Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 34 228,20 грн. Позов мотивований тим, що Приватне акціонерне товариство «Швейне підприємство «ЮНІСТЬ» є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачі користуються приміщенням розташованим в нерухомому майні Позивача за адресою: [ADDRESS] та зареєстровані у вказаному об?єкті нерухомості. Так, 19.07.2012р. між Позивачем (Абонентом) та ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» (Постачальником) було укладено Договір № 10671/5-07 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язався надавати Абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва, а Абонент зобов`язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг в нерухомому майні Позивача за адресою: [ADDRESS] .19.10.2018р. на підставі Звертання-доручення про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 19.10.2018р. між ПрАТ «Швейне підприємство «Юність» (Абонентом) та КП «Київтеплоенерго» (Енергопостачальна організація) було укладено Договір № 250498 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 19.10.2018р. предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді в нерухомому майні Позивача за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 24.12.2018 року між ПрАТ «Швейне підприємство «Юність» (Споживачем) та ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» (Постачальником) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу від 24.12.2018р. та Додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії споживачу за особовим рахунком № [NUMBER] від 24.12.2018р, предметом яких є продаж електричної енергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача по приєднанням, за якими електроенергія використовується на потреби побутових споживачів в нерухомому майні Позивача за адресою: [ADDRESS] . Позивачем на підставі вищевказаних укладених договорів постійно сплачуються постачальникам комунальних послуг грошові кошти за отримані комунальні послуги, що підтверджується відповідними довідками, а саме: в 2020 році 187 770,59 грн. за постачання холодної води, 486 389,37 грн. за постачання гарячої води, водовідведення та теплопостачання, а також 400 427,53 грн. за електроенергію; в 2021 році 217 616,52 грн. за постачання холодної води, 768 713,65 грн. за постачання гарячої води, водовідведення та теплопостачання, а також 673 444,50 грн. за електроенергію, в 2022 році 281 966,04 грн. за постачання холодної води, 819 794,25 грн. за постачання гарячої води, водовідведення та теплопостачання, а також 794 306,31 грн. за електроенергію, в 2023 році 231 404,54 грн. за постачання холодної води, 654 092,54 грн. за постачання гарячої води, водовідведення та теплопостачання, а також 370 029,07 грн. за електроенергію. Приватне акціонерне товариство «Швейне підприємство «Юність» кожен місяць виставляє Відповідачам рахунки на компенсацію за використання приміщення, але Відповідачі свій обов`язок щодо їх оплати належним чином не виконують, чим спричиняють Позивачу збитки. Враховуючи вищевикладене, загальний розмір заборгованості Відповідачів - [PERSON] та [PERSON] за період з 01.07.2020 року по 17.07.2023 року становить 34 228,20 грн. основного боргу. Провадження у справі відкрито ухвалою від 31.07.2023 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Швейне підприємство «ЮНІСТЬ» є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як зазначає позивач, [PERSON] та [PERSON] користуються приміщенням розташованим в нерухомому майні Позивача за адресою: [ADDRESS] , та зареєстровані у вказаному об?єкті нерухомості. Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг Є власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, споживачем - с фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Між позивачем та відповідачем склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Згідно ст. 13 Закону, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки. встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року N? 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 20 квітня 2016 року у справі N? 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі N?750/12850/16-, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №7 12/8916/17). Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, 19.07.2012р. між Позивачем (Абонентом) та ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» (Постачальником) було укладено Договір № 10671/5-07 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язався надавати Абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва, а Абонент зобов`язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг в нерухомому майні Позивача за адресою: [ADDRESS] . 19.10.2018р. на підставі Звертання-доручення про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 19.10.2018р. між ПрАТ «Швейне підприємство «Юність» (Абонентом) та КП «Київтеплоенерго» (Енергопостачальна організація) було укладено Договір № 250498 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 19.10.2018р. предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді в нерухомому майні Позивача за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 24.12.2018 року між ПрАТ «Швейне підприємство «Юність» (Споживачем) та ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» (Постачальником) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу від 24.12.2018р. та Додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії споживачу за особовим рахунком № [NUMBER] від 24.12.2018р, предметом яких є продаж електричної енергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача по приєднанням, за якими електроенергія використовується на потреби побутових споживачів в нерухомому майні Позивача за адресою: [ADDRESS] . Позивачем на підставі вищевказаних укладених договорів постійно сплачуються постачальникам комунальних послуг грошові кошти за отримані комунальні послуги, що підтверджується відповідними довідками, а саме: в 2020 році 187 770,59 грн. за постачання холодної води, 486 389,37 грн. за постачання гарячої води, водовідведення та теплопостачання, а також 400 427,53 грн. за електроенергію; в 2021 році 217 616,52 грн. за постачання холодної води, 768 713,65 грн. за постачання гарячої води, водовідведення та теплопостачання, а також 673 444,50 грн. за електроенергію, в 2022 році 281 966,04 грн. за постачання холодної води, 819 794,25 грн. за постачання гарячої води, водовідведення та теплопостачання, а також 794 306,31 грн. за електроенергію, в 2023 році 231 404,54 грн. за постачання холодної води, 654 092,54 грн. за постачання гарячої води, водовідведення та теплопостачання, а також 370 029,07 грн. за електроенергію. Приватне акціонерне товариство «Швейне підприємство «Юність» кожен місяць виставляє Відповідачам рахунки на компенсацію за використання приміщення, але Відповідачі свій обов`язок щодо їх оплати належним чином не виконують, чим спричиняють Позивачу збитки. Враховуючи вищевикладене, загальний розмір заборгованості Відповідачів - [PERSON] та [PERSON] за період з 01.07.2020 року по 17.07.2023 року становить 34 228,20 грн. основного боргу. Враховуючи вищевикладене, загальний розмір заборгованості Відповідачів - [PERSON] та [PERSON] за період з 01.07.2020 року по 17.07.2023 року становить 34 228,20 грн. основного боргу. Водночас, судом встановлено, що відповідач -2 [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою особою. За таких обставин, стягнення заборгованості можливе лише з [PERSON] , а відтак з відповідача-1 необхідно стягнути на користь ПАТ «Швейне підприємство «Юність» заборгованість за спожиті послуги за період з 01.07.2020 року по 17.07.2023 року в розмірі 34 228,20 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 610 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ,

Outcome: partial