Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у серпні 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд зобов`язати [PERSON] не перешкоджати позивачу в участі у вихованні, безперешкодному спілкуванні та побаченні з [PERSON] , [INFO] , а також визначити способи та порядок участі у вихованні, безперешкодному спілкуванні та побаченні з [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуваючи у шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [INFO] , [PERSON] . У подальшому спільне життя між подружжям не склалося на підставі чого, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30.03.2018 шлюб розірвано, після якого сторони деякий час підтримували добрі та дружні стосунки, дитина проживала з відповідачем за спільною згодою, проте з жовтня 2022 р. відповідач почала перешкоджати позивачу в його участі у вихованні дитини, спілкуванні та в побаченнях з дитиною, тому позивач звернувся до Святошинської РДА в місті Києві з відповідним зверненням, де йому згідно розпорядження від 12.04.2023 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, однак відповідач всупереч зазначеному розпорядженню не виконувала його, що призвело до того, що позивач втратив зв`язок та будь-яку комунікацію з відповідачем, та з кінця лютого 2023 року не бачив доньки, що в сукупності стало підставою для звернення до суду. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 24-25). Ухвалою судді від 24.08.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 28-29). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.10.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 42). Представник позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не направила, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 16.11.2023 від представника третьої особи надійшла заява про слухання справи у їх відсутність (а.с. 62). За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , народилася [INFO] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.03.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 13). 24.01.2023 [PERSON] подано заяву до Начальника Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення днів та годин зустрічей з донькою (а.с. 15). Відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.04.2023 № 193 визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] (а.с. 16). 17.08.2023 [PERSON] звернувася до Адміністрації державної прикордонної служби із заявою про надання інформації про перетин кордону малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 17, 18). Згідно довідки №56 від 08.02.2023 КНП ТМР «Таращинська МЛ» [PERSON] за медичною допомогою до нарколога не звертався, на лікуванні у нарколога не перебуває (а.с. 20). Як вбачається з витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ВР-001320773 виданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, станом на 18.08.2023 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 21). Згідно висновку Святошинської РДА у м. Києві від 09.11.2023 №107-7392 про визначення способів участі батька, громадянина [PERSON] , у вихованні малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] встановлено, що доцільно визначити такі способи участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , а саме: - І та III тиждень щомісяця з 10 год 00 хв суботи до 19 год 00 хв неділі; два тижня спільного відпочинку під час літніх канікул; один тиждень спільного відпочинку під час зимових канікул (а.с. 64-66). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно із ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». З урахуванням вищевикладених обставин справи та беручи до уваги висновок Святошинської РДА у м. Києві від 09.11.2023 №107-7392, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки встановлення саме такого порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною буде повністю відповідати інтересам дитини. V. Розподіл судових витрат враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved