Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що у жовтні 2021 року він подав заяву про вчинення кримінального правопорушення працівниками міліції відносно нього у 2003 році до Сумської обласної прокуратури. 02.11.2021 йому було повідомлено про відмову у внесенні зазначених відомостей до ЄРДР. 08.11.2021 ухвалою слідчого судді за його скаргою зобов?язано було внести до ЄРДР відомості за поданою заявою. Відповідач 1 не виконав приписи КПК стосовно порядку дій після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Своєю бездіяльністю та протиправною поведінкою заподіяв позивачу моральних страждань, які полягали у нервовому потрясінні, негативних переживаннях , відчутті несправедливості. Був вимушений витрачати свій вільний час на написання скарг. Розмір моральної шкоди оцінює в 1\~000 грн. Просить стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України на його користь за рахунок Державного бюджету України шляхом списання із єдиного казначейського рахунку в рахунок відшкодування моральної шкоди компенсацію в сумі 1\~000 грн., завдану внаслідок бездіяльності Сумської обласної прокуратури, яка полягала у неналежному розгляді його заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.10.2021. Ухвалою суду від 21.09.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 13.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 14.11.2023 змінено склад суду. У відзиві на позовну заяву представник ДКСУ зазначила, що позивачем не надано доказів неправомірності дій органів досудового розслідування та прокуратури, розрахунків заподіяння йому моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених у позові підстав. У судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти позову із підстав, наведених у поданих заявах по суті справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 25.10.2021 [PERSON] складена заяява про вчинення відносно нього у 2003 році кримінального правопорушення працівниками міліції Сумського РВ УМВС України в Сумській області [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за ознаками ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, ст. 127, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 384 КК України. У заяві ставив питання про внесення відповідних відомостей до ЄРДР (а.с. 34-38). Листом від 28.10.2021 №2919-20 Сумської обласної прокуратури позивачу повідомлено, що у поданій заяві не наведено об`єктивних даних, визначених Кримінальним кодексом України, які свідчать про ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122,126,127,364,365,366,371,372,384 КК України, вона не може вважатися такою, що підлягає реєстрації в ЄРДР (а.с. 8-9). Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08.11.2021 у справі №591/8037/21 скаргу [PERSON] задоволено та зобов?язано службову особу Сумської обласної прокуратури, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, виконати вимоги, передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України, по заяві [PERSON] від 25.10.2021 про вчинення кримінальних правопорушень працівниками міліції у 2003 році за фактами застосування до нього незаконних методів досудового розслідування та спричинення тілесних ушкоджень у вигляді вогнепальних поранень (а.с. 10) Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. \~\~ Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності. При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або майнової шкоди. Позивач скористався своїми процесуальними правами, оскарживши відмову у внесенні до ЄРДР відомостей за його заявою. Однак сам факт \~оскарження процесуальних рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів завдали позивачу моральної шкоди. Контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого були задоволена скарга позивача, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів, заподіяння йому цими діями моральної шкоди, а відтак, і не свідчить про наявність підстав для притягнення до цивільно-правової відповідальності. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 січня 2023 року у справі № 591/8842/21 Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої ним не обґрунтований. Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed