Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

22.08.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 09.10.2006 року виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис № 6, мотивуючи тим, що у них відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть з січня 2022 року, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу дітей вони не мають, але розірвати шлюб у спрощеному порядку через органи РАГС неможливо, оскільки відповідач не бажає разом з відповідачем йти до органу РАГС, тому він змушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав 28.11.2023 року до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, а саме шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, причину неявки суду не повідомила, відзив до суду не надала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2006 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис №6 (а.с.5). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб позивач не бажає, доказів наявності у подружжя неповнолітніх дітей суду не надано. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved