Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в обгрунтування вимог якого зазначила, що їй і відповідачці на праві приватної спільної часткової власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в розмірі ідеальних часток по 1/2 частки кожного із співвласників. Також, позивачка зазначила, що з часом між сторонами склався фактичний порядок володіння й користування вказаним нерухомим майном відповідно до якого реальні частки співвласників є відмінними та відрізняються від визначених документально правовстановлюючими документами. Посилаючись на відповідні положення цивільного законодавства щодо права власності та, вказуючи на порушення іншою співвласницею її прав щодо володіння і користування спільним майном, позивачка просить припинити право спільної часткової власності на вказане нерухоме майно, виділити їй у натурі 61/100 частину вказаного домоволодіння, виділити відповідачці в натурі 39/100 частин вказаного домоволодіння, визнати за кожною із них відповідну частку права власності та присудити відповідачці грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки (а.с. 60 72). Ухвалою судді від 20 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про об`єднання в одне провадження позовів у даній цивільній справі № 362/2022/22 й цивільній справі № 362/1414/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку (а.с. 96). Ухвалою судді від 21 квітня 2023 року за клопотанням позивачки витребувано від Васильківського міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 362/734/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі (а.с. 101). 26 квітня 2023 року судом отримано відзив на позов у якому представник відповідачки просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивачка не має права на 61/100 частину домоволодіння, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів їй належить лише 1/2 частина домоволодіння (а.с. 104 106). 17 травня 2023 року судом отримано відповідь на відзив у якому представник позивачки, посилаючись на практику Верховного Суду у вирішенні аналогічних справ, висловив свою незгоду із викладеними у відзиві запереченнями представника відповідачки (а.с. 123 131). 18 травня 2023 року судом отримано заперечення на відповідь на відзив у яких представник відповідачки заперечила доводи представника позивачки та наполягає на обставинах, що були викладені нею у відзиві на позов (а.с. 139 141). Ухвалою судді від 27 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачки про залишення без розгляду позовних вимог в частині поділу в натрі між сторонами спірного нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності та стягнення компенсації за відступ від ідеальної частки (а.с. 174). Оскільки ціна даного позову при визначеній експертним шляхом вартості домоволодіння в розмірі 355\~484 гривні 00 копійок не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на підставі статті 274 ЦПК України, дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. За договором від 13 грудня 2019 року позивачка набула право приватної власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21 22). Дана обставина також об`єктивно підтверджується витягом від 13.12.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 23 24). Також, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 лютого 2005 року відповідачка набула право приватної власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Дана обставина також об`єктивно підтверджується Свідоцтвом від 03.02.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 26). Одночасно, слід врахувати, що вулицю « [INFO] » в селі Плесецьке перейменовано на вулицю Центральну. При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» відповідно до якої село Плесецьке нині розташоване у Калинівській селищній територіальній громаді Фастівського району Київської області. Тобто, сторонам на праві приватної спільної часткової власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в розмірі ідеальних часток по 1/2 частки кожного із співвласників. Оскільки представники сторін не заперечили вказаних обставин, за приписами частини першої статті 82 ЦК України, такі обставини не підлягають доказуванню оскільки їх визнано учасниками справи. При цьому, суд не має обґрунтованого сумніву щодо добровільності визнання цих обставин. Вирішуючи справу по суті спору, суд керується наступними нормами законодавства. Частина перша статті 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Норми статті 367 ЦК України визначають, що майно,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~може бути\~поділене в\~натурі між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними;\~у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Насамперед,\~за клопотанням\~позивачки судом було витребувано від Васильківського міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 362/734/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі. В матеріалах зазначеної цивільної справи № 362/734/16-ц міститься висновок експерта № 18363/18-43/21120/19-43 від 19.08.2019 року, на який посилається позивачка як на підставу своїх вимог, за яким існує технічна можливість розподілу житлового будинку [ADDRESS] на дві квартири та розподіл господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с. 123 140). Вказаний висновок, як письмовий доказ оглянуто і досліджено судом під час розгляду справи в оригіналі з матеріалів цивільної справи № 362/734/16-ц. Зокрема, за змістом описової частини висновку та у Додатку № 2 до висновку наведено схематичне зображення розподілу спірного домоволодіння із фактичним варіантом розподілу за яким є можливим виділити: - [PERSON] наступні приміщення: ?1-4 коридор площею 3,6 квадратних метрів; ?1-5 кухню площею 12,3 квадратних метрів; ?1-6 житлову кімнату площею 13,7 квадратних метрів; ?1-7 житлову кімнату площею 9,2 квадратних метрів; ?1-8 житлову кімнату площею 15,0 квадратних метрів; ?1-9 коридор площею 5,6 квадратних метрів; ?1-10 комору площею 2,4 квадратних метри; ?погріб під літерою «Д»; ?убиральню під літерою «Т»; ?колодязь під № 1 (один); ?огорожу під № 3 (три); - [PERSON] наступні приміщення: ?І веранду площею 11,6 квадратних метрів; ?ІІ комору площею 8,0 квадратних метрів; ?1-1 коридору площею 5,3 квадратних метрів; ?1-2 кухні площею 18,6 квадратних метрів; ?1-3 житлової кімнати площею 9,4 квадратних метрів; ?сарай під літерою «Б»; ?літню кухню під літерою «Б»; ?погріб під літерою «Г»; ?огорожу під №№ 2 і 4. Також, відповідно до висновку в разі поділу будинку згідно вказаного варіанту № 2 відступ від ідеальних часток становитиме: - для першого співвласника ( [PERSON] ) 1/2 ідеальних часток: 177\~742 - 139\~351 = на 38\~391 гривень менше: - для другого співвласника (на той час [PERSON] ) 1/2 ідеальних часток: 261\~133 - 177 742 = на 38\~391 гривень більше. Крім того, експертом зроблено висновок про те, що при фактично встановленому порядку користування спірним домоволодінням який і відповідає наведеному варіанту поділу арифметичні частки співвласників складають: -для [PERSON] 39/100 або 39 %; -для [PERSON] 61/100 або 61 %. Тобто, фактично частка домоволодіння яка перебуває у володінні й користуванні позивача складає 61/100. Серед іншого, суд враховує правовий висновок який викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 за змістом якого, «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні\~в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності,\~у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності,\~є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». Також, суд враховує правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі\~№ 6-1443цс16 про те, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але\~з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру\~й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Як наслідок, суд приходить до послідовного і логічного висновку про те, що у зв`язку із можливістю виділення часток (реального поділу) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності сторін з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням встановлених експертизою обставин фактичного володіння і користування спірним домоволодінням, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток співвласників та присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, враховуючи технічну можливість виділу частки та поділу спірного майна відповідно до визначених експертом фактичних часток співвласників та рівність права учасників спільної часткової власності щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд вважає за необхідне передати позивачці як співвласнику 61/100 частину нерухомого майна, яка відповідає розміру\~вартості її реальної частки, оскільки це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. При цьому, оскільки в результаті такого поділу (виділу) позивачці як співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує визначену правовстановлюючими документами її 1/2 частку, суд стягує з позивачки на користь відповідачки як іншого співвласника домоволодіння відповідну грошову компенсацію в розмірі 38\~391 гривня 00 копійок яку визначено експертом та зазначає в цьому рішенні про зміну часток у праві власності на спірне майно. Одночасно, суд не вирішує позовні вимоги що заявлені позивачкою в інтересах відповідачки про виділення в натурі [PERSON] 39/100 частин домоволодіння, визнання за нею права власності на конкретні види приміщень домоволодіння та припинення її права спільної часткової власності, оскільки вказане суперечить визначеному статтею 4 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства. На вказану обставину також було звернуто увагу суду у письмових запереченнях представника відповідачки на відповідь на відзив, із якими суд абсолютно погоджується у цій частині (а.с. 139 141). На думку суду, заявлені позивачкою в інтересах відповідачки про виділення в натурі [PERSON] її частини домоволодіння, визнання за нею права власності на конкретні види приміщень домоволодіння та припинення її права спільної часткової власності, має бути вирішено судом у цивільній справі № 362/2022/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку, припинення права спільної часткової власності та стягнення компенсації за відступ від ідеальної частки (а.с. 108). Частина третя статті 364 ЦК України передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, на підставі наведеної норми цивільного закону, суд припиняє право спільної часткової власності позивачки на зазначене домоволодіння. При цьому, суд не вбачає правових підстав для визнання за позивачкою права власності на вказані конкретні приміщення домоволодіння які їй виділено в натурі, оскільки відповідно до частини третьої статті 364 ЦК Уркаїни яка передбачає, що співвласник якому виділено у натурі частку із спільного майна набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Тобто, позивачка в силу закону набуає право власності на вказані конкретні приміщення домоволодіння які їй виділено в натурі, а тому відсутня необхідність для повторно (додаткового) визнання за нею права власності на вказані приміщення домоволодіння. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивачки шляхом припинення її права спільної часткової власності на вказане домоволодіня, виділення позивачці як співвласнику 61/100 частини домоволодіння, стягнення з позивачки на користь відповідачки як іншого співвласника домоволодіння відповідної грошової компенсації в розмірі 38\~391 гривня 00 копійок яку визначено експертом та зміни часток у праві власності на спірне майно. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню в обсязі встановленому судом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1\~073 гривні 60 копійок за вимогами немайнового характеру та 2\~193 гривні 24 копійки за вимогами майнового характеру, що підтверджується відповідними платіжними документами від 06 лютого 2023 року (а.с. 83. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати\~на професійну правничу допомогу. Зокрема, суду надано копію договору № 1605/001 про надання правничої (правової) допомоги від 16 травня 2022 року разом із додатковими угодами № 7 від 30 січня 2023 року, № 9 від 03 травня 2023 року, № 10 від 04 травня 2023 року, актами виконаних робіт (наданих послуг) № 1605/001-7 від 06 лютого 2023 року, № 1605/001-10 від 05 травня 2023 року, детальним описом робіт (наданих послуг) від 20 травня 2023 року та платіжними документами від 16 лютого, 09 березня, 09 травня і 19 травня 2023 року з яких вбачається, що позивачем оплачено послуги з правової допомоги в сумі 15 000 гривень 00 копійок (а.с. 156, 157 158, 159, 160, 161 162, 163, 164 165, 166 167, 168, 169, 170). Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати на загальну суму 16\~073 гривні 60 копійок, які не включають оплату позивачем судового збору за вимогами майнового характеру про визнання права власності в сумі 2\~193 гривні 24 копійки. На підставі викладеного та

Outcome: partial