Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де просить стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з 08 квітня 1977 року по 18 жовтня 1977 року, з 18 лютого 1980 року по 19 червня 1998 року, з 27 червня 2011 року по 17 червня 2013 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 17 червня 2013 року позивача звільнено з роботи. Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою. Під час роботи на підприємстві відповідача, позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом форми П-4 з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.03.2014 року, затвердженим начальником Маловисківського міжрайонного управління ГУ Держсанепідслужби України у Кіровоградській області, яким встановлено наявність у нього професійних захворювань: радикулопатія С6,С7,С8 і L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним та вираженим периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, колінних ( ПФ другого ст.) і ліктьових ( ПФ другого ст.) суглобів, двостороннього плечоопаткового періартрозу ( ПФС другого ст.). Відповідно до п. 13 зазначеного акту міститься висновок про наявність шкідливих умов праці позивача: виконував підкачування та відкату завантажених та порожніх вагонеток вручну механізмами, постановку на рейки вагонеток за допомогою домкратів та само ставі завантаження та розвантаження ВМ в вагонетки і спеціальні автомобілі вручну, прийом спуск у ствола порожніх та завантажених. Вагонеток з ВМ і тарой, облаштування трапів, стелажів, настилів, доставку вибухових речовин до складів ВМ і розвантаження на стелажі складу ВМ, надання допомоги машиністам електровозів в проведенні маневрових робіт, знащення тари з-під ВМ під керівництвом роздавальника ВМ або зав. Підземним складом ВМ. Згідно п. 16 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий стаж роботи в умовах виробничих факторів: фізичного перевантаження. Згідно п.17 вищевказаного акту причиною виникнення професійного захворювання є : рівень фізичного перевантаження ( параметри, ступінь, важкість роботи) ІІІ клас 2 ступінь важкості трудового процесу. Згідно з довідкою Медико-еоціальної експертної комісії від 25.03.2014 року серія 10 ААА № 263306, позивачу первинно безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% . Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 25.03.2014 року серія 10ААВ, позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Відповідно до медичного висновку від 11.02.2014 року № 294 лікарсько-експертної комісії українського наково-дослідного інституту промислової медицини, підтверджуються що позивач має скарги на стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією на праву руку та ліву ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, їх припухлість, обмеження рухів в них заніміння кінцівок, періодичний кашель, задишку при фізичному навантаженні, загальну слабкість, зниження слуху. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих ушкоджень, що супроводжується втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотніми, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило винекнення у нього хронічного професійного захворювання. Розмір моральної шкоди відповідач визначив у 245 000,00 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року по справі було відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження по справі, представник відповідача отримав особисто у суді 23.10.2023 року.(а.с.27) З огляду на те, що відповідач не подав відзиву на позов, судом приймається рішення про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши докази, подані позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається, матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, щопозивач [PERSON] з 08 квітня 1977 року по 18 жовтня 1977 року, з 18 лютого 1980 року по 19 червня 1998 року, з 27 червня 2011 року по 17 червня 2013 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 17 червня 2013 року позивача звільнено з роботи. Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою./а.с.8-12/. Актом форми П-4 з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання 18.03.2014 року, затвердженим начальником Маловисківського міжрайонного управління ГУ Держсанепідслужби України у Кіровоградській області, яким встановлено наявність у нього професійних захворювань: радикулопатія С6,С7,С8 і L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним та вираженим периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, колінних ( ПФ другого ст.) і ліктьових ( ПФ другого ст.) суглобів, двостороннього плечоопаткового періартрозу ( ПФС другого ст.)./а.с.13, зворот/ Відповідно до п. 13 зазначеного акту міститься висновок про наявність шкідливих умов праці позивача: виконував підкачування та відкату завантажених та порожніх вагонеток вручну механізмами, постановку на рейки вагонеток за допомогою домкратів та само ставі завантаження та розвантаження ВМ в вагонетки і спеціальні автомобілі вручну, прийом спуск у ствола порожніх та завантажених. Вагонеток з ВМ і тарой, облаштування трапів, стелажів, настилів, доставку вибухових речовин до складів ВМ і розвантаження на стелажі складу ВМ, надання допомоги машиністам електровозів в проведенні маневрових робіт, знащення тари з-під ВМ під керівництвом роздавальника ВМ або зав. Підземним складом ВМ. /а.с.13, зворот/ Згідно п. 16 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий стаж роботи в умовах виробничих факторів: фізичного перевантаження./а.с.14/ Згідно п.17 вищевказаного акту причиною виникнення професійного захворювання є : рівень фізичного перевантаження ( параметри, ступінь, важкість роботи) ІІІ клас 2 ступінь важкості трудового процесу./а.с.14/ Згідно з довідкою Медико-еоціальної експертної комісії від 25.03.2014 року серія 10 ААА № 263306, позивачу первинно безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%./ а.с.15/ Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 25.03.2014 року серія 10ААВ, позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності./а.с.15/ Відповідно до медичного висновку від 11.02.2014 року № 294 лікарсько-експертної комісії українського наково-дослідного інституту промислової медицини, підтверджуються що позивач має скарги на стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією на праву руку та ліву ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, їх припухлість, обмеження рухів в них заніміння кінцівок, періодичний кашель, задишку при фізичному навантаженні, загальну слабкість, зниження слуху. /а.с.20-21/ Стан позивача, його діагнози та лікування підтверджується також доданими до матеріалів справи виписками з медичної картки [PERSON] та епікризом, які досліджені судом. (а.с. 17-21). У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Висновки суду. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Суд, дослідивши медичні документи про лікування позивача, приходить до висновку, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в пункті 13 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 з подальшими змінами та доповненнями. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я, в результаті професійних захворювань, суд враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили з врахуванням того, що позивачу висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у загальному розмірі 60 % та приймаючи до уваги, що позивач працював в шкідливих умовах праці понад десять років, виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 120 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Зважаючи на викладене та на те, що відповідач не надав відзиву на позов в установлений судом строк, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову до суду та у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1200 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial