Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.04.2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., реєстровий №1933, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.10.2004 року за №5015385. Згідно із довідкою №016841 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, виданою Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 26.08.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] , проте із березня 2022 року не проживає, його речі у квартирі відсутні та місце його фактичного проживання позивачу невідоме. Посилаючись на те, що відповідач без поважних причин більше року у вказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, тому позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] адвокат Маркело В.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.04.2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., реєстровий №1933 (а.с.9), та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.10.2004 року за №5015385 (а.с.3). Відповідач [PERSON] із 02.11.2018 року зареєстрований у даному будинку, що підтверджується довідкою №016841 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління Дніпровської міської ради від 26.08.2023 року (а.с.4), однак не проживає у ньому, що підтверджується актом про непроживання від 09.10.2023 року, складений за участю мешканців сусідніх будинків: [ADDRESS] , та затверджено мешканцями даних сусідніх будинків (а.с.38). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач не проживає у будинку більше року, у зв`язку із його реєстрацією за вказаною адресою позивач змушений нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved