Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Суріна Поліна Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 23.01.2020 року приватним нотаріусом\~Гуревічовим Олегом\~Миколайовичем вчинено\~виконавчий напис\~№ 4004,\~згідно якого стягується заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Позивач зазначає, що жодних кредитних договорів між позивачем та відповідачем не укладалося, жодних листів про наявність заборгованості позивач від відповідача не отримував. 28 жовтня 2021 державним виконавцем Лаврухіним В.М. було відкрито виконавче провадження №66177075 щодо виконання виконавчого напису нотаріуса № 4004 від 23.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 13\~462,23 грн. Позивач уважає, що виконавчий напис винесено з порушенням чинного законодавства, оскільки сторонами ніколи не існувало договірних відносин, нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, а тому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4004 від 23.01.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, також позивачем зазначено, що ним будуть надані додаткові докази понесення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., які просив стягнути з відповідача та витрати зі сплати судового збору. Відзив на позовну заяву 09 жовтня 2023 року до суду надійшло клопотання в якому представник відповідача визнав позовні вимоги частково. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, у випадку задоволення зменшити їх розмір з 5000 грн. до 3000 грн., також посилаючись на норми законодавства, просив стягнути з відповідача 50% сплаченого судового збору, іншу частину повернути позивачу з державного бюджету, у зв`язку з визнанням позову. В іншій частині проти задоволення позовних вимог не заперечував. Процесуальні дії у справі Комунарський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою від 31 липня 2023 року, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу не здійснюється. Установлені судом фактичні обставини у справі 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 4004 про стягнення з [PERSON] на користь «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 13\~462,23 грн.. Постановою державного виконавця від 28 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66177075 на підставі виконавчого напису № 4004 від 23 січня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. Позиція суду та нормативно правове обґрунтування Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Отже, виконавчий напис вчинено відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто п. 2 зазначеної Постанови передбачений вичерпний перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Так, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 р., вказано, що судам апеляційної інстанції слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості згідно наданим документам для вчинення виконавчого напису. Окрім цього, як було з`ясовано при вивчені виконавчого напису, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" було визнано незаконною та не чинною постанову № 662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору. Таким чином, виконавчий напис було вчинено на підставі та в порядку нормативного акту, який було визнано незаконним та не чинним. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України аналогічно зазначається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.4 вказаної Глави зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Судом встановлено, що між сторонами не було жодних договірних відносин, при винесенні виконавчого напису, нотаріус не впевнився у безспірності вимог позивача, а тому суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса було винесено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню. Щодо клопотання відповідача, про стягнення 50 % сплаченого позивачем судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Згідно ч. 2 ст. 298 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного провадження без виклику сторін 31 липня 2023 року, а тому для визначення початку розгляду справи по суті слід застосовувати строк у 30 днів передбачений ст. 298 ЦПК України, з моменту відкриття провадження у справі, однак відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог лише 09 жовтня 2023 року, тобто після спливу 30 денного строку з моменту відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне залишити без задоволення вимоги відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved