Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третьою особою зазначивши Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, і просить суд визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в період з 21.10.2016 року по 13.05.2019 року. В період шлюбу, [INFO] народилась спільна дитина - [PERSON] . Разом з тим, 13.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова у цивільній справі за № 639/1492/19. Позивач звертає увагу на те, що шлюбні стосунки були припинені на початку 2018 року. Приводом припинити шлюбних відносин стало байдуже ставлення відповідача до спільного подружнього життя, небажання утримувати сім`ю. Ініціатором розірвання шлюбу виступила саме позивач, проти чого відповідач не заперечував. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова у цивільній справі за № 639/1493/19 відповідача було зобов`язано стягувати на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно матеріалів справи на виконанні у старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС Холодногірського та Новобаварського районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Задорожньої Л.В. перебуває виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №639/1493/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що [PERSON] не кожного місяця сплачує аліменти, має заборгованість по аліментам у розмірі 49 031,25 грн. При цьому позивач зазначає, що не перешкоджала спілкуванню колишнього чоловіка з дитиною, натомість виникла ситуація, коли батько ухиляється від спілкування з дитиною, однак протягом останнього року постійно погрожує позивачу забрати силоміць їх спільну малолітню доньку, погрозами змушує позивачку відкликати виконавчий лист щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідачу було запропоновано відвідування та спілкування з дитиною в присутності позивача, але його і це не влаштовує. Позивач неодноразово намагалась в досудовому порядку врегулювати спір, оскільки розуміє що дитині в її зростанні та духовному розвитку необхідне спілкування з батьком. На час подачі позову дитина відвідувала комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №82 комбінованого типу Харківської міської ради» за адресою: [ADDRESS] . З дитячого садочку дитину забирала її матір - позивач, а також дідусь. Відповідач жодного разу не приходив до дитини у дитячий садочок, та її не забирав. Дитина - [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 25.04.2019 року. З травня 2019 року до жовтня 2020 року позивач проживала разом з її батьками та дитиною у зазначеному домі. У зв`язку з тим, що позивач працює у м. Харкові, у жовтні 2020 року було прийнято рішення разом з дитиною переїхати на постійне проживання з м. Мерефа до м. Харкова, а саме до квартири батька [PERSON] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дитині забезпеченні гідні та комфортні умови проживання. Позивач з 07.05.2020 року працює на посаді касира у ТОВ «Основа Інфо», середній заробіток складає 6 728,41 грн. на місяць. Також позивачу фінансово допомагають її батьки. Таким чином, позивач повністю утримує дитину, займається вихованням дитини та її духовним розвитком, доглядає, фінансово забезпечує, одягає, лікує. У вихованні дитини також беруть участь дідусь та бабуся, які ставляться до дитини з турботою та любов`ю, докладають зусиль до розвитку та виховання. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.12.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до супровідного листа Харківського районного суду Харківської області вказані матеріали цивільної справи направлені на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримані останнім - 28.01.2022 року. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.01.2022 року прийнято позов до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, призначено підготовче засідання. 17.05.2022 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилається на те, що на початку січня 2020 року позивач привезла дочку до відповідача за адресою: [ADDRESS] , де дитина проживала разом з відповідачем та бабусею по лінії батька весь 2020 рік, де створені всі необхідні умови для проживання дитини, яка відвідувала КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №286 комбінаторного типу Харківської міської ради, куди її приводили та забирали батько та бабуся. На початку 2021 року позивач зі скандалом забрала доньку до себе. Між тим, відповідач вважає, що він може якнайкраще забезпечити інтереси дитини, оскільки створює нормальні умови для психологічного розвитку дитини, веде здоровий образ життя, має міцне психічне і фізичне здоров`я, не має хронічних захворювань, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, працює у ТОВ «Стандарт Транс» на посаді водія, де позитивно характеризується, має стабільний заробіток та можливість утримувати дитину. Також відповідач у відзиві надає негативну оцінку доказам, наданим позивачем, вважає необґрунтованими належними доказами як позовні вимоги, так і вимоги про стягнення витрат на надану позивачу правову допомогу. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.08.2022 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача [PERSON] - Рябініна С.В. та представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів - задоволено. Зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надати суду: письмовий висновок про умови місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю - [PERSON] . Клопотання відповідача [PERSON] про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] . 23.02.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника позивача [PERSON] - Рябініна Сергія Володимировича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - задоволено. Забезпечено проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача Рябініну С.В за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] Ухвалою суду від 26.04.2023 року об`єднано в одне провадження для спільного розгляду цивільну справу №635/9621/21 (провадження №2/639/278/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та цивільну справу №639/4673/21 (провадження №2/639/535/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини на користь батька. Присвоєно об`єднаній цивільній справі №635/9621/21, провадження №2/639/278/23. Призначено справу до судового розгляду по суті. 31.07.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника [PERSON] - Рябініна Сергія Володимировича про витребування доказів - задоволено частково. Зобов`язано Новобаварський ОРТЦК та СП м. Харкова надати суду інформацію, а саме: чи був призваний до несення військової служби [PERSON] , [INFO] ? В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовлено. Клопотання представника [PERSON] - Рябініна Сергія Володимировича про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Витребувані докази надані на адресу суду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Рябінін С.В. брав участь у судових засіданнях, надав вступне слово, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини, в подальшому надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] брали участь у судових засіданнях, надали вступне слово, в якому заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на викладені у відзиві обставини. В подальшому відповідач та його представник, повідомлені належним чином про день і час розгляду справи в судові засідання не з`явились, про причини неявки суд не сповістили, у зв`язку з чим справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України у відсутність відповідача та його представника, а позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини на користь батька - залишено без розгляду ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.10.2023 року. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином , надав висновок про визначення місця проживання дитини та заяву про розгляд справи за відсутності представника служби. В судовому засіданні допитувались свідки. При цьому задоволено клопотання представника позивача адвоката Рябініна С.В. про допит в якості свідка [PERSON] і про розгляд справи без допиту свідка [PERSON] . Також судом не була допитана свідок [PERSON] , яка заявлена до виклику в судове засідання на підтвердження позовних вимог відповідача [PERSON] , позов якого залишено судом без розгляду і явка вказаного свідка не забезпечена відповідачем. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 21.10.2016 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Жовтневому районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис №413 і підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.10.2016 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Зазначена обставина встановлена рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.05.2019 року, яким позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21.10.2016 року у Жовтневому районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №413. Прізвище позивача [PERSON] після розірвання шлюбу залишено без змін - « [PERSON] » (т.1, а.с.75-77, т.2 а.с. 21-23). Під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №69 і підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.02.2017 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 11, 74, т.2 а.с.136, 188). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.05.2019 року позов[PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено у повному обсязі.Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок (т.2, а.с. 11-12). На примусовому виконанні у старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Задорожньої Л.В. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №639/1493/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки дитини - [PERSON] , [INFO] , за яким відповідач [PERSON] , згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, станом на 01.08.2021 року мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 49 031,25 грн.(т.1, а.с. 15, т.2, а.с. 106-107). Дитина [PERSON] , [INFO] , відвідувала Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №82 комбінованого типу Харківської міської ради» за адресою: м. Харків, вул. Власенка, буд. № 7, що підтверджується довідкою завідувача від 21.10.2021 року за №01-65/121 (т.1, а.с. 19). Даний заклад дитина відвідувала з 03.12.2020 року, з дитячого садочку дитину забирає її матір, а також дідусь. Дитина завжди вдягнена охайно, правила особистої гігієни виконується дуже ретельно. За весь час перебування дитина проявила себе всебічно розвиненою дитиною, кмітливою, зацікавленою у навчанні. Мати турбується про стан здоров`я дитини, відвідує батьківські збори групи та закладу. Зауважень та скарг від вихователя групи або адміністрації закладу до матері дитини, щодо невиконання нею батьківських обов`язків не було, що вбачається з відповіді від 25.11.2021 року на адвокатський запит вихователя-методиста КЗ «ДНЗ№82» (т.1, а.с. 28, т.2 а.с. 189-190). Окрім того, згідно відповіді Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла- садок) №286 комбінованого типу Харківської міської ради» від 01.07.2021 року, дитина [PERSON] , [INFO] , була зарахована до закладу 01.09.2020 року, відвідувала заклад не тривалий час та була відрахована 27.11.2020 року. Зі слів вихователя групи батько дитини [PERSON] приводив/забирав доньку іноді, вранці приводила дитину в садок і забирала дитину найчастіше бабуся дитини - [PERSON] (т.1, а.с. 87, т.2, а.с. 19). Між тим на додатковий адвокатський запит адміністрацією Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) №286 комбінованого типу Харківської міської ради» надана відповідь 15.12.3032 року про те, що [PERSON] відвідувала КЗ «Дошкільний навчальний заклад(ясла-садок) №286 комбінованого типу ХМР», куди була зарахована 01.09.2020 року, нетривалий час та була відрахована з закладу 27.11.2020 року на підставі заяви матері [PERSON] , яка приводила та забирала свою доньку декілька разів, була присутня на батьківських зборах (т.2 а.с.222) Законним представником дитини [PERSON] укладено 25.07.2020 року декларацію про вибір лікаря для доньки [PERSON] в КНП «Міська дитяча поліклініка №2» ХМР (т.2, а.с. 112, 190). [PERSON] , [INFO] , зарахована до 1-го класу Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №108 ХМР Харківської області, що підтверджується відповідною довідкою від 18.07.2023 р. №01-22/128 (т.1, а.с. 221). Матір [PERSON] до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, з сусідами не конфліктує, спиртними напоями не зловживає, веде нормальний спосіб життя, під слідством та на обліку не перебуває. Дані обставини підтверджені інформацією про біографічні дані позивача, складені інспектором ЮП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, (т.1 а.с. 20, т.2, а.с.109), а також відповідними довідками і сертифікатами, згідно з якими [PERSON] медичних протипоказань не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за обліками МВС на території України станом на 31.10.2021 року та на 17.07.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, отримує заробітну плату (т.1, а.с 22-23, 29, 222-227, т.2, а.с.111, 191). Позивач [PERSON] працює у ТОВ «Основа Інфо» на посаді касира з 05.10.2020 року, її дохід за період з 01.02.2021 року по 31.07.2021 року склав 40 279,40 грн., за час роботи зарекомендувала себе з позитивного боку, проявляла себе відповідальним, дисциплінованим і грамотним працівником, що підтверджується характеристикою підприємства від 18.08.2021 року №33, довідкою про доходи від 20.08.2021 року та копією трудової книжки серії [NUMBER] (т.1, а.с. 21-25, том №2, а.с.110, 115-117). Позивач [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 26). Зазначений будинок належить на праві приватної власності позивачу на підставі договору купівлі - продажу від 25.04.2019 року (т.1, а.с.27, т.2, а.с.117-118). Також суду надані довідки переселенця щодо [PERSON] та [PERSON] фактичне місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 130-132). 23.06.2022 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що зроблено актовий запис №719 і підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.06.2022 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (т.1 а.с. 137). Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «СТАНДАРД ТРАНС» на посаді водія автотранспортних засобів з 16.04.2021 року згідно наказу №16 від 15.04.2021 року, його посадовий оклад складає 6 770,00 грн., має позитивні характеристики (т.1, а.с. 79-80,т.2, а.с. 14-15). Згідно наданих документів, [PERSON] медичних протипоказань не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за обліками МВС на території України станом на 04.06.2021 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т.1, а.с. 81, т.2 а.с. 16-18). Відповідно до довідки Новобаварського ОРТЦК та СП м. Харкова від 11.09.2023 року за №7678 у [INFO] відсутня інформація щодо призову до несення військової служби [PERSON] [INFO] (т.5, а.с. 9). Згідно з письмовим висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 16.03.2023 року №109 щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з одним із батьків, в інтересах дитини Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] (т.1, а.с. 190-194). У судовому засіданні свідок [PERSON] , викликана за клопотанням відповідача, повідомила суду, що вона є сусідкою позивача та відповідача, її будинок межує з будинком відповідача по городу. При цьому свідок зазначила, що позивача [PERSON] вона бачила декілька разів, а її чоловіка [PERSON] , бабусю та прабабусю знає багато років. Свідок робила масаж мамі [PERSON] , приходила до них додому, бабуся [PERSON] заводила свідка в кімнату дівчинки - там все було обладнано для дитини. [PERSON] ходила до дитячого садку, її водив батько. Навіщо восени 2020 року матір дівчинку забрала - свідкові незрозуміло. Дівчинка проживала там з народження, її привозили, забирали, однак з весни по жовтень 2020 року свідок бачила дитину кожного дня, а також батька дитини і бабусю, а матір дитини - не бачила. Свідок [PERSON] , матір позивача, в судовому засіданні пояснила що її донька виховувала дитину сама, зятя свідок не бачила більше 4-х років, після того як дочка розійшлася з чоловіком - свідок з дочкою проживали вдвох, свідок допомагала доньці виховувати дитину, колишній чоловік [PERSON] нікуди не возив, аліменти не сплачував. Донька свідка на даний час проживає на Холодній горі зі своїм теперішнім чоловіком та донькою [PERSON] , яка має належні умови проживання, окрему кімнату та все необхідне. Свідок відвідує онуку приблизно раз на 2 тижні. Свідок [PERSON] , батько позивача, в судовому засіданні пояснив, що його донька та відповідач розвелися в травні 2019 року, судом призначені аліменти. Донька з онукою проживали в будинку в м. Мерефа. За аліментами була заборгованість, тому відповідач забрав дитину, не віддавав її матері, викликалась поліція, але вони відмовились втручатись, оскільки місце проживання дитини визначено не було. В подальшому дитину віддали матері, і позивач переїхала проживати до батька на вулицю Селянську, де свідок найняв квартиру для доньки та онуки. З жовтня 2020 року дитина почала відвідувати дитячий садок. В цей період батько дитини ніякої участі в її вихованні не брав, свідок намагався мирно вирішити питання щодо місця проживання дитини з відповідачем, але нічого не вийшло. З жовтня 2020 року батько дитини знов приїжджав і зі сваркою намагався забрати дитину, нічого не привозив. Донька не забороняла йому бачитись з дитиною. Однак востаннє відповідач виходив на зв`язок в серпні, він погасив борг по аліментах, пізніше борг знову виник. Наскільки відомо свідкові - на даний час відповідач проживає в Києві. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] як сусідку по тамбуру з жовтня 2020 року, коли позивач переїхала жити до батька. При цьому свідок взагалі не знає відповідача, жодного разу його не бачила, сварок за його участю також не спостерігала. Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є подругою батька позивача - [PERSON] . Свідкові відомо, що після розлучення позивача та відповідача дитина проживала з матір`ю, спочатку в м. Мерефа, а потім - в м. Харкові. Батько дитини не приїжджав. [PERSON] одружилась, зараз мешкає на Холодній горі. Свідок знає цю сім`ю з 2011 року, приходила в гості, спілкувалась, має також двох онуків. Протягом 2020-2021 року спілкувалась майже кожного дня, оскільки будинки знаходяться супротив один одного. Свідок [PERSON] , хрещений батько [PERSON] , повідомив суду, що відвідує хресницю на свята вдома, дитина проживає з матір`ю, має кімнату, ліжко, іграшки. Не вдома вони зустрічаються частіше. 01.02.2023 року свідок приїздив до Києва у відрядження та зустрічався з відповідачем, який повідомив свідкові про те, що забув напередодні привітати дитину з Днем народження, скаржився, що у нього нема роботи, аліменти не платить, проживає в місті Києві. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. За змістом ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року по справі №402/428/16-ц відійшла від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2445цс16 та від 12.07.2017 року у справі N 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме Сімейного кодексу України та принципу 6 Декларації прав дитини, з огляду на наступне. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» визначено, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так проаналізувавши досліджені письмові докази, показання свідків, пояснення учасників справи, приймаючи до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, відсутність достатнього контакту дитини з батьком (відповідачем), стать і вік дитини, яка не досягла 10 років, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав в їх сукупності для задоволення вимог позивача. Зважаючи на викладене, судом визначається місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки позивач створила належні побутові умови, які забезпечують сталий та гармонійний фізичний, психічний та емоційний розвиток дитини, піклується про неї, виховує та утримує, проявляє турботу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. (том №1, а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved