Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення з [PERSON] аліментів, які стягуються за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2021 року на її користь на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] з стягнення в твердій грошовій сумі 3200 гривень щомісяця до повноліття дитини на стягнення в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що її вимоги пов`язані з тим, що з моменту призначення розміру аліментів збільшились доходи відповідача, він має постійний доход, що гарантує дитині щомісячні виплати, відповідно до ст. 182 СК України не менше мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягуваний розмір аліментів за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в сумі 3200 грн. на місяць є недостатнім для забезпечення потреб дитини, а тому просить позов задовольнити. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій проти задоволення позову заперечував. Він дійсно є батьком дитини та сплачує аліменти щомісяця в розмірі 3200 гривень. Підтвердив, що має постійну роботу військовослужбовець за контрактом з Міністерством оборони України від 02.06.2018 року ,який продовжений до закінчення дії воєнного стану. Вважає, що вимоги позивачки можуть поставити його в скрутне матеріальне становище, тому що окрім обов`язку сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільної доньки, він має обов`язок про сплату аліментів на утримання двох дітей від іншого шлюбу в розмірі 1/3 частки від всіх доходів за судовим наказом від 18.09.2023 року та є позовна заява в провадженні Галицького районного суду про стягнення з нього аліментів на утримання дружини, яка перебуває по догляду за дітьми в розмірі частки від всіх його доходів, що вже бути перевищувати 58% його доходу. Відповідач скаржиться на погіршення стану здоров`я, у зв`язку із операцією на колінному суглобі в 2014 році. Він не має на праві власності житла. Його сім`я винаймає квартиру. Просив відмовити в позові. Позивачка подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що нею не оспорюється, що відповідач утворив нову сім`ю, має ще двох малолітніх дітей і дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Але ж, на думку позивачки, відповідач має високу заробітну плату та грошове забезпечення як військовослужбовець в період воєнного стану , які не мають витрачатись лише на утримання новоствореної сім`ї, а з тих коштів має утримуватись і їх спільна дитина. Погіршення здоров`я відповідача, на яке він посилається, сталося до ухвалення судового рішення Індустріальним районним судом м .Дніпроптеровська від 09 листопада 2021 року про стягнення аліментів та було враховано судом .Відсутні докази, що він має лікуватись зараз. Судовий наказ про стягнення коштів на утримання дружини та судовий наказ про стягнення аліментів на дітей були подані до суду 21.09.2023 року після звернення позивачки з позовом про зміну способу стягнення аліментів з метою ілюстрації фіктивного погіршення матеріальних умов за домовленістю з його дружиною. Зазначає, що її дохід становить всього 6500 гривень, який не достатній для утримання доньки. Зміна способу стягнення аліментів з стягнення в твердій грошовій сумі на процентне відношення до заробітної плати є правом того з батьків з ким проживає дитина, відповідно до змісту ч.3 ст.181 ЦПК України і не погіршить матеріальне становище відповідача. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач був належним способом повідомлений про час розгляду справи, але ж не з`явився, що дає право розглянути справу без його участі. Дослідивши надані докази суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22. 02.2014 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідно до актового запису № 615 від12.02.2013 року, [PERSON] [PERSON] [INFO] є спільною дитиною сторін [PERSON] та [PERSON] . (а.с.13) З копії рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2021 року встановлено,що з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 3200 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 06.09.2021 року і до повноліття дитини. (а.с.11) Сторони визнають, відповідно до заяв по суті справи, що дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , що відповідно до вимог ст.82 ЦПК України є підставою звільнення від доказування. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20.09.2010 року Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до актового запису №347 від 20.09.2019 року відповідач одружився 20.09.2019 року з [PERSON] 20.09.2019 року ( а.с.38) Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] (актовий запис 372 від 30 травня 2023 року) від 20.09.2019 року та серії [NUMBER] (актовий запис № 371 від 30 травня 2023 рок)від 31.05.2023 року, виданими Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] , які народились [INFO] . ( а.с.39-40) Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання»\~№ 2475-VIII від 03 липня 2018 року внесені зміни до СК України, в частині регулювання сімейних правовідносин щодо виконання батьками обов`язку по утриманню дитини. Так, за змістом ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~ Законом встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому розмір аліментів обмежується лише платоспроможністю того з батьків, хто сплачує аліменти. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Але ж, виходячи із правової позиції\~Верховного Суду України у справі за № 143 цс13від 05.02.2014 року право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оцінивши надані сторонами докази всебічно, повно та об`єктивно за своїм внутрішнім переконанням, проаналізувавши норми законодавства, що регулює зазначені правовідносини, суд прийшов до висновку що, позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є молодою особою працездатного віку. Він має постійну роботу і постійний дохід. Ним не надані докази того що він за станом здоров`я не може працювати чи його фінансові можливості не можуть забезпечити своїм дітям належний рівень матеріального забезпечення. Суд не приймає на підтвердження погіршення стану здоров`я відповідача виписні епікризи про проходження лікування відповідачем в 2014 - 2016 роках, тому що ці обставини були враховані судом при призначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі в рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2021 року. Державним бюджетом України на 2023 рік встановлено прожитковий мінімуму для дитини від 6 років до 18 років в розмірі 2833 грн., що визнається мінімальним рекомендованим\~розмір аліментів\~на одну\~дитину . Суд вважає, що в умовах перебування держави Україна в умовах воєнного стану, встановлений прожитковий мінімум не відповідає фактичним економічним реаліям справжнього прожиткового мінімуму для забезпечення всіх потреб дитини віком від 6 до 18 років і є лише мінімально гарантованим. Відповідно до відзиву на позовну заяву та наданих відповідачем документів він є військовослужбовцем за контрактом. Обставиною, яка не потребує доказування, відповідно до вимог ст.82 ЦПК України, є те, що Законом України №3161-ІХ « Про внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо окремих\~питань,\~пов`язаних із\~проходженням військової\~служби під\~час дії\~воєнного стану» , було внесено зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме доповнено ст.9-2 , відповідно до якої під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, що очевидно свідчить про підвищення доходів відповідача. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Визначаючи розмір аліментів, враховуючи положення ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.10.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набула чинності з 27 вересня 1991 року, згідно яких основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини покладається на батьків дитини. На підставі\~викладеного,\~суд вважає,\~що вимоги\~позивача про\~зміну способу\~стягнення аліментів\~на утримання\~малолітньої дитини\~з аліментів\~в твердій\~грошовій сумі\~на аліменти\~у частці від заробітку (доходу) відповідає вимогам ч.3 ст.181 СК України, і є правом вибору позивачки, з якою проживає дитина. Але ж, визначаючи розмір аліментів , які підлягають стягненню у частці від заробітку (доходу) батька дитини, суд, відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК Кодексу України враховує наявність у платника аліментів двох інших дітей від іншого шлюбу, та обов`язок утримувати дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку. Суд вважає що умови утримання дитини, яка проживає окремо від батька, який є платником аліментів та відповідачем в справі, не мають бути гіршими або кращими від інших дітей відповідача, які народились в іншому шлюбі. Таким чином, зміна способу стягнення аліментів на 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка проживає з позивачкою та не буде порушувати права інших дітей відповідача від іншого шлюбу. При цьому, враховуючи стягнення в такому пропорційному розмірі від його доходу , не вплине негативно на матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має постійну роботу. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати по справі складаються з судового збору в сумі 1073.60 грн., що становить, відповідно до вимог ч.4 Закону «Про судовий збір» мінімальний встановлений розмір ставки судового збору для фізичних осіб за вимоги майнового характеру 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,\~ Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом задоволено 68% позовних вимог, тому судові витрати мають бути покладені на відповідача пропорційно до задоволених вимог. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив звільнити його від сплати судового збору, тому що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій. Але ж, відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Справа, що розглядається судом , не пов`язана із порушенням прав відповідача, а тому на відповідача не поширюється пільга , передбачена п.13 ч.1 ст.5 Законом «Про судовий збір» на яку він посилається. Але ж, враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем в умовах воєнного стану, суд, відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір», вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору, та віднести ці витрати по справі за рахунок держави.

Outcome: partial