Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним Договір купівлі-продажу №2001-022К4 від 16 листопада 2001 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на двокімнатну квартиру загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., розташовану за адресою: квартира [ADDRESS] , та зареєстрований в філіалі Київського району Одеської Універсальної Біржі «Вітязь». При цьому позивачка посилається на те, що всі істотні умови угоди обома сторонами були виконані повністю, при укладанні угоди сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору, як з боку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавців, які прийняли оплату та передали у володіння та користування позивача зазначену вище квартиру. На теперішній час [PERSON] має намір розпорядитись своєю власністю, проте не можє цього зробити, оскільки укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та нотаріус не визнає цей договір відповідним закону за формою, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачки [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили,\~в зв`язку з чим, зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 16 листопада 2001 року на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь» між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна №2001-022К4, за умовами якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Умови договору сторонами цілком виконані: покупець цілком сплатив вартість вищезазначеної квартири, а продавець одержав за продану квартиру обумовлену суму грошей, знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою і ніяких претензій матеріального характеру не пред`являв. 14 грудня 2001 року вищевказаний договір зареєстровано в КП «БТІ» ОМР в реєстровій книзі 425пр-стр.54-р564. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно з положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачці у здійсненні права власності та розпорядженні належним їй майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved