Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У жовтні 2023 із позовом до суду звернулося ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке просило стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 50780; інфляційних втрат 10663,80 грн, три відсотка річних 2283,01 грн. Мотивувало заявлені вимоги тим, що 05.11.2021 між ТОВ «Авенсус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір №5025681 про надання споживчого кредиту. В результаті не виконання умов договору з повернення коштів за [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 50780 грн. У результаті укладеного договору факторингу до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами, одним з боржників є [PERSON] . Так як відповідач продовжувався користуватися коштами позивач просить також стягнути три відсотка річних та інфляційні втрати. Ухвалою суду від 20.10.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку прощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, суду надав заяву у якій просив розгляд справи здійснити у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Суд дослідивши надані докази встановив, 05.11.2021 між ТОВ «Авенсус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №5025681. Згідно умов договору сума кредиту склала 20\~000 грн, строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксований. Стандартна процентна ставка склала 1,90 % в день застосування, занижена процентна ставка 0,95%. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 24079,41 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою склала 31400 грн. Сторони також погодили, що якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Вказаний договір був укладений між сторонами за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 18.04.2023 між ТОВ «Авенсус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №18.04/23-Ф відповідно до умов останній набув права вимоги до боржників. Одним із таких боржників відповідно до витягу є [PERSON] сума боргу якого складає 50780 грн з яких: 20000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30780 грн сума заборгованості за відсотками. Вказана сума також підтверджується наданим детальним розрахунком заборгованості. Згідно розрахунку інфляційні втрати на вище вказану суму за період з квітня 2022 по червень 2023 склали 10663,80 грн, три відсотки річних 2283,01 грн. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору. Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. При цьому, абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Суд дослідивши докази прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. До позивача перейшло право вимоги за кредитним договором укладеним між ТОВ «Авенсус Україна» та [PERSON] . Сторони уклали кредитний договір при цьому погодили усі його істотні умови. Відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість яка підлягає стягненню у сумі 50780 грн, що включає в собі 20000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 30780 грн сума заборгованості за відсотками. Проте у зв`язку із змінами законодавства позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу оскільки на даний час в Україні діє воєнний стан. Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1710,98 грн. При визначенні розміру судових витрат на правову допомогу, яку позивач оцінив у 10000 грн, суд вважає, що заявлена сума є неспівмірною з обсягом проробленої адвокатом роботи. Так враховуючи складність справи, беручи до уваги принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткову компенсацію витрат на правничу допомогу, яку визначити у розмірі 5000 грн.

Outcome: partial