Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.10.2023 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що у червні 2023 року позивач дізналася що відносно неї відкрито виконавче провадження №6741689 на підставі виконавчого напису №23116 від 20.08.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в сумі 24280,44 грн. Зазначає , що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 20.08.2021 без відповідних на те повноважень, оскільки 29.01.2020 йому анульовано доступ до державних реєстрів. Також вважає, що виконавчий напис вчинено з істотним порушенням законодавства, зокрема, вважає спірною заборгованість, нараховану у виконавчому написі нотаріуса. В позовній заяві позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом за № 23116 від 20.08.2021 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» в розмірі 24280,44 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.10.2023 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.10.2023 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Треті особи пояснень щодо позову також до суду не подавали. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21 та є обов`язковою. Судом встановлено, що 13.12.2011 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт» було укладено кредитний договір №93856426 згідно якого позивачу було надано кредит. Також встановлено, що 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23116, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №93856426 від 13.12.2011, укладеним між ним ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» на користь АТ «Банк Форвард» суми заборгованості в розмірі 23180,44 грн., в тому числі: заборгованість за сумою -15762,7 грн, заборгованість за процентами-6817,74 грн., плата за пропуск мінімальних платежів - 600 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 1100 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню визначені в розмірі 24280,44 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що вчиняючи 20.08.2021 виконавчий напис №23116 приватний нотаріус необґрунтовано керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №23116 від 20.08.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, хоча твердження позивача про те, що сума заборгованості не була безспірною не знайшло свого підтвердження дослідженими в справі доказами. Що стосується позовних вимог в частині стягнення безпідставно отриманих коштів, то суд виходить з наступного. Згідно з ч.1\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Зазначений правовий висновок міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц. В поданій до суду позовній заяві позивач вказував на те, що за час проведення виконавчих дій з його доходів були здійсненні відрахування за виконавчим написом №23116 від 20.08.2021 р. на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» в розмірі 10092,79 грн. На підтвердження утримання вказаних коштів позивачем надана платіжна інструкція №67416489 від 08.05.2023 про перерахунок коштів в сумі 2059,66 грн. приватному виконавцю Овсієнко А.В. в рахунок погашення боргу на підставі виконавчого напису 23116 від 20.08.2021 (а.с.16), звіт з місця роботи ТОВ «Нова Пошта» про здійснення відрахування та виплат з [PERSON] в рахунок погашення заборгованості згідно виконавчого провадження №67416489 від 18.07.2023 в розмірі 3519,94 грн. (а.с.17) та 4513,19 грн. (а.с.18) Тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з АТ «Банк Форвард» 10092,79 грн., отриманих в рахунок погашення заборгованості в межах виконавчого провадження, підлягає задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 536,80 грн. понесених позивачем судових витрат , а саме: за розгляд судом заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved