Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі по 1/5 частини з\~кожного з\~усіх видів\~заробітку,\~але не\~менше ніж\~30%\~прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня надходження позовної заяви до суду і до повноліття дитини на користь дитини. В обґрунтування позову зазначено, що дитина [PERSON] є її онуком та вона із самого народження дитини займається його вихованням та доглядом за ним, утримує дитину. Після народження дитини відповідачі, які є його батьками, втратили будь-який інтерес до родинних справ та дитини, почали вживати алкоголь, все частіше були під його дією, втрачали контроль над собою, що і призвело до занедбання їх умов проживання. Відповідачі продовжують зловживати алкоголем, ніде не працюють та дитиною не займаються, процес навчання дитини не контролюють. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Додатково позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідачі є її сином та невісткою, живуть недалеко, але дитиною не опікуються, вони ніде не працюють та бомжують. Вказала, що вона навіть приводила дитину до відповідачів, але дитина просилася до неї назад. Представник третьої особи Волошенюк Г.С. підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів та просила позов задовольнити. Відповідачі належним чином та завчасно сповіщені про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідачі є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Актом обстеження умов проживання від 22 червня 2022 року, складеного уповноваженими особами відділу захисту прав дітей управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають і мають постійне місце реєстрації позивач, дитина [PERSON] та дід дитини [PERSON] ; для виховання та розвитку дитини створено такі умови: виділено окреме місце для сну, є місце для виконання навчальних занять, є місце для зберігання одягу, взуття, також місце для підручників та шкільного приладдя. Комісія прийняла до висновку, що умови проживання за даною адресою задовільні (а.с.17). Відповідно до наказу управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради №107 від 29 серпня 2022 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах малолітнього [PERSON] , як дитину батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.10). З листа відділення поліції №6 Дніпропетровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 04 квітня 2023 року встановлено, що інспекторами СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області до ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було здійснено перевірку за місцем мешкання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на момент перевірки остання знаходилася вдома, з ротової порожнини чутно сильний запах алкоголю, у квартирі антисанітарні умови. Відповідач [PERSON] пояснила, що її неповнолітній син [PERSON] з дитинства виховується і мешкає у свекри [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не може владнати своє життя, ніде не працює, в квартирі не створені належні умови для проживання дитини та через зловживання алкоголем (а.с.14). Актом обстеження умов проживання від 13 квітня 2023 року, складеного уповноваженими особами відділу захисту прав дітей управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають позивач та її онук [PERSON] , [INFO] ; під час виходу в родину з позивачем проведено бесіду та з`ясовано, що нею повністю забезпечено неповнолітнього [PERSON] , дитина має всі необхідні речі, забезпечений шкільним приладдям, умови родини задовільні, в наявності все необхідне для проживання (а.с.23). З копій письмових пояснень дитини [PERSON] до управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 11 травня 2023 року встановлено, що він просить позбавити його батьків батьківських прав, так як більшу частину його свідомого життя його вихованням та утримання повністю займається його бабуся [PERSON] , з якою він постійно проживає; батьки ним не займаються та не цікавляться, зловживають алкоголем, неодноразово бачив їх в стані алкогольного сп`яніння (а.с.20). З інформації-характеристики Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №46» Дніпровської міської ради від 12 травня 2023 року щодо учня [PERSON] , [INFO] , встановлено, що учень забезпечений всім необхідним для дистанційного навчання, за час навчання в школі бабуся [PERSON] систематично відвідує заклад освіти, цікавиться успіхами онука у навчанні, поведінкою, емоційним станом, спілкується з класним керівником. Мати [PERSON] до 2021 року з класним керівником спілкувалася достатньо часто, цікавилася навчальними досягненнями сина, контролювала відвідування ним занять в школі, але з літа 2021 року спілкування з класним керівником перервано, мати на зв`язок не виходила, навчанням сина не цікавилася. На сьогоднішній день мати не цікавиться сином та його життям. Також вказано, що мати дитини має шкідливі звички, які вплинули на її зовнішній вигляд та емоційний стан, а також на рівень життя, не працює. Батько дитини також не бере участі в житті сина, але відвідує його, з класним керівником жодного разу не спілкувався, навчанням сина не цікавився (а.с.13). З письмових пояснень сусідів позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що дитина [PERSON] протягом багатьох років (з 2010 року) постійно проживає з позивачем (його бабусею), яка і займається його утриманням та вихованням. Батьки дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не працюють, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. Вказують, що завдяки бабусі дитина має змогу вести повноцінне підліткове життя, лікуватися при необхідності, навчається, спілкується з однолітками (а.с.21). Згідно висновку Органу опіки та піклування (а.с.51-52), позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини є доцільним. Неповнолітній [PERSON] , допитаний в судовому засіданні за участю представника органу опіки та піклування, педагога [PERSON] та психолога [PERSON] , пояснив, що з батьками він періодично бачиться на вулиці, матір якось бачив на смітнику, батько ним взагалі не цікавиться. Також вказав, що якось він півроку жив у матері, але вона його побила, тому з батьками проживати він не бажає та вважає за доцільне, щоб їх побавили батьківських прав. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідом позивача з 1990 року та їй відомо, що дитина весь час проживала з позивачем, батьки дитини вживають алкоголь, матір хлопчика вона часто бачить на смітниках, біля генделика. Відповідачів з дитиною вона ніколи не бачила. Також повідомила, що три роки тому вона ходила забирати хлопчика від матері, бо він подзвонив позивачу і сказав, що матір його побила і він хоче, щоб його забрали. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідом позивача з 2005 року та їй відомо, що [PERSON] постійно живе з позивачем, а його батьки вживають алкоголь. Батька хлопчика вона не бачила, а матір хлопчика вона інколи бачить в дворі з бомжами. Вирішуючи позовні вимоги, що полягають у позбавленні відповідачів батьківських прав, суд виходить з наступного. За пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини другої статті 150 цього ж кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачів у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачами та дитиною був фактично втрачений, відповідачі тривалий час не виявляють до своєї дитини батьківського піклування, здоров`ям, розвитком та долею дитини не цікавляться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. Перелічені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом підтверджують той факт, що відповідачі не виконують покладений на них статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язок щодо піклування про здоров`я своїх дітей, їх духовний та моральний розвиток, тобто ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливають на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти. Згідно висновку Органу опіки та піклування (а.с.51-52), позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини є доцільним, і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів. Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дитини. За перелічених обставин, позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно частини другої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідачі позбавлені батьківських прав щодо дитини і позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів, на підставі частини другої статті 166, статті 180 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. Згідно частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров`я. Відповідачі мають задовільний стан здоров`я; матеріали справи не містять відомостей, що відповідачі мають інших утриманців, а також стягнення за виконавчими документами. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи визначені частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів до відповідачів відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, а тому суд вирішив стягнути з відповідачів на утримання дитини аліменти у розмірі по 1/5 частці з кожного усіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів судом враховується, що до цього часу піклування над дитиною не встановлено, а тому суд вважає за доцільне стягнути аліменти саме на користь дитини, що не виключає зміни порядку виконання рішення після призначення опікуна/піклувальника. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з того, що за ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави за подання позовної вимоги про стягнення аліментів підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі по 1073,60 грн з кожного та на користь позивача за подання позовної вимоги про позбавлення батьківських прав у розмірі по 536,80 грн (1073,60/2) з кожного.

Outcome: approved