Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

02 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою відповідно до якої просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції в Дніпропетровській області 15 жовтня 2010 року; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 жовтня 2010 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2022 року виявилось, що в них різні погляди на життя, які унеможливлюють спільне проживання однією сім`єю зараз і в подальшому. Фактично шлюбні стосунки і спільне проживання припиненні з серпня 2023 року. Внаслідок цього зникло почуття взаємної любові, сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явилася, надав заяву про слухання справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просять суд їх задовольнити. 26 жовтня 2023 року від представника відповідача адвоката Амельчишина О.В. надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого останній вказує, що відповідач підтверджує наступні обставини, що 15 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . В даний час сторони проходять військову службу за мобілізацією в ЗСУ та фактичні шлюбні стосунки припинені з серпня 2023 року. Інші викладені у позовній заяві обставини відповідач не визнає. Так, починаючи з 2022 року позивачка почала підтримувати стосунки з іншим чоловіком і майже повністю припинила виконувати материнські обов`язки, життям доньки не цікавиться, ці обставини дійсно унеможливлюють спільне проживання сторін однією сім`єю. Під час проходження військової служби спільна донька проживає з батьками відповідача. Судового спору з позивачем щодо місця проживання дитини і щодо поділу майна на теперішній час між сторонами немає. 20 листопада 2023 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Амельчишина О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, проти задоволення позову, з врахуванням відзиву, не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 15 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 15 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №190. (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження. (а.с.6). Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2023 року. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, що поступово призвело до втрати почуттів любові, взаєморозуміння та взаємоповаги, без чого неможливо існування сім`ї. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб. У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв'язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 536,80 грн., а інші 50% (536,80 грн. відповідно) - повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved