Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на виконання кредитного договору № 242-р від 23.07.2008 ВАТ АБ «Укргазбанк» надав [PERSON] кредит в розмірі 35000, 00 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісячно до 22.07.2028 повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13,8 % річних. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконував належним чином вказані грошові зобов`язання, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25.01.2010 з нього на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 38911,60 доларів США та 7346, 45 грн.. Рішення суду від 25.01.2010 виконано частково на загальну суму 7274,13 доларів США, а саме: 11.02.2015 в погашення заборгованості за кредитом поступило 2860,64 доларів США та за відсотками 4413,49 доларів США. Проте залишилась не сплаченою, зокрема, визначена до стягнення за рішенням суду сума в розмірі 31637, 47 доларів США. Тому ПАТ АБ «Укргазбанк», враховуючи вимоги ст. 625 ЦПК України, нараховано три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період часу з 12.03.2017 до 23.02.2022 в розмірі 4704,02 долари США, які просив стягнути на їх користь. 26.09.2023 представницею відповідачів надано відзив на позов, в якому вказує, що 12.03.2010 Личаківським районним судом м. Львова на виконання рішення суду видано два виконавчих листи у справі №2-1723/10 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 38\~911, 60 доларів США та 7346, 45 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки-квартиру [ADDRESS] . У Личаківському відділі державної виконавчої служби у м. Львів на виконанні перебували два виконавчих провадження № 40672467 щодо боржника [PERSON] та № 40673100 щодо боржника [PERSON] . Вказані виконавчі провадження 29.12.2014 були завершені, а рішення суду частково виконано. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.02.2023 у справі № 463/10334/21 ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2021 скасовано і ухвалено нову постанову, якою у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`влення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих документів відмовлено. Пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання позбавляє права кредитора на примусове виконання зобов`язання. У позові ПАТ АБ «Укргазбанк» просить стягнути з Відповідачів лише 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України від суми простроченої заборгованості за період з 12 березня 2017 по 23 люте 2022. Таким чином позивачем нараховані 3 проценти річних на задавнену вимогу, оскільки строк виконання зобов`язань Відповідачів за Кредитним договором №242-р від 23.08.2008 було змінено пред`явленням позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим перебіг позовної давності щодо стягнення основної заборгованості розпочався з 25.01.2010 (дата ухвалення рішення Личаківським районним судом м. Львова у справі №2-1723/10 про дострокове стягнення заборгованості) та сплив 25.01.2013, а відтак перебіг позовної давності щодо стягнення основної заборгованості закінчився. Позивач позову про стягнення задавненої вимоги (основної заборгованості) до Відповідачів не пред`явив. Просила у задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що позов про стягнення 3% річних, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. У судовому засіданні представниця позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. З приводу поданого відзиву на позов зазначила, що надана представницею відповідачів практика Верховного Суду не є аналогічною до тієї, що склалася у даній справі, оскільки позовна давність не пропущена, банк реалізував своє право на захист шляхом предявлення позову до відповідачів. Представником невірно встановлено, що строк позовної давності сплив в січні 2013. Оскільки станом на сьогодні судове рішення відповідачами не виконано, банк вправі заявити позовні вимоги про стягнення 3% річних на суму заборгованості. Представниця відповідачів у судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що заборгованість за даним кредитним договором є задавненою, що позбавляє можливості кредитора заявляти вимоги про стягнення 3 % річних. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 23.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 242-р, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 35000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,8% річних з кінцевим терміном повернення 22.07.2028 (а.с.5-8). На забезпечення виконання цього договору 23.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] поручилася перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 242-р від 23.07.2008, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надано кредит в сумі 35000 доларів США на строк з 23.07.2008 по 22.07.2028 зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13.8 % річних з врахуванням змін і доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору (а.с.11-12). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25.01.2010 у справі № 2-1723/10 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено, вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту у сумі 38911,60 доларів США та 7346, 45 грн. В рахунок погашення заборгованості в розмірі 38911,60 доларів США, 7346,45 грн. вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] (а.с.19-20). В 2021 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся в Личаківський районний суду м. Львова з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі №2-1723/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до\~\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи ВГІРФО Личаківського РВ ЛМУГУ МВС України у Львівській області про стягнення заборгованості, виселення та звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій також просив поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2021 заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікату виконавчих листів - задоволено. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.02.2023 у справі № 463/10334/21 ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2021 скасовано і ухвалено нову постанову, якою у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`влення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих документів відмовлено (а.с.49-50). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за час прострочення. Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (ст.129 Конституції України). Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст.1291 Конституції України). Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Як встановлено у справі, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25.01.2010 у справі № 2-1723/10 про стягнення з відповідачів суми заборгованості не виконане та на примусовому виконанні не перебуває з 29.12.2014. У позовній заяві представник позивача жодним чином не обумовив про звернення позивача до суду в порядку ч.1 ст.433 ЦПК України із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.03.2019 року у справі № 757/44680/15-ц висловив правовий висновок про правильне застосування норм права, згідно якого натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Аналогічна позиція Верховним Судом висловлена у постановах у справах № 569/12918/16-ц від 02.09.2020 року, № 442/398/15-ц від 18.03.2020, № 390/880/16-ц від 11.12.2019, № 554/9126/20 від 13.03.2023. У постанові від 13.03.2023 у справі № 554/9126/20 Верховний Суд також вказав, що пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Фактичні обставини цієї справи, за яких Постановою Львівського апеляційного суду від 16.02.2023 у справі № 463/10334/21 ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2021 скасовано і ухвалено нову постанову, якою у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дублікатів виконавчих документів відмовлено, свідчать, що основна вимога позивача, яка виникла на підставі рішення суду, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, а тому між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не можуть бути застосовані положення ст.625 ЦК України. Отже, факт не перебування виконавчого листа за основним борговим зобов`язанням на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби в сукупності з відмовою судом у задоволенні заяви позивача про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки вказана норма підлягає застосуванню лише за грошовим зобов`язанням, яке підлягає виконанню. У зв`язку із цим вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак є безпідставними. Належить зазначити, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. При цьому суд враховує не лише право стягувача, а й права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд, оскільки має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років міг розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення. Таким чином, встановивши відсутність обов`язку відповідача перед позивачем у грошовому зобов`язанні за договором позики від 23.07.2008 у зв`язку зі спливом часового проміжку, наданого законом для пред`явлення виконавчого листа до виконання, очевидним є відсутність правової підстави для стягнення з відповідача на користь позивача можливого похідного зобов`язання, передбаченого ст.625 ЦК України. Ураховуючи встановлені у справі фактичні обставини та норми чинного законодавства України в сукупності із правовими висновками Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх безпідставністю. У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed