Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачем-1 01.09.2010р. укладений договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по [ADDRESS] . Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідач не виконує зобов`язання з оплати комунальних послуг, а тому за даними бухгалтерського обліку абонентського відділу заборгованість станом на 01.08.2023р. становить 14 309, 79 грн. Від пропозиції про реструктуризацію боргу відповідач відмовився, при цьому здійснила оплату в розмірі 1000, 00 грн 14.02.2023р., після направлення претензії. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 14 309, 79 грн та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 07.09.2023р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.38). Згідно ухвали суду від 05.10.2023р. до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] (а.с.56). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач-1 копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 20.09.2023 р. (а.с.47), в установлений судом 15-денний строк відзив на позов не направила. Відповідачу-2 копія позовної заяви з додатками та ухвала про відкриття провадження у справі направлені за адресою реєстрації, але у зв`язку з її відсутністю повернуті 24.10.2023 р., що відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення повістки (а.с.59), в установлений судом 15-денний строк відзив на позов не направила. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 01.09.2010р. між Машівським житлово-комунальним господарством та [PERSON] укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за умовами якого позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання прибудинкової території, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування тощо) в будинку [ADDRESS] , а споживач зобов`язаний своєчасно оплати ці послуги за встановленим тарифом в строк до 10 числа місяця, що настає за розрахунковим (пп.1,5). Згідно п.16 договір набирає чинності з дня його укладення і вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (а.с.18-19). Як видно з договору дарування квартири від 02.02.2016р. відповідач-1 [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] відповідачу-2 [PERSON] , що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52683448 від 05.02.2016р. (а.с.49-51). Зі складеного позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] по будинку [ADDRESS] , відповідач-1 має заборгованість з жовтня 2014 року по липень 2023 року включно в розмірі 14 309,79 грн (а.с.9). За змістом Статуту Машівського ЖКГ він створений для: забезпечення схоронності і підвищення рівня благоустрою житлового фонду, який знаходиться на балансі підприємства; забезпечення безперебійної роботи технічного обладнання житлових будинків; забезпечення належного санітарного стану прибудинкової території внутрішньо будинкових приміщень загального користування; забезпечення підготовки житлового фонду до експлуатації в весняно-літній та осінньо-зимовий період (а.с.11-17). Відповідно до рішення Машівської селищної ради від 27.04.2011р. тариф за надання послуг з утримання будинків та споруд прибудинкових територій в смт Машівка становить 1, 10 грн з ПДВ за 1 кв.м загальної площі квартири, зокрема: освітлення місць загального користування - 0, 14 грн; технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж водовідведення - 0, 52 грн; перевезення та розміщення твердих побутових відходів - 0, 17 грн (а.с.20). Згідно рішення Машівської селищної ради від 05.12.2014р. тарифи на послуги з утримання будинків та споруд, прибудинкових територій в смт Машівка з 01.01.2015р. становлять 1, 71 грн з ПДВ за 1 кв.м загальної площі квартири для будинків з централізованим опаленням, зокрема: освітлення місць загального користування - 0, 34 грн з ПДВ; прибирання прибудинкової території - 0, 16 грн з ПДВ; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем - 0, 86 грн з ПДВ; перевезення та розміщення твердих побутових відходів - 0, 35 грн з ПДВ (а.с.21). На підставі рішення Машівської селищної ради від 21.01.2021р. № 3 тарифи на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкової території в смт Машівка з 01.02.2021р. за 1 кв.м становить 3, 01 грн, зокрема: освітлення місць загального користування - 0, 9 грн; прибирання прибудинкової території - 0, 44 грн; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем - 1, 67 грн (а.с.22-23). До переліку послуг з утримання житлових будинків, яке надає Машівське ЖКГ входить: прибирання прибудинкової території; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем; освітлення місць загального користування (а.с.24). За рішеннями Машівської селищної ради № 48 від 12.04.2021р. та № 116 від 15.12.2022р. затверджений графік та схеми збирання та вивезення побутових відходів на території Машівської селищної територіальної громади (а.с.25-28). 31.01.2023р. позивач направив відповідачу-1 лист з проханням сплатити існуючу заборгованість станом на 01.02.2023р. в розмірі 13 933, 94 грн, а 14.07.2023р. позивач повторно направив відповідачу-1 лист з проханням сплатити існуючу заборгованість станом на 01.07.2023р. в розмірі 14 113, 24 грн (а.с.29-32), які залишилися без реагування. Відповідач-1 направила суду докази зміни власника квартири, одночасно з якими надала докази сплати відповідачем-2 заборгованості в розмірі 1 500, 00 грн від 05.10.2023р. (а.с.53-54). У свою чергу позивач направив повідомлення, про сплату відповідачем-2 заборгованості 31.07.2023р. в розмірі 1000, 00 грн та 31.08.2023р. в розмірі 500 грн (а.с.44-46, 60-62). Мотиви суду Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.1 ч.3 ст. 20 та ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 24.06.2004р. та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2009 року № 5), власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положення п.п.6 та 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків роз`яснені відповідачам у п. 10 договору дарування (а.с.49). 01.09.2010р. між позивачем та відповідачем-1, відповідно до постанови КМУ № 529 від 20.05.2009р. «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за умовами якого позивач зобов`язувався надавати відповідачу певні послуги, а останній їх оплачувати. Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції на час укладення договору дарування, договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Отже, з огляду на викладене, відповідач-2 при набутті у власність квартири повинна була укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. На сьогодні, типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 712 від 05.09.2018р. «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За п.1 ч.1 статті 5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Водночас, у матеріалах справи відсутня відмова відповідачів від надання житлово-комунальних послуг у встановленому законом порядку. Отже, враховуючи те, що 02.02.2016р. змінився власник квартири за якою позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, заборгованість виникла з 01 жовтня 2014 року по 31 липня 2023 року включно в розмірі 14 309,79 грн, а відтак за період з 01.10.2014р. по 01.02.2016р. відповідальність за її виникнення несе відповідач-1, як колишній власник квартири, а з 02.02.2016р. по 31.07.2023р. відповідач-2, як нинішній власник квартири. З огляду на надані докази, заборгованість за період з 01.10.2014р. по 01.02.2016р. становить 1 634, 76 грн, а з 02.02.2016р. по 31.07.2023р. - 12 675, 03 грн. Відповідач-1 в адресованій суду заяві від 05.10.20223р. заявила про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивач не надав доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності, зокрема сплати саме відповідачем-1 коштів у лютому 2023 року, як про це зазначено у позові, тоді як довідка про заборгованість таких відомостей не містить, оскільки сформована по роках. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач-1 мала заборгованість зі сплати комунальних послуг за вказаною квартирою в розмірі 1 634, 76 грн станом на 01.02.2016р., після чого право власності на квартиру перейшло до відповідача-2, з цього часу пройшло більше 3 років, а позивач вимоги до неї пред`явив лише у вересні 2023 року з плином 7, 5 років, а відтак суд дійшов висновку, що у задоволенні позову до відповідача-1 слід відмовити, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач-2 мала заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг станом на 31.07.2023р. в розмірі 12 675, 03 грн, сплатила частково заборгованість 31.07.2023р. в розмірі 1 000, 00 грн, 31.08.2023р. в розмірі 500, 00 грн, 05.10.2023р. в розмірі 1 500, 00 грн, а відтак враховуючи те, що вона неналежним чином виконувала зобов`язання по утриманню свого майна, не оплачувала вчасно житлово-комунальні послуги, а відтак з неї на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 10 068, 13 грн (12 675, 03 - 1 000, 00 - 303, 45 (500, 00 - 196, 55 (плата за серпень 2023р.) - 1 303, 45 (1 500, 00 - 196, 55 (плата за вересень 2023р.)). Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, при цьому до відповідача-1 у позові відмовлено повністю, а тому з відповідача-2 на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 2 132, 90 грн, враховуючи те, що 1 303, 45 грн сплачено відповідачем-2 у жовтні 2023р., тобто після подання позивачем позову до суду (а.с.1,34). На підставі викладеного,

Outcome: partial