Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що 11 листопада 2018 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що було зроблено актовий запис № 1894. Протягом останнього часу подружнє життя значно погіршилося, зникло взаєморозуміння та повага один до одного. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали тривалих результатів. Тому, подальше їхнє спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Внаслідок чого, наразі у провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа № 572/3783/21 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. За час перебування у шлюбі, ними на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 29 вересня 2021 року було придбано квартиру, загальною площею - 21 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказану квартиру було придбано за кошти у сумі 356 206,36 грн., які були спільною сумісною власністю подружжя. Проте, згоди щодо поділу спільного сумісного майна під час розірвання шлюбу між ними не досягнуто, а тому вважає за необхідно провести поділ спільного сумісного майна подружжя у судовому порядку. Представник позивача - адвокат Михалевич Д.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити повністю, з підстав та мотивів наведених у позові. Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відзив на позов не надала. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Заслухавши думку представника позивача - адвоката Михалевича Д.А., дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 листопада 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що було зроблено актовий запис № 1894. 29 вересня 2021 року сторони, перебуваючи в шлюбі, придбали квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири Право власності на дану квартиру зареєстроване за відповідачкою. Відповідно до ст. 60 СК України визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 63 СК України зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. З урахуванням наведених норм, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване за відповідачкою є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, оскільки набута сторонами за час шлюбу за їх спільні кошти. Вирішуючи вимогу про поділ вищевказаного спірного нерухомого майна суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя, суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України вона підлягає поділу між ними в рівних частках, а саме по 1/2 частині кожному. В силу вимог ч. 3 ст. 172 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 172, 372 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 178, 191, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved