Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

До Семеніського районного суду Полтавської області звернувся представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Лазоренко Олег Володимирович з позовом до Семенівської селищної ради, треті особи на стороні відповідача [PERSON] , приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Неля Володимирівна про встановлення нікчемності заповіту [PERSON] , складеного та посвідченого секретарем Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області 03 березня 2008 року, реєстровий номер № 92 та визнати його недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Н.В. відкрила спадкову справу № 129/2022. Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями після смерті [PERSON] є дочка [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] . Позивачами надано нотаріусу документи, що підтверджують факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, а також склад спадкового майна, на яке видається свідоцтва про право на спадщину, а саме: земельна ділянка, площею 3,63 га, кадастровий номер 5324580400:00:001:0299, земельна ділянка, площею 3,31 га, кадастровий номер 5324580400:00:001:0297, земельна ділянка, площею 3,6268 га, кадастровий номер 5324580400:00:001:0298. 11.04.2023 приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Н.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , померлого [INFO] . Підставою для відмови позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , померлого [INFO] стало те, що за заповітом, посвідченим секретарем Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області 03.03.2008 року, реєстровий № 92, померлий [PERSON] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів дочці [PERSON] . Позивачі вважають, що даний заповіт повинен бути визнаний недійсним на підставі ч. 2 ст. 1257 ЦПК України, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, оскільки останній внаслідок постійного зловживання алкогольними напоями не міг усвідомлювати значення своїх дій. На підставі наданих суду письмових доказів є всі законні підстави для встановлення судом факту недійсності спірного заповіту на підставі ч. 2 ст. 1257 ЦПК України, як укладеного без вільного волевиявлення та такого, що не відповідало справжній волі [PERSON] . Крім того зазначив, що як стало відомо позивачам, посвідчення секретарем сільської ради с. Біляки [PERSON] вказаного спірного заповіту здійснено саме на підставі розпорядження сільського голови. Проте, до повноважень сільського голови, передбачених ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не було віднесено питання прийняття розпорядження щодо покладання обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради. Тому з огляду на вищевикладене, заповіт, складений та посвідчений секретарем Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області 03.03.2008, реєстровий №92 від імені [PERSON] на користь дочки [PERSON] слід визнати нікчемним. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 20.07.2023 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 07.09.2023 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачів - адвокат Лазоренко О.В. в судовому засіданні просив позов задовольнити. Зазначив, що заповіт, складений та посвідчений секретарем Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області Черепом В.О. 03.03.2008, реєстровий № 92 від імені [PERSON] на користь дочки [PERSON] беззаперечно повинен бути визнаний нікчемним та недійсним з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник Семенівської селищної ради Зайченко М.В. просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що позоп пред`явлений до неналежного відповідача. Крім цього, просив застосувати строки позовної даності у спорі, оскільки з часу складання заповіту минуло більше 15 років. 22.08.2023 подав письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що оспорюваний заповіт [PERSON] , посвідчений 03.03.2008 секретарем Біляківської сільської ради Черепом В.О., повністю відповідає чинним вимогам законодавства. Крім того, вказані, на думку позивачів, недоліки в заповіті, спростовують та не заперечують наявність волевиявлення заповідача на розпорядження своєю власністю на випадок смерті. З приводу посилання позивачів на посвідчення заповіту секретарем Біляківської сільської ради Черепом В.О., якого рішенням виконавчого комітету Біляківської сільської ради не було уповноважено на вчинення нотаріальних дій, зазначив наступне. Оскаржуваний заповіт посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування на підставі повноважень, покладених на неї рішенням сесії сільської ради, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з дотриманням Закону України «Про нотаріат» та ст. 1247, 1251 ЦК України. Відсутність відповідного рішення виконавчого комітету про покладення обов`язків на вчинення нотаріальних дій на посадову особу виконавчого комітету сільської ради в даному випадку не є підставою для визнання заповіту недійсним. Крім цього, докази подані позивачами не спростовують того, що [PERSON] був секретарем Біляківської сільської ради та мав повноваження на посвідчення спірного заповіту. Секретар сільської ради, як це встановлено у ч. 4 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за посадою входить до складу виконавчого комітету ради, а отже виконання ним повноважень з вчиненням нотаріальних дій узгоджується з приписами норми п.п.5 п. «б» ч. 1 ст. 38 цього Закону, на яку посилаються позивачі в частині делегованих повноважень в частині делегованих повноважень виконавчих органів рад. При цьому всупереч доводам позивачів законодавством не встановлено, що рішення щодо уповноваження на вчинення нотаріальних дій повинно прийматися саме рішенням виконавчого комітету ради. Посилання позивачів на те, що посвідчення спірного заповіту здійснено на підставі розпорядження сільського голови не заслуговують на увагу, оскільки позивачами не надано ані копії такого розпорядження, ані вказівки на його номер та дату. Матеріалами справи підтверджено і не заперечується позивачами, що заповіт складений і посвідчений посадовою особою сільської ради секретарем Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області Черепом В.О., який при цьому також є членом виконавчого комітету ради і його секретарем. Матеріали справи не містять доказів, що у сільській раді була інша особа, уповноважена на вчинення вказаних дій. Водночас матеріалами справи підтверджено те, що [PERSON] був обраний на посаду секретаря Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області рішенням першої сесії п`ятого скликання від 11.04.2006 «Про обрання секретаря Біляківської сільської ради». Це рішення Біляківської сільської ради є чинним і не було оскаржене чи скасоване. Також, розпорядженням Біляківського сільського голови № 18 від 06.03.2007 «Про затвердження функціональних обов`язків працівників виконкому сільської ради» до функціональних обов`язків секретаря комітету Біляківськї сільської ради, з поміж іншого, було включено ведення нотаріальних дій. Це розпорядження Біляківського сільської ради є чинним і не було оскаржене чи скасоване. Крім того зазначив, що Семенівська селищна рада не може бути належним відповідачем в даній справі, оскільки Семенівською селищною радою права позивачів не порушувалися, а також не оспорюються права позивачів чи інших осіб на спадкове майно. Також даний спір не є публічно-правовим, а має цивільно-правовий характер та може виникати між позивачами та можливими іншими спадкоємцями [PERSON] , оскільки визнання заповіту нікчемним та недійсним дає право позивачам на спадкування після смерті [PERSON] . Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем, як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. (а.с.68-72). Відповіддю на відзив представник позивачів [PERSON] зазначив, що заперечення відповідача повинні бути відхилені судом, у зв`язку з тим, що як стало відомо позивачам, посвідчення секретарем сільської ради с. Біляки [PERSON] вказаного спірного заповіту здійснено саме на підставі розпорядження сільського голови № 18 «Про затвердження функціональних обов`язків працівників виконкому сільської ради» від 06.03.2007. Проте, як вже зазначалося вище до повноважень сільського голови, передбачених статті 42 вищевказаного Закону не було віднесено питання прийняття розпорядження щодо покладання обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради. Отже, достовірно встановлено, що виконавчим комітетом сільської ради не приймалося рішення про покладення на секретаря Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області Черепа В.О. обов`язків (надання повноважень) щодо вчинення нотаріальних дій. Тому заповіт, складений та посвідчений секретарем Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області Черепом В.О. 03.03.2008, реєстровий № 92 від імені [PERSON] на користь дочки [PERSON] беззаперечно повинен бути визнаний нікчемним (а.с.96-97). Третя особа на стороні відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що належним відповідачем у справі має бути саме вона, а не Семенівська селищна рада. Представник третьої особи адвокат Хромих Е.В просив відмовити у задоволенні позову як заявленого до неналежного відповідача. Також зазначив, що визнання заповіту нікчемним не є належним способом захисту порушеного права. Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Неля Володимирівна в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заявою від 21.07.2023 просила розглянути справу без її участі. Під час прийняття рішення по справі покладалася на розсуд суду (а.с. 65). За клопотанням сторін в судовому засіданні були допитані свідки. Свідки [PERSON] , свівмешканка [PERSON] , та сусіди [PERSON] , [PERSON] зазначили, що [PERSON] знали тривалий час, майже усе своє життя він випивав, з 2002 року почав зловживати спиртними напоями, часто перебував у безпорадному стані, запої тривали від декількох тижнів до декількох місяців, навіть траплялись випадки «білої гарячки». Під час вживання спиртних напоїв він був неврівноважений, не міг вільно керувати своїми діями та надавати їм належну оцінку. Свідок [PERSON] зазначила, що про складений заповіт їй було відомо з 2008 року. Свідки [PERSON] , чоловік [PERSON] та [PERSON] , свекруха [PERSON] , зазначили, що [PERSON] вів нормальний спосіб життя, працював у виробничій майстерні токарем. У 2013 переніс інсульт. З 2013 по 2016 жив із співмешканкою [PERSON] . З 2016-2018 проживав разом сім`єю доньки [PERSON] , оскільки вона його доглядала. На момент смерті проживав сам, придбав хату біля доньки [PERSON] . Був адекватний. Про заповіт їм було відомо в день складання. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.05.2022, виданим Семенівським відділом ДРАЦС у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с. 22). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, із: земельної ділянки, розташованої на території Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,63 га, кадастровий номер 5324580400:00:001:0299, земельної ділянки, площею 3,31 га, кадастровий номер 5324580400:00:001:0297, земельної ділянки, розташованої на території Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6268 га, кадастровий номер 5324580400:00:001:0298 (а.с. 25, 27, 28). Згідно заповіту, складеного [PERSON] 03.03.2008 року та посвідченого секретарем Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області Черепом В.О. за реєстровим № 92, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося , і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме за законом право заповів своїй дочці [PERSON] (а.с. 30). Після його смерті приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Н.В. відкрила спадкову справу № 129/2022. Відповідно до копії спадкової справи № 129/2022 [PERSON] заявою від 22.07.2023 за порядковим №283 прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 119). Позивачі [PERSON] та [PERSON] також звернулись до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Трембач Н.В. із заявами щодо оформлення та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги. Однак приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Н.В. їм було відмовлено у видачі свідоцтв на право на спадщину за законом на майно [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки в спадковій справі наявний заповіт, посвідчений секретарем Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 03.03.2008, реєстровий №92, яким померлий [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці - [PERSON] . Таким чином даним заповітом [PERSON] позбавив права спадкування усіх інших осіб, крім [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] не є особами, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, тому і не мають права на спадкування після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується відповідними постановами від 14.04.2023 за №57/02-31, № 56/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 140-141, 144). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Частинами 1 та 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, позивачі вважають що даний заповіт не відповідає дійсній волі заповідача, складений з порушенням порядку його складення, а тому має бути визнаний нікчемним та недійсним. Тому звернулись до суду з цим позовом до Семенівської селищної ради, треті особи [PERSON] ., приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Трембач Неля .Володимирівна. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин та визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами ( Такі висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі 456/1045/20). Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до\~\~початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Предметом спору в цій справі є оспорювання заповіту, у разі визнання недійсним якого право на спадщину матимуть позивачі у справі, а право особи, зазначеної у заповіті на спадкування за заповітом втрачається, тобто фактично це спір про поділ спадщини між спадкоємцями за законом та заповітом. Семенівською селищною радою права позивачів не порушувалися, а також не оспорюються права позивачів чи інших осіб на спадкове майно [PERSON] . Належним відповідачем у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради ( Така позиція Верховного Суду викладена у постанові від 07.06.2021 у справі № 939/2207/19). В постанові Верховного Суду від 19.08.2020 (цивільна справа № 201/16327/16-цпровадження № 61-43384св18) зроблено наступний висновок: «…Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя\~статті 202 ЦК України). Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків). У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним таких односторонніх правочинів як: - видача довіреності належним відповідачем є особа, яка видавала довіреність, а не нотаріус чи нотаріальна контора; - прийняття спадщини належним відповідачем є особа, яка приймає спадщину, а не нотаріус чи нотаріальна контора». Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинно відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Водночас у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та має вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 07.06.2021, справа №939/2207/19). З огляду на предмет оскарження, зміст спірних правовідносин суд приходить до висновку що позов заявлено до неналежного відповідача Семенівської селищної ради. Належним відповідачем має бути [PERSON] , спадкоємець за оспорюваним заповітом, яка прийняла спадщину. Натомість вона залучена позивачем у справу в якості третьої особи на стороні відповідача. Представником позивачів клопотання про залучення належного відповідача під час підготовчого судого засідання не заявлялось, а навпаки, він наполягав на тому, що позивачами визначено належний суб`єктний склад учасників провадження, заміни відповідача належним чи залучення співвідповідача потреби немає, суд приходить до висновку про відмову у позові у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача. За приписами статті 141 ЦК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed