Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на три місяці. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в м. Аркадак Аркадакського району Саратовської області Російська Федерація. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину після смерті матері [PERSON] , у встановлений законом строк [PERSON] не прийняв, у зв`язку тим, що не знав про смерть матері, хоча фактично спадщину прийняв, користуючись всім спадковим майном та будучи зареєстрованим із спадкодавицею за однією адресою. Дізнавшись про смерть [PERSON] , намагався прийняти, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Смоляної Валерії. 22.07.2023 приватний нотаріус Смоляна В.В. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус вказує, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у РФ, а позивач згідно довідки про реєстрацію місця проживання №88/02-39,виданої 29.07.2019 Дергачівською міською радою Дергачівського району Харківської області зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1995 року по цей час. І вказує, що відсутній у зв`язку з цим факт прийняття спадщини і що не надані документи, що підтверджують факт реєстрації місця проживання [PERSON] з [PERSON] . Тобто, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що пропущений встановлений ст. 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Однак, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державний нотаріус не врахувала поважність пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. По перше дійсно, мати позивача виїхала в РФ, зв`язок з нею було втрачено. Потім почалося повномаштабне вторгнення РФ на територію України. Харківська область визнана зоною бойових дій. Помешкання в якому позивач проживав та є зареєстрованим зазнало пошкоджень. Багато документів втрачено у зв`язку з цим та у зв`язку з неодноразовими переїздами. Будинкова книга, в якій зазначено спільне проживання з матір`ю - спадкодавицею у справі, частково пошкоджена та відновленню не підлягає. [PERSON] надав копію будинкової книги нотаріусу, але вона вимагала оригінал, який він не міг надати. Про її смерть позивачу повідомили лише у цьому -2023 році та вислали копію свідоцтва про смерть і він відразу пішов до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач не мав можливості взяти необхідні для оформлення спадщини документи через воєнні дії, через які був вимушений виїхати за межі свого місця проживання і не зміг вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з поважних причин. Війна та воєнний стан, незнання про факт смерті спадкодавиці, пошкодження та втрата оригіналу будинкової книги є поважними причинами пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з`явився, представником позивача надано до суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутністю, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представником Дергачівської міської ради, [PERSON] , надано до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує. За правилами п.1 ч.3\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а відповідно до ч.4\~ст.206 цього кодексу\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом, батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 02.11.1973 Іскравською селищною радою Романовського району Саратовської області актовий запис № 20. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 311). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в м.Аркадак Аркадакського району Саратовської області Російська Федерація, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] за актовим записом №57, виданим 29.01.2009 року відділом РАЦС по Аркадкському району управління по справам ЗАГС . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка в цілому на праві приватної власності в рівних частинах зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в МП « Інвенрос» в реєстровій книзі 35 за реєстровим номером 286. Згідно відповіді Комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвенрос» № 195 від 30.08.2023 квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно матеріалів інвентаризаційної справи на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду радгоспу «Дергачівський» від 20.01.1994 року була оформлена на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно реєстраційної книги №35 запис № 286 право власності на квартиру, за вищевказаною адресою, зареєстроване в цілому в рівних частинах кожному за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду радгоспу « Дергачівський» від 20.01.1994 року. Також залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 8,21 га, розташованої на території Дергачівської міської ради, КСП « Дергачівський», переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці на підставі державного акту серія IV-ХР № 072860, виданого 10.08.2000. Акт зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 1828. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 30.08.2023 № 29-20-9, 1-4341/0/19-23, за даним відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління, згідно з Книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорі оренди землі, записи в яких здійснювалися до 01.01.2013 встановлено, що на ім`я [PERSON] , 10.08.2000 за № 1828 зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 072860, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дергачівської міської ради від 13.07.2000 № 82/19. Право власності, посвідчене вказаним державним актом, оформлене на земельну ділянку площею 8,21 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в КСП « Дергачівський» ділянка № [NUMBER] на території Дергачівської міської ради Харківського (колишнього Дергачівського) району Харківської області. До Державного земельного кадастру 07.12.2021 було внесено відомості про земельну ділянку з кадастровим № 6322010100:01:000:1676 площею 8,1768 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка сформована на підставі « Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не витребуваних часток (паїв), розташованої на території Дергачівської міської ради, КСП « Дергачівський» пай 364 Харківського району Харківської області» розробленої на замовлення [PERSON] . За даними Державного земельного кадастру, земельна ділянка площею 8,1768 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: [ADDRESS] , має кадастровий номер 6322010100:01:000:1676, право власності на яку зареєстроване за [PERSON] . Спадщину після смерті матері [PERSON] , у встановлений законом строк [PERSON] не прийняв, у зв`язку тим, що не знав про смерть матері, хоча фактично спадщину прийняв, користуючись всім спадковим майном та будучи зареєстрованим із спадкодавицею за однією адресою. Дізнавшись про смерть [PERSON] , спадщину, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] [PERSON] намагався прийняти, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Смоляної Валерії. 22.07.2023 приватний нотаріус Смоляна В.В. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначила, що, видати свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі поданих документів не може, враховуючи, що згідно ст.1268 ч.1 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має прийняти спадщину або не прийняти її. У частині 3 цієї ж статті говориться про те, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ст.1270 ЦК України вказано, що якщо спадкоємець, протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається неприйнявшим її. Нотаріус вказує, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у РФ, а позивач згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 88/02-39,виданої 29.07.2019 Дергачівською міською радою Дергачівського району Харківської області зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1995 року по цей час. Також вказує, що відсутній у зв`язку з цим факт прийняття спадщини і що не надані документи, що підтверджують факт реєстрації місця проживання [PERSON] з [PERSON] . Тобто, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що пропущений встановлений ст. 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Однак, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державний нотаріус не врахувала поважність пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Так, позивач вказує, що мати позивача виїхала в РФ, зв`язок з нею було втрачено. Потім почалося повномаштабне вторгнення РФ на територію України. Помешкання в якому позивач проживав та є зареєстрованим зазнало пошкоджень. Багато документів втрачено у зв`язку з цим та у зв`язку з неодноразовими переїздами. Будинкова книга, в якій зазначено спільне проживання з матір`ю- спадкодавицею у справі, частково пошкоджена та відновленню не підлягає. [PERSON] надав копію будинкової книги нотаріусу, але вона вимагала оригінал, який я не міг надати у зв`язку з вищевикладеним. Про її смерть позивачу повідомили лише у цьому 2023 році та вислали копію свідоцтва про смерть і він відразу пішов до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач не мав можливості взяти необхідні для оформлення спадщини документи через воєнні дії, через які був вимушений виїхати за межі свого місця проживання і не зміг вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з поважних причин. При зверненні до Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області стосовно того, чи маються у них відомості про те з якого часу [PERSON] було знято (чи ні) з реєстрації за вищевказаною адресою, отримали відповідь, що надати та дані не мають можливості, так як повноваження з реєстраціїї/зняття з реєстрації місця проживання були делеговані органам місцевого самоврядування з 04.04.2016, інформація в облікових даних архівної картотеки не значиться. За період з 2016 року і до теперішнього часу відповідних заяв до відділу реєстрації\\зняття з реєстрації місця проживання до Дергачівської міської ради не надходила. Так,\~24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Відтак, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Постановою КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», що була доповнена Постановою КМУ №209 від 06.03.2022 року, передбачено в п.3 «установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється». 24.06.2022 Постановою КМУ № 719 до Постанови КМУ № 164 від 28.02.2022 року знову винесено зміни, відповідно до п.3 яких зазначено «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Таким чином, строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] був пропущений позивачем з поважних причин. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. \~ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання поважності причин пропущення позивачем шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Разом з тим, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Проте, законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Рішення суду може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Так, суд вважає поважними наведені позивачем причини пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини. Вказані обставини, на думку суду, перешкодили позивачу, як спадкоємцю, вчасно звернутись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Відмова позивачу у наданні строку для вступу у спадщину буде непропорційним втручанням у його право на отримання у власність спадкового майна. При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини через наявні в ньоої об`єктивні обставини, тому причини, через які позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд визнає поважними. Таким чином, з метою недопущення порушення спадкових прав позивача та відповідно відновлення її законних прав як спадкоємця, що відповідатиме верховенству права, суд вважає за необхідне визначити позивачу строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, як про це просила у пред`явленому позові [PERSON] , буде достатнім строком для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved