Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 8,80 га (кадастровий номер 6520955100:04:015:0018). За життя [PERSON] 14 квітня 2020 року склала заповіт на позивачку, який був посвідчений приватним нотаріусом Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян І.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 445. Позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. Проте у прийнятті заяви її було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому її було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Тому позивачка змушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою. 31 травня 2023 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.26-28). Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила його задовільнити (а.с.66). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, викликався до суду належним чином про, що свідчить у справі поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.58) Третя особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі, викликалась до суду належним чином про, що свідчить у справі поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.59) Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] ( [PERSON] ) є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). 25.08.1979 року позивачка вийшла заміж та змінила дівоче прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №10 (а.с.7). 30.11.1982 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №91 (а.с.8). 27 червня 1984 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить Витяг з ДРАЦС громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, номер актового запису № 08 від 27.06.1984 року прізвище після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.9). За життя померла склала заповіт від 14.04.2020 року в якому заповіла [PERSON] , [INFO] , належній [PERSON] все належне її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде належати її за законом на день її смерті, зареєстровано в реєстрі №445 (а.с.12). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Великоолександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 346 (а.с.11). Померлій [PERSON] належав державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №074772 від 17.11.2005 року, площею 8,80 га, кадастровий номер земельної ділянки 6520955100:04:015:0018, земельна ділянка розташована на території Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). З метою реалізації своїх спадкових прав, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] однак нотаріус постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 22.02.2023 року відмовив у прийняті заяви про прийняття спадщини з причини пропуску строку для прийняття спадщини та роз`яснив його право звернення до суду з питань продовження пропущеного строку (а.с.14). З витребуваної судом інформації від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І., встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] була заведена спадкова справа № 30/2023. Крім позивача із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.32-53). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі № 445, посвідчений приватним нотаріусом Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян І.Ю. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавець [PERSON] зробила розпорядження щодо належного її майна, яке вона заповіла [PERSON] . Заповіт підписаний власноруч заповідачем. Проте, [PERSON] добросовісно помилялась, що вона обмежена часом, оскільки вважала, що під час воєнного стану в країні всі строки зупинились, в тому числі і строк прийняття спадщини, а тому у встановлений законом строк не звернулася з заявою про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини закінчився. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою [PERSON] 22.02.2023 р. За наведених обставин суд вважає, що позивачкою строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України їй необхідно визначити додатковий строк в два місяці, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved