Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

01.04.2018 року відповідач народила дитину, дівчинку, про що свідчить медичне свідоцтво про народження № 401, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про народження. 24.04.2018 року відповідач звернулася із заявою до Московського районного у місті Харкові відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, відповідно до змісту якої просила внести відомості про батька Емілії відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та зазначити у графі «відомості про батька» за прізвищем, громадянством матері і вказати « [PERSON] ». Як вбачається з актового запису про народження № 346 від 24.04.2023 державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 24.04.2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] , [PERSON] Під час розгляду справу відповідач у судовому засіданні не заперечува, що позивач є батьком її доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому, незважаючи на те, що відповідач визнає позивача батьком своєї доньки, сторони так і не змогли врегулювати це питання у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 126 СК України та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, мотивуючи це тим, що обидва двічі приходили до органу реєстрації актів цивільного стану, проте один одного там не бачили. Така поведінка відповідача свідчить про неможливість врегулювати даний спір мирним шляхом, а тому він підлягає розгляду судом в порядку, визначеному ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Загальні правила визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано нормами ст. 125 Сімейного кодексу України. Так відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини (п. 1) або за рішенням суду (п. 3). Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу (ч. 4 ст. 128 СК України). Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved