Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Зміст позовних вимог 26 серпня 2022 року [PERSON] , через представника - адвоката Лисенко Ганну Олександрівну, звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» з позовною заявою про поновлення на роботі. 03 березня 2023 року від представника позивачки надійшла заява про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог, згідно з вимогами позивачка просить: 1. Визнати незаконним та скасувати наказ № 120/П від 29.07.2022, виданий Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» про звільнення [PERSON] з посади фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. 2. Поновити [PERSON] на посаді фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» з 29.07.2022; 3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» на користь [PERSON] : - заборгованість із заробітної плати у розмірі 214989,48 грн.; - компенсацію за 16 днів невикористаної відпустки в розмірі 32747,36 грн.; - середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.07.2022 по 02.03.2023 в розмірі 750 176,26 грн. 4. Стягнути з Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» на користь [PERSON] судові витрати та витрати на професійну правову допомогу, розмір яких буде визначено не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звільнив позивачку за прогул незаконно, оскільки: - позивачка перебувала на простої з березня 2022 року. Про скасування простою та необхідність з`явитись на робочому місці позивачку не повідомляли, з наказом про скасування простою не ознайомлювали; - позивачка з 20.05.2022 по 15.11.2022 перебувала у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду на підставі без збереження заробітної плати на підставі ч.6 ст.179 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки»; - позивачка на момент звільнення була вагітна та мала дитину віком до 6-ти років, тому її звільнення не допускається без обов`язкового працевлаштування відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України та ч. 6 ст. 179 КЗпП України; - відповідач не відібрав пояснення від позивачки щодо причин її неявки на робочому місці, не провів належної перевірки фактів порушення дисципліни позивачкою. Представник позивача вказує, що поважними причинами відсутності позивачки на роботі є перебування на простої та подання заяви по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду на підставі без збереження заробітної плати на підставі ч.6 ст.179 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки». З 19.02.2022 по 27.02.2022 позивачка перебувала на лікарняному за доглядом за хворою дитиною, що підтверджується електронними листками непрацездатності. 20.05.2022 Медичним центром «Добробут» видано довідку №194 про потребу дитини у домашньому догляді, згідно з якою було проведено обстеження [PERSON] , [INFO] (доньки позивачки) та вказано про потребу у домашньому догляді з 20.05.2022 по 15.11.2022. 20.05.2022 позивачка повідомила керівника [PERSON] про необхідність догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку на підставі, виданої Медичним центром «Добробут» довідки №194 про потребу дитини у домашньому догляді з 20.05.2022 по 15.11.2022. Також повідомила керівника та менеджера з персоналу [PERSON] про те, що оригінал довідки залишила на охороні в офісі відповідача. 20.05.2022 позивачка подала заяву про надання відпустки по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду на підставі ч. 6 ст. 179 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки» на період з 20.05.2022 по 15.11.2022, яку направила менеджеру з персоналу менеджера з персоналу на Телеграм, оскільки на той час перебувала за межами України. Менеджер з персоналу отримала заяву та оригінал довідки ЛКК та передала її Директору департаменту [PERSON] , що підтверджується електронним листуванням через Телеграм. Через повномасштабну війну в Україні у позивачки не було можливості з`явитися 20.05.2022 та особисто подати заяву відповідачу, оскільки на той час вона разом з дитиною перебувала за межами України, в Словаччині, що підтверджується паспортом та посвідкою на прихисток, про що відповідач був обізнаний. Порядок надання відпусток без збереження заробітної плати відповідно до ст.179 КЗпП України та статті 25 Закону України «Про відпустки» відноситься до забезпечення гарантій праці жінок або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 КЗпП України. Такий вид відпустки надається в обов`язковому порядку та виключно за бажанням жінки, а тому не може залежати від бажання власника чи уповноваженого органу підприємства. Представник позивача вказує, що з моменту подання заяви на відпустку та надання оригіналу довідки ЛКК 20.05.2022 позивачка отримала право на відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, а тому незаконним є звільнення за прогул. Також представник позивачки зазначає, що відповідачем порушено порядок притягнення до дисциплінарного стягнення, визначений ст. 147 -149 КЗпП, оскільки відповідач не зажадав від позивачки письмових пояснень щодо її відсутності на роботі; не врахував поважність причини відсутності на роботі - простій та відпустка без збереження заробітної плати у зв`язку із доглядом за дитиною, яка потребує постійного догляду, евакуація позивачки в Словаччину та отримання тимчасового притулку у зв`язку із військовою агресію росії на території України; не врахував ступінь тяжкості проступку, попередню роботу позивачки; звільнив вагітну та мати дитини віком до 6-ти років без обов`язкового працевлаштування. На момент звільнення позивачка була вагітна, а тому її звільнення без обов`язкового працевлаштування не допускається. Для визнання протиправним звільнення позивачки достатнього самого факту перебування її в стані вагітності, що узгоджується зі ст. 184 КЗпП України, яка не ставить перед працівником вимоги підтвердити роботодавцю дану обставину. Понад це, позивачка повідомила відповідача про факт вагітності та надала йому підтверджуючі документи. В день звільнення позивачці не було виплачено всіх належних сум, зокрема, заробітної плати, компенсації за дні невикористаної відпустки. Визначаючи середній заробіток за час вимушеного прогулу представник позивачки зазначає, що оскільки перед звільненням за прогул позивачка перебувала на простої (березень - квітень) та у відпустці без збереження заробітної плати (травень - липень 2022 року) нараховані суми за цей період не включаються до суми розрахунку, тому розрахунковим періодом є січень-лютий 2022 року. Відзив на позовну заяву У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. У відзиві йдеться про те, що 24 лютого 2022 року в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідач, задля збереження життя і здоров`я своїх працівників, прийняв рішення про тимчасове переведення працівників на дистанційний режим роботи, про що видав наказ № 28/1/П від 24.02.2022 «Про встановлення дистанційної роботи працівникам ДП «КК «РОШЕН». Ті працівники, які мали можливість виконувати свої обов`язки дистанційно, продовжили виконувати свої трудові функції, для інших працівників був запроваджений простій. Враховуючи, що ситуація в м. Києві у квітні 2022 року стабілізувалася, відповідач прийняв рішення про скасування дистанційного режиму роботи та виходу працівників в офіс з 16 травня 2022 року, про що завчасно повідомив всіх співробітників та видав наказ № 33/2/П від 15.04.2022 «Про припинення дистанційної роботи працівників ДП «КК «РОШЕН». 04.05.2022 в телеграм каналі «Підрозділи групи «Рошен», який був створений виключно для інформування працівників відповідача про управлінські рішення останнього, було повідомлено про відновлення роботи центрального офісу відповідача в очному форматі для всіх співробітників з 16.05.2022. Крім того, керівники підрозділів додатково повідомили своїх підлеглих про повернення до очного формату роботи та вихід в офіс. З 16.05.2022 працівники відповідача працюють в очному форматі за адресою центрального офісу відповідача: 03039, м. Київ, проспект Науки, 1, корпус 1. Позивач проігнорувала вимогу відповідача про вихід в очний формат роботи та не вийшла на роботу з 16.05.2022. Відповідач через заступника директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON] неодноразово в телефонному режимі пропонував позивачу з`явитися до центрального офісу відповідача та приступити до виконання роботи в очному форматі, при цьому позивачці було повідомлено, що відповідач позбавлений можливості забезпечити її роботою дистанційно. Позивачка не реагувала на пропозиції відповідача про вихід в очний формат роботи, на робочому місці не з`являлася. 18.07.2022 позивачка з`явилася за адресою центрального офісу відповідача, де їй Директором департаменту з управління персоналом [PERSON] було запропоновано ознайомитися з наказом № 110/П від 18.07.2022 «Про припинення простою працівника», позивачка відмовилася від ознайомлення із вказаним наказом, без повідомлення причин відмови, в присутності заступника директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON], директора з виробництва виробничого департаменту [PERSON] та директора департаменту з управління персоналом [PERSON], про що був складений Акт про відмову від ознайомлення [PERSON] з наказом від 18.07.2022 № 110/П «Про припинення простою». Крім того, 18.07.2022 заступник директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON], в присутності вказаних осіб, намагався вручити позивачці повідомлення про вихід та роботу в офісі відповідача з 25.07.2022. Позивачка в присутності вказаних осіб відмовилася від підписання повідомлення, не вказавши причин відмови. Про вказане було складено Акт про відмову від ознайомлення [PERSON] з повідомленням про вихід в офіс від 18.07.2022. В період з 25.07.2022 по 29.07.2022 включно позивачка на робочому місці не з`явилася, про причини неявки не повідомила, жодних заяв чи повідомлень відповідачу не надала, на телефонні дзвінки не відповідала, що підтверджується доповідними записками. Враховуючи вказане та те, що позивачка була відсутня на своєму робочому місці в період з 25.07.2022 по 29.07.2022 включно без поважних причин, відповідач прийняв рішення про звільнення позивачки за прогул, про що видав наказ № 120/П від 29.07.2022, який позивачці відправлено по пошті. Позивач зазначає, що були відсутні підстави для звільнення її за прогул, оскільки вона перебувала на простої, про скасування якого її не повідомили та не повідомили про необхідність з 'явитися на робочому місці, з наказом про скасування простою не ознайомили. Представник відповідача зазначає, що вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки 18.07.2022 позивачка з`явилася в офіс відповідача за адресою: 03039, м. Київ, проспект Науки, 1, корпус 1, де їй директором департаменту з управління персоналом [PERSON] було запропоновано ознайомитися з наказом № 110/П від 18.07.2022 «Про припинення простою працівника». Позивачка відмовилася від ознайомлення із вказаним наказом в присутності заступника директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON] та директора з виробництва виробничого департаменту [PERSON] , про причини відмови не повідомила, жодних пояснень не надала. Про відмову позивачки від підписання наказу № 110/П від 18.07.2022 «Про припинення простою працівника» був складений Акт про відмову від ознайомлення [PERSON] з наказом від 18.07.2022 № 110/П «Про припинення простою». Також, заступник директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON], в присутності вказаних вище осіб 18.07.2022 намагався вручити позивачці повідомлення про вихід та роботу в офісі з 25.07.2022. Проте позивачка в присутності заступника директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON], директора з виробництва виробничого департаменту [PERSON] і директора департаменту з управління персоналом [PERSON] відмовилася від підписання повідомлення, не вказавши причин відмови та не надавши жодних пояснень. Про вказане було складено Акт про відмову від ознайомлення [PERSON] з повідомленням про вихід в офіс від 18.07.2022. Щодо доводів позивачки, що вона перебувала з 20.05.2022 по 15.11.2022 у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду на підставі ч. 6 ст. 179 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки», то представник відповідача стверджує, що вказане не відповідає дійсності, оскільки відповідач не отримував від позивачки заяву про надання останній відпустки і доказів протилежного позивачкою не надано. Наприкінці травня 2022 року невідома особа залишила на охороні центрального офісу відповідача кольорову ксерокопію довідки № 194 від 20.05.2022 про потребу дитини позивачки у домашньому догляді. Вказана Довідка викликала сумніви у відповідача про законність її видачі, оскільки не можливо перевірити її автентичність; вказана довідка була видана у дату, коли ні позивачки, ні її дитини не було на території України; вказана довідка була видана через чотири дні після того, як всі працівники відповідача мали виходити в очний формат роботи в офіс. Враховуючи той факт, що позивачкою не надано відповідачу заяву про надання відпустки, оригіналу довідки та не повідомлено відповідача про свій намір піти у відпустку по догляду за дитиною, представник відповідача вважає, що в діях відповідача не було жодних порушень. З приводу твердження позивачки про те, що на момент звільнення остання була вагітна, а відповідач був повідомлений про це, представник відповідача зазначає, що позивачка не повідомляла відповідача про свою вагітність, жодних доказів своєї вагітності позивачка відповідачу не надавала та матеріали справи належних доказів повідомлення відповідача про вагітність позивачки не містять. Крім того, у позовній заяві позивачка вказує на те, що 06.06.2022 вона надіслала відповідачу лист із довідкою ЛКК про вагітність через засоби Укрпошти, а 09.06.2022 відповідач отримав вказану довідку про вагітність, що підтверджується чеком та трекінгом відправлення з сайту Укрпошти. Представник відповідача наголошує на тому, що вказане не відповідає дійсності та не підтверджується матеріалами справи, оскільки ні чеку, ні трекінгу, ні опису вкладення до цінного відправлення, який би підтверджував, що позивачкою було направлено відповідачу саме лист із довідкою ЛКК про вагітність не було додано в матеріали, які отримав відповідач. Також представник відповідача вказує, що розрахунок з позивачкою проведено, всі належні їй суми виплачені. З приводу твердження позивачки про те, що позивачка і відповідач нібито погодили альтернативний спосіб комунікації у вигляді листування у месенджері Телеграм відповідно до ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та позивачкою 20.05.2022 було направлено відповідачу заяву на відпусту без збереження заробітної плати по догляду за дитиною представник відповідача звертає увагу суду, що чинна станом на 20.05.2022 редакція Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не містила норму про альтернативні способи комунікації. Вказана норма була додана у ч. 2 ст. 7 вищезазначеного закону Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022, При цьому, відповідач не надав згоду позивачці чи будь-якому іншому працівникові на таку форму комунікації, як того вимагає ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідь на відзив У відповіді на відзив представник позивача стверджує, що відповідач не довів факту належного ознайомлення позивачки з наказом про припинення дистанційної роботи, простою та повідомлення про вихід на робоче місце. Весь час позивачка працювала дистанційно, перебуваючи за кордоном, про що відповідачу було відомо, і що підтверджується листуванням в Телеграмі з безпосереднім керівником [PERSON] та електронним листуванням з робочої електронної пошти позивачки, доступ до якої був закритий позивачці 18.05.2022. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Відтак, позивачка була впевнена, що: - з 24.02.2022 працює дистанційно, - з квітня 2022 року їй запроваджено простій, - з 20.05.2022 вона перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, - відповідач обізнаний про причини її відсутності. Тому відсутність позивачки на робочому місці була з поважних причин, про які були відомі відповідачу, тому звільнення за прогул, представник позивача вважає безпідставним та незаконним. Представник позивачки зазначає, що відповідачем не зафіксовано відсутність позивачки на роботі, оскільки відповідачем не було складено акт про відсутність позивачки на роботі, що є обов`язковою дією роботодавця для фіксації порушення працівником трудової дисципліни та вчинення прогулу; не зафіксовано час та конкретне місце відсутності позивачки. Відповідач не довів факту отримання від позивачки письмових пояснень про причини відсутності на робочому місці, не надав доказів визначення робочого місця позивачки, не навів змістовних заперечень щодо факту перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною з 20.05.2022, відповідач не довів того, що позивачка не була вагітна в момент звільнення. Заперечення У запереченнях представник відповідача вказує, що порядок доведення наказу про припинення дистанційного режиму роботи аналогічний порядку доведення наказу № 28/1/П від 24.02.2022 «Про встановлення дистанційної роботи працівникам ДП «КК «РОШЕН». Проте позивачка не оспорює наказ № 28/1/П від 24.02.2022 та спосіб його доведення до неї і з 24.02.2022 не з`являється на робочому місці, що свідчить про суперечливу поведінку позивачки. З приводу того, що наказ № 33/2/П від 15.04.2022 «Про припинення дистанційної роботи працівників ДП «КК «РОШЕН» не містить даних про ознайомлення з ним позивачки, відповідач вказує, що позивачка не з`являлася на робочому місці, перебувала за кордоном, адресу перебування за кордоном відповідачу не повідомила, а тому відповідач з об`єктивних причин не мав змоги ознайомити позивачку під підпис із вказаним наказом. Простій позивачки був оголошений на законних підставах, оскільки остання перебувала за кордоном і не мала змоги виконувати свої трудові функції. Щодо твердження позивачки про те, що вона продовжувала виконувати трудові функції дистанційно, відповідач зазначає, що вказане не відповідає дійсності і надані позивачкою роздруківки не доводять протилежне. Станом на дату повідомлення працівників відповідача (а саме на 15.04.2022), в тому числі і позивачки, про припинення дистанційного режиму роботи, частина друга статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачала, що у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються. Тобто, станом на 15.04.2022 у відповідача не було обов`язку повідомляти позивачку про скасування дистанційного режиму роботи за два місяці. У матеріалах справи міститься доповідна записка від 29.07.2022, в якій встановлено факт відсутності позивачки на роботі. Вказана доповідна записка підписана двома особами, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Крім того, вказана доповідна записка містить резолюцію директора ДП «КК «РОШЕН» - [PERSON]. Враховуючи принцип превалювання змісту над формою, а також те, що законодавство не встановлює вимог до форми акту про відсутність працівника на роботі, доповідна записка від 29.07.2022 є належним документом, яким зафіксована відсутність [PERSON] на роботі, та прирівнюється до акта про відсутність на роботі. Прогулом вважається відсутність працівника не просто на робочому місці, а на роботі. Враховуючи, що [PERSON] не з`являлася на території ДП «КК «РОШЕН» за адресою: Київ, проспект Науки, 1, корпус 1, тобто на роботі, докази чого надані відповідачем, її правомірно звільнено за прогул. Позивачка на зв`язок не виходила, що підтверджується доповідними записками, які знаходяться в матеріалах прави, а тому отримати пояснення від позивачки з об`єктивних причин було не можливо, обов`язок відповідача щодо отримання пояснень прямо залежить від права (бажання) позивача надати такі пояснення. Факт відмови можливо зафіксувати тільки у випадку, коли позивач вийшов на зв`язок і відмовився давати пояснення. Проте законодавство не містить вимог чи алгоритму дій, які би мали застосуватися відповідачем у випадку, коли позивачка ігнорує дзвінки відповідача. Відповідач повторно заявляє, що оригінал довідки чи заяви про надання позивачці відпустки по догляду за дитиною відповідач не отримував і доказів протилежного позивачкою не надано. Відповідач наголошує, що позивачка не надавала відповідачу заяву про надання їй відпустки і протилежного позивачкою не доведено, доказів, які би спростовували позицію відповідача, не надано. Відповідач отримав ксерокопію довідки без жодного супровідного листа. Отже, підстав для надання позивачці відпустки у відповідача не було. Позивачка стверджує, що надіслала на адресу відповідача лист із довідкою ЛКК про вагітність та що відповідач отримав таку довідку. Проте позивачка не надала жодних доказів надсилання такого листа відповідачу та його отримання відповідачем. Відповідач звертає увагу суду, що позивачка неправильно розраховує суму середнього заробітку, оскільки вказує розрахунковий період: січень-лютий 2022 року. Такі дії позивачки не ґрунтуються на законодавстві, оскільки позивачка отримувала заробітну плату у лютому і березні 2022 року, а на простої перебувала з квітня 2022 року, що підтверджується самою ж позивачкою у відповіді на відзив. Тому, розрахунок середнього заробітку, наданий позивачкою, не повинен братися судом до уваги, оскільки такий розрахунок є неправильним. Заява про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог від 03.03.2023 У вказаній заяві представник позивача зазначає, що заробітна плата позивачки на посаді фахівця із забезпечення виробництва Відділу забезпечення виробництва Виробничого департаменту становила 50000,00 грн (без врахування податків та нарахувань), з врахуванням податків 64048,00 грн, що підтверджується довідкою ОК 7 та довідкою про доходи №328, виданою відповідачем. За період з лютого по липень 2022 року позивачці була виплачена лише частину доходу. Заборгованість відповідача перед позивачкою за невиплату заробітної плати за період з березня 2022 по 25.10.2022 рік становить 214 989,48 грн. Позивачка працювала у відповідача в період з 22.12.2015 по 29.07.2022 та здобула право на частину щорічної відпустки пропорційно розміру відпрацьованого часу. У позивачки станом на 29.07.2022 було не використано 16 днів відпустки, які підлягали виплати в день звільнення. Тому, позивачка просить стягнути з відповідача компенсацію за 16 днів невикористаної відпустку в розмірі 32 747,36 грн. 05.12.2022 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі, до якого долучено наказ від 25.10.2022 про поновлення позивачки на посаді. Проте відповідачем не усунуто порушення прав позивача на роботу та отримання заробітної плати, оскільки: 1) відповідачем не надано доказів скасування наказу про звільнення, наданий наказ від 25.10.2022 про поновлення на роботі не містить рішення роботодавця скасувати наказ про звільнення позивачки; 2) не внесено запис про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі до паперової та електронної трудової книжки; 3) не допущено позивачку до виконання трудових функцій після видання наказу про поновлення, відповідач не забезпечив умови для реального поновлення позивачки на роботі; 4) не виплачено позивачці всіх належних сум (заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку 16 днів) та середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до ст. 235 КЗпП України. За твердженням представника позивача, відновлення порушеного права позивачки на працю не відбулось, тому позивач збільшив позовні вимоги в частині донарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який за період з 30.07.2022 по 02.03.2023 визначено у сумі 750 176,26 грн., виходячи із розрахунку заробітної плати за січень-лютий 2022 року. Відзив на заяву про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог від 03.03.2023 У вказаному відзив відповідач просить відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог, враховуючи уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог, в повному обсязі. Відповідач наголошує, що для звільнення позивачки за прогул були законні підстави, стороною позивачки не доведено, що звільнення [PERSON] відбулося незаконно та не доведено, що [PERSON] працювала по день звільнення - 29.07.2022. Заробітна плата [PERSON] складала 7220 грн, що підтверджується наказом № 189-П від 26.11.2021. Крім того, посада позивачки передбачає винагороду за інтенсивність у разі, коли позивачка виконує свої посадові обов`язки сумлінно і належним чином. Так, в лютому 2022 року [PERSON] виконувала роботу сумлінно, в інтенсивному режимі та належним чином, за що до заробітної плати отримала винагороду за інтенсивність праці. Проте, вже у березні 2022 року винагорода за інтенсивність праці була суттєво зменшена, оскільки через військову агресію російської федерації проти України у працівників відповідача, в тому числі і у позивачки, знизилася інтенсивність роботи через зниження кількості завдань. Враховуючи, що всі виробничі потужності відповідача зупинилися, а позивачка працювала саме на посаді фахівця із забезпечення виробництва, інтенсивність праці була суттєво знижена. Також деякі завдання позивачка не могла виконати з огляду на те, що з 02.03.2022 перебувала на території Словаччини. У березні 2022 року позивачці була виплачена винагорода за інтенсивність праці в зменшеному розмірі. Проте заробітна плата позивачки була виплачена їй в повному обсязі - в розмірі 7 220 грн. Твердження представника позивачки про фіксований розмір заробітної плати позивачки у 50 000 грн не ґрунтується на законодавстві та доказах, які подані самою ж стороною позивачки та наявні в матеріалах справи. Заробітна плата [PERSON] складалася із фіксованого окладу і винагороди за інтенсивність праці, яка кожного місяця була різною та залежала від якості (сумлінності) праці [PERSON] . Заборгованість по заробітній платі перед позивачкою у відповідача відсутня, оскільки в лютому-березні 2022 року позивачка отримувала заробітну плату в розмірі 7 220 грн, а з квітня 2022 року по липень 2022 року позивачка перебувала на простої. Відповідач вказує, що поновив позивачку на роботі з 29.07.2022 та виплатив їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підтверджується наказом № 175/П від 25.10.2022, копією відомості нарахування коштів № 109, копією платіжного доручення № 109 від 22.11.2022 та копією платіжного доручення № 13576 від 22.11.2022. Вимога від [PERSON] щодо внесення запису до трудової книжки до відповідача не надходила, паперова трудова книжка знаходиться у [PERSON] оскільки за її заявою була направлена на адресу особи, яку [PERSON] зазначила у своїй заяві, і не була надана [PERSON] після поновлення на роботі, а тому твердження щодо не внесення запису про поновлення на роботі до паперової трудової книжки не заслуговує на увагу. Представник відповідача зазначає, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, наданий представником позивачки, містить помилки та не відповідає порядку розрахунку середньої заробітної плати, визначеному в постанові Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Позивачка була звільнена 29.07.2022, тобто для розрахунку мав би братися травень, червень 2022 року. Проте позивачка у травні, червні 2022 року перебувала на простої, тобто не працювала, тому для розрахунку мали би братися виплати за попередні два місяці роботи, тобто за березень, квітень 2022 року. У квітні 2022 року позивачка перебувала на простої, а тому цей місяць виключається із розрахунку. [PERSON] в день звільнення не працювала, не пред`являла до відповідача вимоги про розрахунок і виплату компенсації за невикористані відпустки. Відповідач поновив [PERSON] на роботі до початку розгляду справи у суді, тому компенсація за відпустку не здійснюється, а позивачка не позбавлена можливості використати відпустку у встановленому законодавством порядку. Рух справи 26.08.2022 через систему «Електронний суд» від представника позивачки надійшла позовна заява з клопотанням про витребування доказів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022 головуючим суддею (суддею-доповідачем) визначено суддю Гринчак О.І. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 27.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 14.10.2022 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів. 07.11.2022 від відповідача надійшли заперечення. 10.11. 2022 від представника позивачки надійшли письмові пояснення. 10.11.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про повернення позовної заяви, про витребування доказів, про долучення доказів. Ухвалою суду від 10.11.2022 клопотання представника Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» про витребування доказів задоволено. Витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію, чи перетинала державний кордон України громадянин України [PERSON] за період з 24 лютого 2022 року до 03 червня 2022 року (включно). 05.12.2022 до суду від представника позивачки надійшли клопотання про витребування доказів, заява про збільшення позовних вимог, зміну предмету позову. 05.12.2022 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. 07.12.2022 до суду від представника позивачки надійшло клопотання про витребування доказів. 15.02. 2023 від представника позивачки надійшли заява про зміну предмету позову, заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, клопотання про витребування доказів. 15.02.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, витребування оригіналів електронних доказів, огляд доказів за їх місцезнаходженням, про долучення доказів. Ухвалою суду від 15.02.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, заява про збільшення позовних вимог, зміну предмету позову від 05.12.2022 залишена судом без розгляду у зв`язку з відповідним клопотанням представника позивача. Окрім того, 15.02.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову. Ухвалою суду від 15.02.2023 заяву представника позивача про зміну предмета позову постановлено не приймати до розгляду та повернути позивачу, оскільки стороною позивача не дотримано вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України. 02.03.2023 від представника позивачки надійшло клопотання про витребування доказів. 03.03.2023 від представника позивачки надійшла заява про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог. 08.03.2023 від представника відповідача надійшли заперечення проти задоволення заяви про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 08.03.2023 заяву про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог, подану представником позивача - адвокатом Лисенко Ганною Олександрівною (вх. № 9811 від 03.03.2023) разом з доданими документами прийнято до розгляду. 27.03.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та про долучення доказів. Ухвалою суду від 27.03.2023 клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Лисенко Ганни Олександрівни про витребування доказів (від 02.03.2023 № 9700) залишено без задоволення. Ухвалою суду від 27.03.2023 клопотання представника Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» про витребування доказів задоволено. Витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію, чи перетинала державний кордон України громадянин України [PERSON] за період з 24 лютого 2022 року до 02 березня 2023 року (включно). Ухвалою суду від 27.03.2023 клопотання представника Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» про витребування доказів задоволено. Витребувано у [PERSON] оригінали всіх електронних доказів, поданих нею до матеріалів справи № 754/7231/22 у паперових копіях у виді скрін-шотів з месенджеру Telegram та Microsoft Outlook, зокрема щодо листування позивачки з особами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 27.03.2023 від представника відповідача надійшла заява про забезпечення доказів шляхом огляду за їх місцезнаходженням. Розгляд заяви призначено на 31.03.2023. 28.03.2023 від представника відповідача надійшов відзив на заяву про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог від 03.03.2023. Ухвалою суду від 31.03.2023 заяву Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» про вжиття заходів забезпечення доказів у справі задоволено. Вжито заходів забезпечення електронних докази шляхом огляду в судовому засіданні повідомлень в групі в Теlegram-каналі під назвою «Підрозділи групи «Рошен» за 24.02.2022, 25.03.2022, 04.05.2022 та переліку учасників вказаної групи. 31.03.2023 до суду від Державної прикордонної служби України надійшла інформація про перетин державного кордону України [PERSON] 11.04.2023 від представника позивачки надійшла заява на виконання вимог ухвали суду, в якій представник просить оглянути оригінали електронних доказів, поданих позивачкою, шляхом демонстрації екрана та пристроїв (носіїв інформації) за участі позивача в режимі відеоконференції поза приміщенням суду. 11.04.2023 від представника позивачки надійшло клопотання про витребування доказів (уточнене). 17.04.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 17.04.2023 клопотання представника [PERSON] - адвоката Лисенко Ганни Олександрівни про витребування доказів задоволено. Визнано поважними причини пропуску процесуального строку та поновлено строк для подання клопотання про витребування доказів. Витребувано у Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» документи. 08.06.2023 представником відповідача на виконання вимог суду надано документи. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 08.06.2023, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 04.09.2023 представником відповідача подано додаткові пояснення. 17.11.2023 від представника позивачки надійшли письмові судові дебати, у яких представник, окрім іншого, просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за ст. 117 КЗпП України у розмірі 2 319 212,16 грн, тобто ту вимогу, яка не є предметом даного позову. У судовому засіданні 17.11.2023 позивачка та її представник просили задовольнити позовні вимоги, представник відповідача - відмовити у позові. Фактичні обставини справи, встановлені судом 22.12.2015 [PERSON] прийнята на посаду менеджера постачання відділу забезпечення виробництва Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» згідно з наказом від 21.12.2015 № 145. 02.04.2018 позивачку переведено на посаду менеджера з постачання відділу постачання департаменту постачання та зовнішньоекономічної діяльності згідно з наказом від 30.03.2018 № 37-п. 01.09.2021 позивачку переведено на посаду фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту згідно з наказом від 28.08.2021 № 136-П. 24.02.2022 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про встановлення дистанційної роботи працівникам ДП «КК «РОШЕН» № 28/1/П, згідно з яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану на території України з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 відповідно до частини 1 статті 60-2 КЗпП України з метою забезпечення безпеки працівників наказано: - запровадити з 24.02.2022 працівникам ДП «КК «РОШЕН» дистанційну роботу; - безпосереднім керівникам довести підлеглим працівникам доступним способом - електронною поштою, в месенджерах та ін., що на них поширюються Правила внутрішнього трудового розпорядку. Упродовж робочого часу, визначеного ПВТР, працівники зобов`язані виконувати свої посадові обов`язки, відповідати на дзвінки керівника та колег, перевіряти корпоративну електронну пошту та оперативно відповідати на листи. У разі відсутності можливості виконувати свої посадові обов`язки працівник зобов`язаний повідомити про це свого безпосереднього керівника у доступний для нього спосіб при першій можливості; - працівники зобов`язані повідомляти про зміну свого місцезнаходження безпосереднього керівника у доступний спосіб при першій можливості; - керівники структурних підрозділів зобов`язані повідомляти про зміну свого місцезнаходження та своїх підлеглих департамент персоналу у доступний спосіб при першій можливості; - відділу ІТ інфраструктури департаменту інформаційних технологій забезпечити технічні можливості дистанційної роботи працівникам за допомогою VPN-технології; - про відміну дистанційної роботи працівників буде повідомлено завчасно доступним способом - електронною поштою, в месенджерах та ін. 31.03.2022 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про простій працівника» № 29/1/П, згідно з яким у зв`язку із відсутністю організаційних умов, необхідних для виконання роботи, на підставі ч. 1 ст. 34, ст. 113 Кодексу законів про працю України, наказано: - оголосити простій не з вини працівника із 01 квітня 2022 року до дати, коли з`являться умови, необхідні для виконання роботи - [PERSON] , фахівцю із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту; - безпосередньому керівнику довести інформацію [PERSON] у можливий спосіб про початок простою; - бухгалтерії фінансового департаменту оплатити [PERSON] час простою у розмірі 2/3 посадового окладу; - Департаменту з управління персоналом підготувати проект наказу про припинення простою з дати, коли з`являться умови, необхідні для виконання роботи [PERSON] ; - безпосередньому керівнику у день видання наказу про припинення простою забезпечити оповіщення про це [PERSON] 15.04.2022 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про припинення дистанційної роботи працівників ДП «КК «РОШЕН» № 33/2/П, згідно з яким у зв`язку із необхідністю забезпечення організації належної роботи підприємства, наказано: - припинити працівникам ДП «КК «РОІІІЕН» дистанційну роботу і з 16.05.2022 приступити до виконання посадових обов`язків за місцезнаходженням центрального офісу ДП «КК «РОШЕН» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, корпус 1; - Департаменту персоналу завчасно повідомити працівникам підприємства про припинення дистанційної роботи та необхідність виходу в офіс з 16.05.2022 електронною поштою та в месенджері Telegram у чаті підрозділів компанії; - безпосереднім керівникам продублювати інформацію, вказану у п. 1 і п. 2, підлеглим працівникам доступним способом - електронною поштою, в месенджерах та ін.; - працівникам підприємства у разі відсутності можливості виходу в офіс 16.05.2022 завчасно повідомити про це свого безпосереднього керівника у доступний для нього спосіб при першій можливості із зазначенням причин неможливості явки в офіс в зазначену дату. 20.05.2022 [PERSON] склала заяву, адресовану директору Дочірнього підприємство «Кондитерська корпорація «РОШЕН», згідно з якою у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді просила надати відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 20.05.2022 по 15.11.2022 з огляду на довідку № 194 про потребу дитини у домашньому догляді, видану 20.05.2022 ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка». Доказів того, що був виданий наказ про надання позивачці відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 20.05.2022 матеріали справи не містять. 01.06.2022 ТОВ «Медичний центр здоров`я та реабілітації «100 відсотків життя» видано [PERSON] довідку ЛКК №01/06-22, в якій підтвердили у неї вагітність 12 тижнів. 18.07.2022 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про припинення простою працівника» № 110/П у зв`язку із відновленням організаційних умов, необхідних для виконання роботи, наказано: - припинити з 25.07.2022 простій не з вини працівника, оголошений із 01 квітня 2022 року згідно з наказом від 31.03.2022 № 29/1/П, [PERSON] , фахівцю із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту; - безпосередньому керівнику довести інформацію [PERSON] у можливий спосіб про припинення простою та необхідність приступити до виконання своїх посадових обов`язків. 18.07.2022 заступник директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON] склав повідомлення [PERSON] , в якому йдеться про те, що згідно з наказом ДП «КК «Рошен» № 33/2/П від 15.04.2022 всі співробітники ДП «КК «Рошен» зобов`язані виконувати свої функціональні обов`язки за місцезнаходженням центрального офісу ДП «КК «РОШЕН» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, корпус 1 в очному форматі з 16.05.2022. Наразі у компанії немає можливості забезпечити дистанційну роботу працівникам. У зв`язку з цим повідомлено позивачці про необхідність перебувати на робочому місці в офісі ДП «КК «РОІІІЕН» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, корпус 1 з 25.07.2022 для виконання своїх трудових обов`язків в очному форматі. 18.07.2022 директор з виробництва виробничого департаменту [PERSON], заступник директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON], директор департаменту з управління персоналом [PERSON] склали акт відмову від ознайомлення [PERSON] з повідомленням вихід в офіс, згідно з яким 18 липня 2022 року фахівцю із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту [PERSON] було запропоновано отримати і ознайомитись із письмовим повідомленням від 18.07.2022 про те, що з 25.07.2022 вона має приступити до виконання своїх посадових обов`язків за місцезнаходженням ДП «КК «РОШЕН» - м. Київ, проспект Науки, 1, корп. 1. Отримати та ознайомитись із вказаним повідомленням [PERSON] відмовилась. 18.07.2022 директор з виробництва виробничого департаменту [PERSON], заступник директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON], директор департаменту з управління персоналом [PERSON] склали акт про відмову від ознайомлення [PERSON] з наказом від 18.07.2022 № 110/П «Про припинення простою». 25.07.2022 заступник директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON] повідомив доповідною запискою директора Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» [PERSON], директора з виробництва виробничого департаменту [PERSON] 25.07.2022 фахівець із забезпеченні виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту [PERSON] на робочому місці, яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, корпус 1, не з`явилася, про причини неявки не повідомила, жодних заяв чи повідомлень від [PERSON] не надходило. [PERSON] 25.07.2022 не приступила до виконання своїх посадових обов`язків за місцезнаходженням ДП «КК «РОШЕН», адреса: м. Київ, проспект Науки, 1, корп. 1 без поважних причин. Аналогічні доповідні записки складені 26.07.2022, 27.07.2022, 28.07.2022 та 29.07.2022. При цьому, у доповідній записці від 29.07.2022 викладено пропозицію розглянути питання про звільнення фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту [PERSON] за систематичний прогул, який тривав з 25.07.2022 по 29.07.2022 включно. Згідно з табелем за квітень, травень, червень та з 1 по 22 липня 2022 року позивачці зафіксовано простій, а 25, 26, 27, 28, 29 липня 2022 року - прогул. Відповідно до інформації, наданої з програми «Inner Range», яка використовується відповідачем для фіксування входу/виходу працівників, 25, 26, 27, 28, 29 липня 2022 року [PERSON] не відвідувала офіс ДП «КК «РОШЕН», адреса: м. Київ, проспект Науки, 1, корп. 1. Згідно з інформацією від Державної прикордонної служби України [PERSON] перетинала державний кордон України: 01.03.2022 - виїзд, 09.07.2022 - в`їзд, 22.07.2022 - виїзд, 24.09.2022 - в`їзд, 21.10.2022 - виїзд. 29.07.2022 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про звільнення працівника» № 120/П, яким [PERSON] звільнено з посади фахівця із забезпечення виробництва з 29.07.2022 за прогул без поважних причин згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України. 18.08.2022 [PERSON] звернулася із заявою до відповідача, згідно з якою у зв`язку з неможливістю прибути до м. Києва просила надіслати її трудову книжку на відділення нової пошти № 164 . 20.08.2022 відповідач надіслав позивачці трудову книжку. 06.10.2022 ТОВ «Медичний центр здоров`я та реабілітації 100% життя» видано [PERSON] довідку № 06/10-22 для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 06.10.2022 по 08.02.2023. 25.10.2022 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про поновлення на роботі працівника» № 175/П, згідно з яким [PERSON] поновлено на посаді фахівця із забезпечення виробництва з 29.07.2022 за основним місцем роботи на умовах повної зайнятості. Оплата праці з посадовим окладом 7525 грн згідно зі штатним розписом. 10.11.2022 [PERSON] склала заяву, адресовану директору Дочірнього підприємство «Кондитерська корпорація «РОШЕН», згідно з якою просила надати відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами з 06 жовтня 2022 року по 08 лютого 2023 року тривалістю 126 календарних днів та призначити відповідну допомогу на підставі довідки ТОВ «Медичний центр здоров`я та реабілітації 100% життя» від 06.10.2022 № 06/10-22. Вказана заява та дублікат довідки від 06.10.2022 № 06/10-22 надіслані відповідачу листом з описом вкладення. Згідно з розрахунковим листом за жовтень 2022 року позивачці нараховано за серпень 2022 року - 7525,00 грн, за вересень 2022 року - 7525,00 грн та за жовтень 2022 року - 7525 грн, а всього нарахований оподатковуваний дохід склав 22575,00 грн, до виплати 18172,86 грн. 22.11.2022 відповідач згідно з платіжними дорученнями № 13576 від 22.11.2022, №109 від 22.11.2022 виплатив позивачці 18172,86 грн. 23.12.2022 [PERSON] видано листок непрацездатності серії АЛД № 435606 з 06.10.2022 на 126 календарних днів у зв`язку з вагітністю (30 тижнів). 27.01.2023 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про надання відпустки по вагітності і пологам [PERSON] » № 20/1/В, згідно з яким [PERSON] , фахівцю із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту, надано відпустку по вагітності і пологам з 06.10.2022 по 08.02.2023 включно на 126 календарних днів; підстава: заява [PERSON] , листок непрацездатності № АЛД 435606 від 23.12.2022. 08.02.2023 [PERSON] склала заяву, адресовану директору Дочірнього підприємство «Кондитерська корпорація «РОШЕН», згідно з якою просила надати відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.02.2023 по 22.12.2025. Вказана заява та копія свідоцтва про народження дитини надіслані відповідачу листом з описом вкладення. 16.02.2023 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про надання [PERSON] відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років» № 37/1/В, згідно з яким [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років на період з 09.02.2023 по 22.12.2025 на 1034 календарних днів; підстава: заява [PERSON] від 08.02.2023; копія свідоцтва про народження № 2730 від 28.12.2022. Згідно з довідкою б/н від 07.06.2023, а також витягами зі штатного розпису оклад позивачки з січня по квітень 2022 року становив 7220,00 грн, з травня по липень 2022 року - 7435,00 грн, з серпня 2022 року - 7525,00 грн, з 01.12.2022 - 7745,00 грн. Заробітна плата складалася із посадового окладу та доплат. Згідно з довідкою № 360 від 06.06.2023 заробітна плата позивачки становила: січень 2022 р. нараховано 54 577,86 грн, виплачено 43 935,18 грн; лютий 2022 р. нараховано 62 112,00 грн, виплачено 50 000,16 грн; березень 2022 р. нараховано 24 844,72 грн, виплачено 20 000,00 грн; квітень 2022 р. нараховано 2 521,28 грн, виплачено 2 029,63 грн; травень 2022 р. нараховано 4 956,69 грн, виплачено 3 990,14 грн; червень 2022 р. нараховано 4 956,69 грн, виплачено 3 990,14 грн; липень 2022 р. нараховано 6 211,94 грн, виплачено 5 000,61 грн; жовтень 2022 р. нараховано 22 575,00 грн, виплачено 18 172,86 грн; березень 2023 р. нараховано 122 516,10 грн, виплачено 122 516,10 грн. Норми права та мотиви суду Відповідно до ч. 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з приписами ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Щодо відсутності на роботі За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина перша статті 147 КЗпП). Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 листопада 2021 року у справі № 235/5659/20 зазначено, що: «прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2021 року у справі № 212/9516/19 зазначено, що «пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами». Судом у цій справі встановлено, що позивачка після припинення працівникам ДП «КК «РОІІІЕН» дистанційної роботи з 16.05.2022, та припинення їй з 25.07.2022 простою не з вини працівника з 25.07.2022 не приступила до виконання посадових обов`язків та 25, 26, 27, 28, 29 липня 2022 року на робочому місці, яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, корпус 1 , не з`явилася, що зафіксовано у табелі за липень 2022 року, у даних з програми «Inner Range», яка використовується відповідачем для фіксування входу/виходу працівників, та доповідних записках заступника директора департаменту з логістики виробничого департаменту [PERSON] за 25.07.2022, 26.07.2022, 27.07.2022, 28.07.2022 та 29.07.2022. Окрім того, 25, 26, 27, 28, 29 липня 2022 року позивачка не перебувала на території України, адже виїхала за межі України 22.07.2022. Згідно з матеріалами справи роботодавець повідомив позивачку як про запровадження дистанційної роботи, так і про її припинення шляхом розміщення повідомлення в Теlegram-каналі під назвою «Підрозділи групи «Рошен», учасником якої є позивачка, що підтверджується скріншотами повідомлень в Теlegram-каналі під назвою «Підрозділи групи «Рошен» за 24.02.2022, 25.03.2022, 04.05.2022, скріншотом із даними учасника вказаної групи - [PERSON] , та оглянутими судом оригіналами цих доказів (повідомлень) в порядку забезпечення доказів (а.с. 212-217 т. ІІ). Сторони визнають факт, що 18.07.2022 позивачка з`явилася за адресою центрального офісу відповідача. При цьому, матеріали справи містять повідомлення роботодавця від 18.07.2022 адресоване позивачці про те, що згідно з наказом ДП «КК «Рошен» № 33/2/П від 15.04.2022 всі співробітники ДП «КК «Рошен» зобов`язані виконувати свої функціональні обов`язки за місцезнаходженням центрального офісу ДП «КК «РОШЕН» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, корпус 1 в очному форматі; акт про відмову від 18.07.2022 від ознайомлення [PERSON] з повідомленням про вихід в офіс; акт 18.07.2022 про відмову від ознайомлення [PERSON] з наказом від 18.07.2022 № 110/П «Про припинення простою». Доказів на спростування цих обставин стороною позивача не надано. Позивачка у позовній заяві, стверджуючи, що була відсутня на роботі з поважних причин, посилається на те, що з 20.05.2022 по 15.11.2022 перебувала у відпустці по догляду за дитиною на підставі ч. 6 ст. 179 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки». Щодо вказаного твердження суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця. Згідно з ч. 7 ст. 179 КЗпП України у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 487/8206/18 (провадження № 14-164цс20) зазначено, що «право на отримання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною вважається реалізованим з моменту надання відповідної заяви роботодавцеві з підтвердженням хвороби дитини медичним висновком». Положеннями ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19 та від 19 січня 2022 року у справі № 202/2965/21. Позивачка у позовній заяві стверджує, що 20.05.2022 повідомила керівника [PERSON] про необхідність догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку на підставі, виданої Медичним центром «Добробут» довідки № 194 про потребу дитини у домашньому догляді з 20.05.2022 по 15.11.2022. Вказує, що також повідомила керівника та менеджера з персоналу [PERSON] про те, що оригінал довідки залишила на охороні в офісі відповідача. Також позивачка стверджує, що 20.05.2022 вона подала заяву про надання відпустки по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду на підставі ч. 6 ст. 179 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки» на період з 20.05.2022 по 15.11.2022, яку направила менеджеру з персоналу на Телеграм, оскільки на той час перебувала за межами України. Позивачка зазначає, що менеджер з персоналу отримала заяву та оригінал довідки ЛКК та передала її директору департаменту [PERSON] , що підтверджується електронним листуванням через Телеграм. Через повномасштабну війну в Україні у позивачки не було можливості з`явитися 20.05.2022 та особисто подати заяву відповідачу, оскільки на той час вона разом з дитиною перебувала за межами України, в Словаччині. Надані представником позивачки до матеріалів справи скріншоти переписки не можуть бути визнані належними і допустимими доказами, оскільки: 1) на виконання вимог ухвали суду позивачкою не було надано для дослідження саме оригіналів електронних доказів (повідомлень в Теlegram-каналі), натомість були надані лише скріншоти; 2) роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Наданий представником позивачки до матеріалів справи аудіозапис під назвою «Обрізана версія зустрічі 18.07.2022 Рошен» також є неналежним доказом, оскільки не дає можливості ідентифікувати співрозмовників, не дає можливості визначити, чи надавали вони згоду на проведення аудіозапису, і сама назва цього запису свідчить про відсутність цілісності такого запису. Представник позивачки посилається на положення ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до частини другої якої у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. Однак положення ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у вказаній редакції були запроваджені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX та набрали чинності лише 19.07.2022. Отже, станом на 20.05.2022 положення ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не діяли, тому посилання представника позивачки на них є необгрунтованими. У цій справі позивачка не надала доказів того, що направила роботодавцю або засобами поштового зв`язку в паперовому виді з власноручним підписом, або засобами електронного зв`язку з електронним підписом заяву від 20.05.2022 про надання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 20.05.2022 по 15.11.2022 та оригінал (в паперовому виді чи з електронним підписом) довідки № 194 про потребу дитини у домашньому догляді, виданої 20.05.2022 ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», як і не надала доказів прийняття цієї заяви та довідки роботодавцем особисто. Окрім того, повернувшись в Україну 09.07.2022, позивачка з`явилася в офісі 18.07.2022 та могла подати оригінал такої заяви та оригінал довідки безпосередньо роботодавцю, проте цього не зробила. Водночас, роботодавець зберігав за позивачкою робоче місце до моменту її повернення в Україну та появи в офісі 18.07.2022 та сплачував 2/3 посадового окладу. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] була відсутня на роботі 25, 26, 27, 28, 29 липня 2022 року з поважних причин. Щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. На момент звільнення позивачка знаходилась у стані вагітності, що підтверджується довідкою ЛКК №01/06-22 від 01.06.2022, виданою ТОВ «Медичний центр здоров`я та реабілітації «100 відсотків життя», в якій зафіксовано у позивачки вагітність 12 тижнів. Окрім того, згодом позивачці було видано листок непрацездатності серії АЛД № 435606 з 06.10.2022 на 126 календарних днів у зв`язку з вагітністю (30 тижнів), надано відповідачем відпустку по вагітності і пологах з 06.10.2022 по 08.02.2023 включно на 126 календарних днів; а потім у зв`язку з народженням дитини надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.02.2023 по 22.12.2025. У постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 505/3097/17-ц зазначено, що «перебування позивача у стані вагітності на день її звільнення за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, за відсутності ліквідації підприємства, установи, організації, наявність дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179 КЗпП України), а у одиноких матерів за наявності дитини віком до 14 років або дитини-інваліда, є безумовною підставою для поновлення звільненої особи на раніше займаній посаді. Наявність вагітності на час звільнення є підставою для поновлення на роботі, а несвоєчасне повідомлення працівницею роботодавця про свою вагітність не впливає на застосування гарантій, передбачених Кодексом законів про працю України». З огляду на те, що позивачка перебувала у стані вагітності станом на день її звільнення, що відбулося за ініціативою роботодавця, таке звільнення є незаконним. У цій справі встановлено, що 25.10.2022 відповідач видав наказ, яким поновив позивачку з 29.07.2022 на роботі, однак наказу про її звільнення не скасував, тому такий наказ має бути визнаний незаконним та скасованим у судовому порядку. З огляду на це, позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу №120/П від 29.07.2022, виданого Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» про звільнення [PERSON] з посади фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за прогул без поважних причин, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо поновлення на посаді фахівця Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У постанові від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення. Судом встановлено, що 25.10.2022 Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» видано наказ «Про поновлення на роботі працівника» № 175/П, згідно з яким [PERSON] поновлено на посаді фахівця із забезпечення виробництва з 29.07.2022 за основним місцем роботи на умовах повної зайнятості. Отже, спір між сторонами в частині вимоги про поновлення [PERSON] на посаді фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» з 29.07.2022 на момент розгляду справи відсутній, тому провадження у цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору. Щодо стягнення заборгованості із заробітної плати У заяві про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з березня 2022 року по 29.07.2022 у розмірі 214 989,48 грн. При цьому, представник позивачки вказує, що заробітна плата позивачки на посаді фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва Виробничого департаменту становила 50000,00 грн (без врахування податків та нарахувань), з врахуванням податків 64048,00 грн. Відповідно до п. 1.2 Положення про оплату праці працівників Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН», що є додатком № 2 до колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» на 2021-2030 роки, до витрат на оплату праці включаються наступні складові: - основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу, відповідно до встановлених норм праці (норми часу, обслуговування, посадові обов`язки) за тарифними ставками (окладами), відрядними розцінками робітників та посадовими окладами керівників, фахівців, технічних службовців, включаючи в повному обсязі внутрішнє сумісництво; - додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством України, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - інші заохочувальні та компенсаційні виплати - включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства України або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Як уже зазначалося, згідно з довідкою б/н від 07.06.2023, а також витягами зі штатного розпису оклад позивачки з січня по квітень 2022 року становив 7220,00 грн, з травня по липень 2022 року - 7435,00 грн, з серпня 2022 року - 7525,00 грн, з 01.12.2022 - 7745,00 грн. Заробітна плата складалася із посадового окладу та доплат. Згідно з довідкою № 360 від 06.06.2023 заробітна плата позивачки за спірний період становила: березень 2022 р. нараховано 24 844,72 грн, виплачено 20 000,00 грн; квітень 2022 р. нараховано 2 521,28 грн, виплачено 2 029,63 грн; травень 2022 р. нараховано 4 956,69 грн, виплачено 3 990,14 грн; червень 2022 р. нараховано 4 956,69 грн, виплачено 3 990,14 грн; липень 2022 р. нараховано 6 211,94 грн, виплачено 5 000,61 грн (а.с. 136 т. ІІІ). Доводи представника позивачки про те, що заробітна плата позивачки на посаді фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва Виробничого департаменту становила 50000,00 грн (без врахування податків та нарахувань), з врахуванням податків 64048,00 грн, не підтверджені доказами, що наявні в матеріалах справи. Навпаки довідкою б/н від 07.06.2023 (а.с. 137 т. ІІІ) підтверджується, що заробітна плата позивачки складалася із заробітної плати відповідно до штатного розпису та доплат, що відповідає приписам п. 1.2 Положення про оплату праці працівників Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН», і щомісяця заробітна плата була різною. Доводи представника позивачки про фіксований розмір заробітної плати позивачки у 50000 грн спростовуються як доказами сторони позивача (довідка ОК-7), так і доказами сторони відповідача (довідки № 360 від 06.06.2023, б/н від 07.06.2023). Судом у цій справі встановлено, що з 24.02.2022 працівникам ДП «КК «РОШЕН» запроваджено дистанційну роботу, а з 01.04.2022 позивачці оголошено простій не з вини працівника з виплатою їй 2/3 посадового окладу. Згідно з довідкою б/н від 07.06.2023 у березні 2022 року заробітна плата, нарахована відповідно до відпрацьованих днів (без утримання податків) склала 7220,00 грн, доплата (без утримання податків) - 17624,72 грн, до видачі - 20000,00 грн. Вказані кошти були виплачені позивачці. З 01.04.2022 по 24.07.2022 позивачці був оголошений простій не з вини працівника з виплатою їй 2/3 посадового окладу, тому підстав для виплати їй повного посадового окладу та доплат за інтенсивність не було. Нараховані у цей період кошти виплачені позивачці. З огляду на зазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості з невиплаченої заробітної плати за період з березня 2022 року по 29.07.2022 у розмірі 214 989,48 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Щодо стягнення компенсації за 16 днів невикористаної відпустки У заяві про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог представник позивачки зазначає, що у позивача станом на 29.07.2022 було не використано 16 днів відпустки, які підлягали виплаті в день звільнення, тому просить стягнути компенсацію за 16 днів відпустки у розмірі 32747,36 грн. Згідно з довідкою від 06.06.2023 № 06/К [PERSON] станом на 06 червня 2023 року має 22 (двадцять два) календарних дні невикористаної відпустки з яких: за період роботи з 22.12.2020 по 21.12.2021 - 4 календарні дні; за період роботи з 22.12.2021 по 29.07.2022 - 15 календарних днів; за період роботи з 22.12.2022 по 21.12.2023 - 3 календарні дні. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Судом встановлено, що [PERSON] в день звільнення не працювала, доказів того, що вона пред`явила до відповідача вимогу про розрахунок і виплату компенсації за невикористані дні відпустки матеріали справи не містять. З огляду на те, що трудові відносини позивачки з відповідачем продовжуються, адже відповідач поновив [PERSON] на роботі, і позивачка не позбавлена можливості використати відпустку у встановленому законом порядку, підстав для стягнення компенсації за невикористані дні відпустки немає. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу У заяві про уточнення (конкретизацію) та збільшення позовних вимог представник позивачки просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.07.2022 по 02.03.2023 у розмірі 750 176,26 грн та вказує, що розрахунковим періодом має бути сумарна заробітна плата позивача за січень-лютий 2022 року. З такими твердженнями суд не погоджується, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до абзаців четвертого, п`ятого пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі - Порядок) у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Застосовуючи положення абзаців четвертого, п`ятого пункту 2 розділу ІІ Порядку суд приходить до висновку, що розрахунковим періодом для визначення середньої заробітної плати - є березень, квітень 2022 року, оскільки позивачку було звільнено з роботи 29.07.2022, а в травні-червні 2022 року позивачка не працювала, адже їй було оголошено простій. Відповідно до абзацу шостого пункту 2 розділу ІІ Порядку час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану. Отже, на підставі абзацу шостого пункту 2 розділу ІІ Порядку із розрахункового періоду, яким є березень-квітень 2022 року, має бути виключений час простою у квітні 2022 року, оскільки оплата у період простою становила 2/3 посадового окладу. Таким чином, заробітна плата позивачки у березні становила 24844,72 грн, кількість робочих днів у березні 22, тому середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку становить 24844,72 грн : 22 роб.дні = 1129,31 грн. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що середньоденну заробітну плату необхідно визначити із посадового окладу, оскільки в березні 2022 року позивачці нараховано заробітну плату 24844,72 грн, яка складається з 7220,00 грн посадового окладу, 17624,72 грн доплати, що є додатковою заробітною платою. Середній заробіток за час вимушеного прогулу має бути нарахований за робочі дні у період з 30.07.2022 по 05.10.2022, тобто за 48 робочих днів. При цьому, необґрунтованими є позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 06.10.2022 по 02.03.2023, оскільки з 06.10.2022 по 08.02.2023 позивачці була надана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, а з 09.02.2023 позивачці надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років на період з 09.02.2023 по 22.12.2025. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу за 48 робочих днів у періоді з 30.07.2022 по 05.10.2022 становить: 48 роб.днів * 1129,31 грн =54 206,88 грн. При цьому, відповідачем було нараховано після поновлення позивачки на роботі оподаткований дохід у розмірі 22575,00 грн, з якого після сплати податків виплачено 18172,86 грн. Доводи представника позивача, що оскільки призначенням платежу вказано «заробітна плата», а не «середній заробіток», тому таку виплату не потрібно враховувати, суд відхиляє, оскільки за своєю правовою природою середній заробіток за час вимушеного прогулу є заробітною платою, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, і на цій же підставі судом було прийнято до розгляду вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу без сплати позивачкою судового збору. Відповідно, з відповідача на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 липня 2022 року по 05 жовтня 2022 року в розмірі 31 631,88 грн (54 206,88 грн - 22575,00 грн ) з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків та зборів. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за задоволені позовні вимоги (одну немайнову та одну майнову вимоги), від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial