Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач 19.10.2023 звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач по справі є її батьком. У сім`ї її батьків було двоє дітей, вона та її сстарша сестра [PERSON] . Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 18.10.2019 після досягнення старшою сестрою повноліття позивачу було визначено розмір аліментів на її утримання у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . Зазначає, що у вересні 2022 року вона вступила на денну форму навчання до Волинського національного університету імені Лесі Українки на платній основі за рахунок коштів фізичних осіб, і на даний час навчається на другому курсі вказаного навчального закладу на факультеті міжнародних відносин. Термін навчання з 30.09.2022 по 30.06.2026. Вказує, що вона повністю перебуває на утриманні матері [PERSON] , власних доходів не має, оскільки навчається на денній формі. В той же час, вона має постійні витрати на проїзд до місця навчання, харчування, оплату проживання, придбання літератури, одягу та взуття, а також на оплату самого навчання, вартість якого на рік складає 29\~000 грн. Матір позивача, на утриманні якої вона перебуває, самостійно не має можливості забезпечити їй належний рівень проживання, навчання та здійснювати всі необхідні витрати по оплаті навчання, лікування, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Відповідач по справі є військовим пенсіонером, має постійний дохід, а тому може сплачувати аліменти на її утримання під час усього періоду навчання. Враховуючи вищезазначене позивач просить стягнути з відповідача на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Ухвалою суду від 23.10.2023 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 20 листопада 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги визнав частково, просив визначити йому розмір аліментів на утримання дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки він є інвалідом 2 групи, на його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина до 3-х років, непрацездатна матір, має заборгованість по кредиту в банку. 22 листопада 2023, до початку розгляду справи по суті, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення позивачем навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Позивач на судовий розгляд справи не з`явилась, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) визнав повністю, просив розглянути справу за його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явилися, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних соіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з\~ ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки Волинського національного університету імені Лесі Українки №08/2369 від 28.08.2023 позивач [PERSON] є студенткою факультету міжнародних відносин денної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб першого (бакалаврського) рівня Волинського національного університету імені Лесі Українки. Термін навчання: з 30.09.2022 по 30.06.2026. Згідно договору про навчання у закладі вищої освіти №11/МВ/2022с від 16.08.2022, укладеного між Волинським національним університетом імені Лесі Українки та позивачем [PERSON] , вартість навчання у закладі вищої освіти складає 29\~000,00 грн на рік. Згідно матеріалів справи, окрім витрат по оплаті за навчання, позивач несе витрати на проїзд до місця навчання, харчування, оплату проживання за місцем навчання. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, з 20.11.2021 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого у має сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Головного управління ПФУ в Одеській області №918 від 24.10.2023 року відповідач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 30\~008,20 грн на місяць. Згідно з\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.\~Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом позивач [PERSON] є повнолітньою дочкою відповідача [PERSON] , якій на час звернення до суду виповнилося 18 років, і яка продовжує навчання. Суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи ту обставину, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. За змістом\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України. За змістом ч. 1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, має постійний дохід у виді пенсії по інвалідності, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, суд також враховує, що обов`язок надавати матеріальну допомогу на дочку, яка продовжує навчатись, є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 вказаного Закону, на виконання вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved