Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У лютому позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, в якому просить: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.07.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №780; - малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишити на проживанні, вихованні та утриманні разом з батьком [PERSON] ; - встановити факт, що [PERSON] самостійно виховує неповнолітню доньку [PERSON] та [PERSON] , здійснює постійний догляд та утримання. Позов мотивований тим, що з 08.07.2015 року сторони перебуваються у шлюбі. Від даного шлюбу у сторін двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх двох років сімейне життя та подружні стосунки між сторонами поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Втрачено почуття любові та поваги. З травня 2022 року подружжя не проживає разом та спільні діти проживають разом з батьком та перебувають на забезпеченні і вихованні батька. Відповідач останнім часов спіілкується з дітьми тільки телефоном та у вихованні та утриманні дітей не приймає участі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 01.08.2023 року подала до суду відзив в якому визнає позовні вимоги. В судове засіадння представник третьої особи не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`я-сувавши обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.07.2015 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №780. Від даного шлюбу у подружжя є діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки від 17.01.2017 року №12140 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . 11.02.2023 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали договір між батьками про проживання та виховання дитини, відповідно до умов якого місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] визначили місце проживання батька, на батька у повному обсязі покладається фінансове забезпечення, утримання та виховання дітей. Згідно висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] встановлено, що Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація як орагн опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з батьком, [PERSON] . Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено факт самостійного виховання та утримання позивачем малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки мати [PERSON] участі в утриманні та вихованні їх спільних з позивачем дітей не бере, про що свідчать також визнання позову відповідачем. Вирішуючи позовну вимогу позивача про визначення місця проживання дітей разом із батьком, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати малолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, позивач подав до суду договір між батьками про проживання та виховання дитини, в якому визначено місцем проживання дітей, місце проживання батька. У зв`язку із вказаним, необхідно встановити факт, що після розірвання шлюбу малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишти на проживанні, вихованні та утриманні разом з батьком [PERSON] . Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та встановлення факту самостійного виховання і утримання позивачем малолітніх дітей відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу та встановлення вищезазначених фактів не заперечується сторонами, особисті та майнові права сторін не будуть порушені.

Outcome: approved