Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

07 вересня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - позивач, АТ «А-Банк») звернувся з позовом до відповідача [PERSON] (далі- відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 34313,81 гривень та судові витрати в розмірі 2684 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 31 серпня 2021 року між ним та відповідачем шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, було укладено кредитний договір та надано відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на банківський рахунок та отримання платіжної картки. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору відповідачем [PERSON] у неї утворилася заборгованість, яка станом на 31 липня 2023 року становить 34 313,81 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20899,33 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 13 414,48 гривень, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. 11 вересня 2023 року, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2023, позовну заяву передано в провадження судді Колочко О.В. Ухвалою судді від 11 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недолікв позову. 27 вересня 2023 року позивачем виконано ухвалу суду, надано докази сплати судового збору. Ухвалою судді від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. За клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Михайловської О.М. розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін було відкладено на 16 листопада 2023 року. 06 листопада 2023 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Михайловською О.М. подано до суду відзив на позов в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 17 341,10 гривень. В обґрунтування відзиву вказує, що Анкета -заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не свідчить про укладення кредитного договору на умовах визначених банком та не є підставою для стягнення процентів за користування кредитом. В Анкеті-заяві відповідача від 31.08.2021 відсутні умови договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами. Також в Анкеті-заяві відсутні ідентифікуючи данні Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи банку( дата їх прийняття, дата затвердження, ким і коли затвердженні, чинна редакція, тощо). В Анкеті-заяві відповідача не зазначені строк повернення кредиту (користування ним) та процентна ставка. Зазначив, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Також зазначила, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказала, що за відсутності домовленості про встановлення розміру відсотків за користування кредитними коштами [PERSON] має сплатити 17 341,10 гривень з розрахунку 22 000 гривень (розмір кредиту)- 4658,90 гривень (сплачені відповідачем кошти за кредитом). Представник позивача в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду з позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, скористались правом подання відзиву на позов, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність від них не надходило. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу за відсутності сторін за наявними в ній доказами. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання відповідачем Анкети - заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно з яким було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою 40,8% річних. Відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування, що підтверджується особистим підписом [PERSON] (а.с.11) У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомлена та згодна з умовами вказаного договору, а примірник договору згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www/a-bank.com.ua. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав: копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», підписаної відповідачем; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк»; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 31 серпня 2021 року станом на 31 липня 2023 року; паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», підписаний 31 серпня 2021 року відповідачем за допомогою електронного підпису відповідача. Наведене свідчить, що 31 серпня 2021 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено саме кредитний договір. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг обслуговування клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. З пункту 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг обслуговування кредитної картки вбачається, що у разі невиконання зобов`язань за договором клієнт зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафта), оплати винагороди банку. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 31 липня 2023 року складає 34 313,81 гривень з яких: 20 899,33 гривень - заборгованість за кредитом, 13 414,48 гривень - заборгованість по відсоткам (а.с.7). Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що договір сторонами укладено в письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту. Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак станом на день подачі позову та розгляду справи умови договору не виконуються, кредит відповідачем не повертаються. Відповідач не заперечувала доводів позивача щодо отримання кредитної картки та користування нею, крім того, з виписки по картці та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалась карткою та частково погашала заборгованість. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 899,33 гривень. При цьому суд відхиляє розрахунок відповідача, щодо розміру заборгованості, викладений у відзиві на позов, з огляду на те, що сума у розмірі 22 000 гривень є саме встановленим кредитним лімітом, а не сумою отриманих за кредитним договором коштів, і сплачені відповідачем грошові кошти у розмірі 4658,90 гривень, враховані позивачем при здійснені розрахунку заборгованості за кредитом. Крім того, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 13 414,48 гривень. В обґрунтування позовних вимог в цій частині, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31 серпня 2021 року, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» як невід`ємної частини спірного договору. Дійсно, витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що розміщені на сайті https://a-bank.com/ua/terms та наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, розмір комісії, відповідальність сторін. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розуміла [PERSON] та ознайомилась і погодилась з ним, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг позивача, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду зазначила: оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ч. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, проте розмір відсотків не був узгоджений сторонами та позивачем до справи не долучено жодних доказів обізнаності відповідача про застосування якого саме розміру відсотків, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів, домовились сторони. 31 серпня 2021 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена інформація про картку «Кредитна картка «Зелена»: сума ліміту, строк кредитування, мета кредиту, база процентна ставка, реальна процентна ставка, періодичність внесення платежів, процентна ставка за неналежне виконаня умов договору, тощо. Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. У наданому до позовної заяви паспорті споживчого кредиту від 30 січня 2021 року містяться тарифи щодо продукту - «Кредитна картка «Зелена», яка передбачає відсоткові ставки для такої картки. Однак, позивачем не надано доказів того, що саме таку картку отримала відповідач. Також, підписана відповідачем Анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. Крім того, суд звертає увагу на те, що із наданого позивачем до позовної заяви паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 31 серпня 2021 року, вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (стосується розміру кредитного ліміту). Отже, підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору. Таким чином, суд вважає, що банк на виконання умов Закону України «Про споживче кредитування» ознайомив відповідача, як споживача, з інформацією, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, вказавши при цьому, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до частин першої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що позивачем не підтверджено належними доказами можливість нарахування відсотків за користування кредитом, у розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитом у розмірі 20 899,33 гривень, та про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 13 414,48 гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позовних вимог покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а отже, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені в розмірі 20 899,33 гривень, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1634,55 гривень.

Outcome: partial