Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 01 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16.11.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 206. Позовні вимоги мотивує тим, що з 16.11.2013 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на шлюб та сім`ю, фактичні шлюбні відносини між ними відсутні, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, збереження сім`ї неможливе і суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавав. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 22 вересня 2023 року. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву. 22.09.2023 ухвалою суду сторонам у справі надано двохмісячний строк для примирення, зупинено провадження у справі. 22.11.2023 ухвалою суду відновлено провадження в справі, справу призначено до розгляду. ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 16.11.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 206. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] . Сторонам надавався двохмісячний термін на примирення, який закінчився, відповідних заяв про примирення від сторін до суду не надходило. Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1ст. 110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, суд бере до уваги, що позов визнаний відповідачем, і його визнання ним не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. VІ. Щодо розподілу судових витрат. При подачі до суду позову про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене вище, визнання відповідачем позову до початку розгляду справу по суті, суд вважає, що 50 % сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету, а інші 50 % сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved