Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в особі представника Грибанова Д.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 894173569 в розмірі 81714,81 грн та судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.07.2021 між ТзОВ"Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 894173569. Відповідно до реєстру боржників №157 від 26.10.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТзОВ "Таліон плюс", згідно якого до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 894173569 . 20.10.2022 між ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 20102022 у відповідності до умов якого ТОВ "Таліон плюс" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Таліон плюс" права вимоги до боржників, які вказані у реєстрах прав вимоги. У відповідності до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 81714,81 грн. Зазначив, що усупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, у разі неявки в судове засідання відповідачки, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча своєчасно і належним чином повідомлялася про розгляд справи судовою повісткою, про що в справі свідчить підпис відповідачки в поштовому повідомленні. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.11.2023 у відповідності до ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.07.2021 між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір №894173569, згідно якого остання отримала кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту 22000 грн, які зобов`язалася повернути 29.08.2021 та сплатити проценти за користування грошовими коштами. 26.10.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТзОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу, згідно якого до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 894173569. 20.10.2022 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого ТОВ "Таліон плюс" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Таліон плюс" права вимоги до боржників, які вказані у реєстрах прав вимоги. Згідно витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 , ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором №894173569, укладеного з [PERSON] на суму 81714,81 грн. Згідно наданого розрахунку заборгованості , за період з 06.03.2023 по 31.07.2023 [PERSON] не сплачувала заборгованість по основному боргу 21999,40 грн та по відсоткам 59715,41 грн., яка утворилася за кредитним договором №894173569 від 30.07.2021 (а.с.13). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" ). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 128/149/17 (провадження № 61-19804св19). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за основною сумою боргу та заборгованість за відсотками. Як на підставу своїх позовних вимог про погашення кредиту, позивач посилався на договір кредитної лінії (на умовах повернення в кінці строку позики) №894173569 від 30.07.2021. Згідно пункту 1.3 вищевказаного договору, перший Транш грошові кошти в розмірі 4000 грн надались [PERSON] на умовах повернення строком до 29.08.2021, тобто на 30 днів. За користування грошовими коштами [PERSON] має сплати проценти в розмірі 0,83 % за кожен день користування. Згідно розділу 4 договору, його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням ІТС шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням ЕП одноразовим ідентифікатором. Водночас, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, звертаючись до суду з позовом позивач подав до суду договір кредитної лінії № 894173569 від 30.07.2021, який містить в собі ціну договору, строк дії договору та різні процентні ставки (базова\~, дисконтна, індивідуальна) та розрахунок заборгованості за період з 06.03.2023 по 31.07.2023 (а.с.6-9, 13). З наданого розрахунку не вбачається за якою процентною ставкою розраховано заборгованість за процентами, за який період утворилася заборгованість та чи здійснювалися погашення заборгованості [PERSON] за кредитом чи процентами до 31.07.2023. Таким чином, визначена позивачем сума заборгованості в розмірі 81714,81 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу\~21999,40 грн, заборгованість за відсотками\~59715,41 грн належними доказами не підтверджена. Крім того, не підтверджені належними доказами обставини щодо надання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 22000 грн. За змістом частин першої, третьої та четвертої\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною другою\~статті 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини друга та четверта\~статті 83 ЦПК України). Однак позивач не подав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених у справі вимог, зокрема, не долучив обґрунтованого розрахунку заборгованості, який узгоджується із заявленими позовними вимогами. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 299/957/14-ц (провадження № 61-5660св20). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, належні докази наявності у відповідачки заборгованості за кредитним договором №894173569 від 30.07.021 в матеріалах справи відсутні. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Відповідно до положень статей\~12\~і\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відтак, враховуючи, що надані позивачем докази не підтверджують заборгованість [PERSON] перед ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" право вимоги якої за договором факторингу №157 від 26.10.2021, перейшло до ТОВ "Таліон плюс" , яке за договором факторингу № 20102022 передав право вимоги позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за кредитним договором №894173569 від 30.07.2021 в розмірі 81714,81 грн та в задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити за недоведеністю. У зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача. Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 16:00 год. 23.11.2023 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 28.11.2023 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 28.11.2023.

Outcome: dismissed