Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 18 червня 2022 року та зареєстрований Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області, про що складено відповідний актовий запис за № 219. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюбні відносини мають формальний характер. Сімейні стосунки не склались через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливості зберегти сім`ю. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін народилась дитина. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Перебування у шлюбних відносинах суперечить її інтересам. У відповідності до ст. ст. 104, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 01 листопада 2023 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, яке неодноразово відкладалось за клопотаннями відповідача. Позивачем подано до суду заявку про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову у зв`язку із тим, що між сторонами не вирішено питання щодо прав та обов`язків батьків відносно дитини. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 18 червня 2022 року сторони зареєстрували шлюб у приміщенні Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області. про що складено відповідний актовий запис за № 219, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб від 18 червня 2022 року серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся в суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини між подружжям, які склались між сторонами, обставини про які зазначено у позовній заяві. Суд критично оцінює твердження відповідача про неможливість вирішення питання щодо припинення шлюбних відносин між сторонами до вирішення між сторонами прав та обов`язків відносно їх спільної дитини, адже такі вимоги не по`вязані між собою. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи встановлене, суд дійшов до висновку, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові та підтверджених у суді, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Суд застосовує спеціальну норму, які міститься у частині 2 статті 112 Сімейного кодексу України, беручи до уваги загальні норми права, на які посилалась позивач у позовній заяві, що містяться у ст. 104, 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджено квитанцією від, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved