 27 вересня 2023 року, у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо відкритих спадкових справи після смерті [PERSON] . Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 1643 (в редакції чинній станом на 07 липня 2023 року), а саме пунктом 3 установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з Інформаційним листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс 12, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена навчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті баби [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що інших спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем або у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. для оформлення спадщини, однак заяву про прийняття спадщини не було зареєстровано у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини сплинув 07 листопада 2023 року. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує наступне. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу. Окрім того, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022\~ № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року» з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022 м. Ізюм включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на\~10 грудня\~2022 року. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022\~ № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» місто Ізюм протягом періоду з 01.04.2022 до 08.09.2022 відносилось до Тимчасово окупованих Російською Федерацією території України, а з 11.09.2023 і на час розгляду справи відноситься до територій можливих бойових дій. Окрім того, після деокупації міста Ізюм діяльність нотаріусів була поновлена не відразу, а лише в грудні 2023 року. Отже, хоча пропуск строку для прийняття спадщини становить понад 10 місяців, однак у сукупності з іншими обставинами справи вказує, що причин такого пропуску були поважними і не залежали від волі спадкоємця. Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц від 28 жовтня 2019 року. З урахуванням викладених обставин, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим надає додатковий строк для прийняття спадщини після її смерті. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та встановлює йому додатковий строку у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved