Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

В провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебувала вказана цивільна справа. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 09.11.2023 року позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно набутих грошових коштів- задоволено. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, так як представник позивача заявив клопотання про надання доказів понесення судових витрат на правничу допомогу після винесення рішення. 15.11.2023 року представник позивачів - адвокат Лисенко А.О. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 638/5427/22 щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в якій просив стягнути з [PERSON] , код РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , код РНОКПП [NUMBER] , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) та на користь [PERSON] , код РНОКПП [NUMBER] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Представник позивачів-адвокат Лисенко А.О. в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву від 21.11.2023 року про розгляд справи без його участі, та просив задовольнити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. Інші учасники в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань не надходило. В силу ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання сторін, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Так, як вбачається з матеріалів справи та рішення суду, судом під час вирішення спору питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу не вирішено. До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивачів надано договіри про надання правничої (правової допомоги) адвокатом Лисенком А.О. від 22.06.2022 р., з яких вбачається, що за представництво інтересів в суді першої інстанції по справі клієнти сплачують по 15 000,00 грн. Також представником позивача надано додаткові угоди до договорів №1, №2 про надання правничої (правової) допомоги від 27.12.2022 року, акти виконаних робіт (наданих послуг) до договорів №1, №2 про надання правової допомоги від 22.06.2023 року, з яких вбачається, що адвокатом були надані послуги: консультації клієнтів, аналіз наданих клієнтами документів узгодження стратегії по справі та підписання договорів, підготовка та подання відповідачу притензій щодо добровільного повернення безпідставно набутих коштів, підготовка та подання позовної заяви, та копії товарних чеків №1 від 22.06.2022 року та №2 від 22.06.2022 року з яких [PERSON] та [PERSON] сплачено гонор адвокату, відповідно до договорів про надання правничої допомоги в розмірі по 15000,00 грн. кожен. Таким чином, судом встановлено, що позивачі понесли витрати на правничу допомогу в розмірі по 15 000,00 грн. Відповідно до ч.1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 13 3ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Згідно постанови Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17 від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 зазначено. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу професійну допомогу визначить, що заявлені витрати є не співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат , суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Всупереч вимог ч. 6 ст.137 ЦПК доказів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги не надано. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. На підставі викладеного,

Outcome: approved