Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказано, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2013 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] [INFO] , доньки - [PERSON] [INFO] , в розмірі по 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно і до повноліття дітей. Позивач у позові посилається на те, що на даний час старшому сину [PERSON] виповнилося 20 років, а відтак аліменти стягується лише на дочку [PERSON] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину, однак неповнолітня донька потребує значно більших витрат у зв`язку зі збільшенням потреб в навчанні, розвитку та іншому. Також позивач вказує, що у 2021 році її стан здоров`я погіршився, вона перенесла інсульт та їй встановлено інвалідність. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача було звільнено з роботи за станом здоров`я і на сьогоднішні день її дохід складається з пенсії по інвалідності, розмір якої покриває лише її базові потреби. Позивач вважає за доцільне збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки батько дитини є військовслужбовцем ЗСУ та має постійний дохід. Інших дітей на утриманні у відповідача немає. Посилаючись на зазначене, позивач просить збільшити визначений рішенням суду розмір аліментів. Ухвалою суду від 29.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви вручені відповідачу 18.10.2023, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.09.2013 розірвано (а.с. 9). У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] [INFO] (а.с. 10). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2013 у справі №295/4965/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] [INFO] , доньки - [PERSON] [INFO] , в розмірі по 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину, щомісячно і до повноліття дітей, з урахуванням певного їх віку, починаючи з 08.04.2013 (а.с. 11). Відповідно до змісту трудової книжки серії [NUMBER] , що належить [PERSON] , останній запис в ній датований 03.12.2021 з відомістю про звільнення згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12). 22.04.2022 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.04.2022 (а.с. 8). З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , вбачається, що позивач отримує пенсію по інвалідності 3 групи (а.с. 14). У відповідності до довідки №904 від 08.09.2023, виданої ТОВ "Керуюча компанія «ДОМКОМ ЖИТОМИР», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , 1987 року народження, та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ч.1,2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Такий висновок неодноразово наводив і Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 22.05.2019 у справі №444/2619/16-ц; від 18.09.2019 у справі №127/12177/17-ц. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи надані позивачем докази, судом встановлено, що аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму були визначені судом у 2013 році та наразі, з урахуванням зростання розміру прожиткового мінімуму та виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина, є недостатнім для забезпечення дитині достатнього життєвого рівня. Крім того, раніше визначений судом розмір аліментів є меншим, ніж встановлений законом як мінімальний, отже, є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав заперечень щодо позовних вимог та доказів на їх спростування. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення розміру аліментів на утримання [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, з урахуванням яких суд вбачає за необхідне покласти судові витрати по справі на відповідача.

Outcome: approved