Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та просить суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті, він 07.12.2022р. звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горбачук Г.Б. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Листом приватного нотаріуса йому було повідомлено, що його заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері залишена без розгляду, у зв`язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку для звернення із відповідною заявою. У встановлений строк він не міг звернутися до нотаріуса, оскільки останні роки проживає за кордоном в Ізраїлі. 17.03.2008р. його матір склала на його ім`я заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла йому. Враховуючи відповідну обставину, він вважав що фактично прийняв спадщину. Відповідні обставини слугували причиною звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надала письмове клопотання. Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 7) [INFO] померла [PERSON] . (а.с. 8) При цьому 17.03.2008р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, та на що за законом матиме право заповіла [PERSON] . (а.с. 9) З наданих матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с. 16-17,18-19) Згідно повідомлення головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.09.2023р. відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2020р. по 31.12.2022р. в базі даних не виявлено. (а.с.54) Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою\~статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1223,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 28.12.2022р. листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Горбачук Г.Б. позивача було повідомлено, що у зв`язку із наявністю розбіжностей в написанні прізвища померлої, що зазначені у свідоцтві про смерть, заповіті, Свідоцтві про право власності на житло, свідоцтві про право на спадщину за законом, повідомлено про необхідність надання документів що підтверджують зміну імені померлої. А також повідомлено про пропущення строку для прийняття спадщини, та роз`яснено право на звернення до суду з питанням про надання додаткового строку для прийняття спадщини, та встановлення факту. (а.с. 11-12) Позивач в позові наголошує на тому, що він останні роки проживає в Ізраїлі та вчасно звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд наголошує, що прийняття спадщини є вольовою дією спадкоємця, за виключенням тих випадків, коли спадщина вважається прийнятою спадкоємцем в силу прямої вказівки закону та за умови, що він не відмовився від її прийняття. Право на прийняття спадщини є строковим, а перебіг цього строку починається з часу відкриття спадщини й спливає через шість місяців. Впродовж цього строку, спадкоємець має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Якщо він не вчиняє жодної із цих дій, закон визнає його таким, що спадщину не прийняв, тобто не набув відповідних прав та обов`язків спадкодавця. Проте, законодавець допускає можливість існування таких обставин, які перешкоджають волевиявленню спадкоємця на прийняття спадщини у відведений для цього законом строк. За таких обставин не вчинення спадкоємцем дій направлених на набуття спадщини знаходяться поза його волею. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому можливість за домовленістю із спадкоємцями, які прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини поза межами шестимісячного строку і не залежно від поважності причин та тривалості пропуску такого строку, Якщо ж така згода відсутня, він має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, але при цьому зобов`язаний довести поважність причин пропуску строку. Відповідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, 23.08.2017 року у справі №6-1320цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, судом досліджено поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, в зв`язку з чим вважає, що є всі правові підстави для визнання поважними причини пропуску [PERSON] строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved