Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 26.09.2018 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що призвело до заборгованості, яка станом на 26.12.2022 року становить 137236,50 грн.. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 26.09.2018 року, яка складається з наступного: 115781,79 грн. заборгованість за кредитом; 21454,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Ухвалою суду від 10.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 12.05.2023 року до суду представником відповідача [PERSON] подано відзив, згідно якого останній просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором 2/н від 26.09.2018 року за тілом кредиту в розмірі 46787,36 грн., а іншу частину позовних вимог залишити без задоволення. Також, просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати по сплаті правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн.. 02.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача [PERSON] просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, представник позивача [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу, згідно якого просить суд зменшити до мінімально розумної суми, що підлягає компенсації відповідно до діючого законодавства. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи [PERSON] надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Присутній в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просив позов задовольнити частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.09.2018 року відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 26.09.2018 року, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 17, 18). В цій же заяві [PERSON] підписом підтвердив, що він ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг, та Тарифами банку, які були надані йому у для ознайомлення в письмовому вигляді, та факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанк. А також висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. До позовної заяви представник банку додав паспорт споживчого кредиту, підписаний позичальником 01.07.2019 року, в якому відсутні відомості про те, що він є складовою договору б/н від 26.09.2018 року. Крім того, у цьому паспорті зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 20). Також, до позовної заяви позивачем надано Умови та правила надання банківських послуг, які не підписані позичальником (а.с. 26-69). Умови та правила надання банківських послуг, на які представник позивача посилається у позовній заяві, як такі, що почали діяти з 01.03.2019 року та в яких погоджені порядок та умови нарахування відсотків за підвищеною відсотковою ставкою, позивачем суду не надано. Згідно з довідкою позивача за кредитним договором підписаним між банком та [PERSON] , останньому були надані наступні кредитні картки: 08.12.2017 року картка типу «MasterCard World Black Edition» № [NUMBER] з терміном дії до 12/20; 14.12.2020 року картка типу «MasterCard World Black Edition» № [NUMBER] з терміном дії до 12/23 (а.с. 16). Крім того, з наданої до позовної заяви довідки встановлено, що умови кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я позичальника [PERSON] змінювалися: 01.07.2019 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 200000,00 грн.; 17.03.2020 року кредитний ліміт зменшено до 132580,78 грн.; 03.04.2020 року кредитний ліміт зменшено до 132290,00грн.; 09.04.2020 року кредитний ліміт зменшено до 131810,00 грн.; 15.04.2020 року кредитний ліміт зменшено до 131230,00 грн.; 07.05.2020 року кредитний ліміт зменшено до 130930,66 грн.; 13.05.2020 року кредитний ліміт зменшено до 130930,66 грн.; 19.05.2020 року кредитний ліміт зменшено до 128888,78 грн.; 25.05.2020 року кредитний ліміт зменшено до 124430,64 грн.; 22.06.2020 року кредитний ліміт зменшено до 121260,00 грн.; 06.07.2020 року кредитний ліміт зменшено до 120960,00 грн.; 13.07.2020 року кредитний ліміт зменшено до 118360,00 грн.; 06.08.2020 року кредитний ліміт зменшено до 118020,00 грн.; 25.08.2020 року кредитний ліміт зменшено до 113020,00 грн.; 08.09.2020 року кредитний ліміт зменшено до 107970,00 грн.; 01.10.2020 року кредитний ліміт зменшено до 107970,00 грн.; 07.10.2020 року кредитний ліміт зменшено до 107640,00 грн.; 12.03.2021 року кредитний ліміт збільшено до 110000,00 грн.; 27.12.2022 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 15). Згідно наданих позивачем розрахунків, виконаних станом на 26.12.2022 року, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 137236,50 грн., з яких 115781,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 21454,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 7-14). За розрахунками банку виконаними станом на 26.12.2022 року відсоткова ставка за кредитом змінювалася та становила: з 01.07.2019 року по 29.02.2020 року - 74% річних; з 01.03.2020 року по 31.07.2020 року 37,2% річних; з 01.08.2020 року по 28.02.2022 - 36% річних. Також, мало місце і нарахування відсотків на заборгованість по кредиту при порушенні умов кредитування та на прострочений кредит: в період з 01.07.2019 року по 29.02.2020 року 6,2% та 74,4% відповідно; з 01.03.2020 року по 31.07.2020 року 3,1% та 37,2% відповідно; з 01.08.2020 року по 28.02.2022 року 3% та 36% відповідно, що підтверджується розрахунками банку виконаними станом на 26.12.2022 року. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті. За такого, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Водночас щодо умов заяви про те, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві, слід зазначити таке. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами по підвищеній відсотковій ставці, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд, встановивши наведені обставини, вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила банківських послуг, відсутність в заяві-договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за підвищеною відсотковою ставкою, надані банком Умови і правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Умови та правила надання банківських послуг, на які представник позивача посилається у позовній заяві, як такі, що почали діяти з 01.03.2019 року та в яких погоджені порядок та умови нарахування відсотків за підвищеною відсотковою ставкою, позивачем суду не надано. Згідно з ч .6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки Умови і правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.09.2018 року шляхом підписання заяви. За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг не є складовою укладеного сторонами кредитного договору та не визначають його суттєві умови, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом. Надання ж позивачем Паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем 01.07.2019 року не має правового значення для вирішення цих позовних вимог, оскільки в цьому Паспорті відсутні відомості про те, що він є складовою Ддоговору від 26.09.2018 року. Крім того, слід зазначити, що цьому паспорті зазначено, що умови Договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо, у зв`язку з чим цей паспорт не можна вважати складовою договору від 26.09.2018 року. До того ж паспорт споживчого кредиту є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З наданих банком доказів вбачається, що позивачем за період з 01.07.2019 року по 27.06.2022 року до суми фактично отриманих кредитних коштів нараховано відсотки, загальна сума яких становить 60491,01 грн. (6925,51+3538,96+3718,69+3393,26+3327,87+3302,17+4129,64+4108,61+3926,72+3833,16+3631,52+3292,47+3327,8+3111,28+3119,98+3803,37). Крім того, з розрахунку, наданого банком до позовної заяви встановлено, що відповідачем погашено заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 7316,29 грн., та заборгованість по простроченим відсоткам в розмірі 1187,13 грн. Відсотки у вказаному розмірі відповідачу були нараховані, в тому числі по підвищеній відсотковій ставці, яка не була узгоджена сторонами. А тому з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 46787,36 грн. (115781,79 - 60491,01 - 7316,29 - 1187,13). На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 915,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial