Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Адвокат Ігнатюк Л.В. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги представник позивачки мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.12.1988 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був дід позивачки [PERSON] . Право власності зареєстроване на підставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №76 від 20.12.1988. У [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна планка площею 0.24 га. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2023 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 90,3 кв.м, житловою - 53,2 кв.м, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров?я» ринкова вартість даного житлового господарства становить 198 660 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] . За заповітом, посвідченим 22.07.2003 секретарем Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 47, [PERSON] , житель с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, належну йому частину житлового будинку, надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , заповів своїй онуці позивачці [PERSON] . \~ \~ \~ \~З метою реалізації своїх спадкових прав [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., де була заведена спадкова справа №55/2023, однак нотаріус 05.05.2023 відмовила їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію цього господарства як колгоспного двору без визначення розміру часток його членів. \~ \~ \~ \~Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. \~ \~ \~ \~Станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в [ADDRESS] проживали: голова домогосподарства [PERSON] , його внука позивачка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ніхто з перелічених осіб не звертався за виділом частки у колгоспному дворі. Спадкодавець [PERSON] був дідом позивачки та склав на її користь заповіт. Позивачка подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я., якою була заведена спадкова справа,однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору без виділу часток його членів, у зв?язку з чим звернулася до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 08.06.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачі: [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України,\~30.06.2023,\~подали до\~суду зустрічний\~позов до\~ [PERSON] та\~просять визнати за кожним з них право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві були зареєстровані та проживали: голова сім?ї [PERSON] , його онука [PERSON] , зять [PERSON] , правнук [PERSON] , правнука [PERSON] . Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав п?ятьом членам колгоспного двору по 1/5 частині кожному. Відповідачці за зустрічним позовом належить 1/5 частка житлового господарства, як члену колгоспного двору, 1/5 частку вона спадкує, як спадкоємець [PERSON] за заповітом. Таким чином [PERSON] претендує на 2/5 частки житлового господарства. Відповідно позивачам за зустрічним позовом належить по 1/5 частці кожному. Позивачі за зустрічним позовом не претендують на свої частки у колгоспному дворі, розташованому за вищевказаною адресою, однак для того, щоб офіційно зареєструвати у державного реєстратора свою відмову від права спільної сумісної власності на це майно, повинні спочатку зареєструвати своє право на це майно. Ухвалою суду від 10 липня 2023 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 01.08.2023 задоволено клопотання представника позивачки, до участі у справі залучено співвідповідачку [PERSON] , 1954 року народження. Ухвалою суду від 28.09.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки-відповідачки [PERSON] адвокат Ігнатюк Л.В. 11.10.2023 подала до суду пояснення по суті справи, зазначивши, що [PERSON] після смерті своєї дружини, яка була рідною бабусею позивачки, зареєстрував другий шлюб із [PERSON] . Спільних дітей вони не мали. [PERSON] померла [INFO] , залишивши заповітне розпорядження на користь своєї племінниці (доньки рідної сестри) [PERSON] . 27.09.2023 [PERSON] подала до суду заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнала та пояснила, що їй відомо, про те що [PERSON] склав заповіт на користь своєї внучки [PERSON] та розпорядив їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Законом визначено, що непрацездатна вдова спадкодавця (яким була її татка [PERSON] ) має обов?язкову частку у спадщині. Ця частка є незначною, так як спадкодавцю [PERSON] належала 1/5 колгоспного двору, обов?язкова частка у якій становить чверть від 1/5. [PERSON] заявила, що реалізувала своє право на обов?язкову частку [PERSON] у спадщині [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] за рахунок іншого спадкового майна та жодних майнових претензій до позивачки не має. Верховний Суд у своїй постанові від 04.09.2019 у справі №450/328/15-ц значив, що інститут обов?язкової частки встановлює виключення із принципу свободи заповідального розпорядження, що має на меті захист майнових інтересів окремих спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у соціально-майновому аспекті. До складу спадкової маси включається не обов?язкова частка як така, а конкретне майно, право власності на яке належало спадкодавцю відповідно до розміру цієї частки. Право на обов?язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об?єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Тому право на обов?язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право. Разом із тим, якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов?язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов?язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку. З наданої суду копії спадкової справи вбачається, що [PERSON] не оформила свідоцтво про право на спадщину за законом на обов?язкову частку у належній [PERSON] частці колгоспного двору по [ADDRESS] . З наведеної правової позиції КЦС ВС слідує, що до спадкоємця [PERSON] не перейшло право на обов?язкову частку у спадщину, а має місце прийняття спадщини в загальному порядку. Своєю заявою спадкоємець [PERSON] підтвердила, що добровільно за своєю згодою реалізувала своє право на спадщину за рахунок іншого спадкового майна та не заперечила щодо визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . 15.11.2023 представник позивачки-відповідачки [PERSON] адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі-позивачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у зустрічному позові просили судовий розгляд справи (підготовче та судові засідання) проводити без їх участі на підставі поданих письмових доказів. При вирішенні первісного позову покладаються на розсуд суду. Співвідповідачка [PERSON] 27.09.2023 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі поданих письмових доказів. В заяві покликається на те, що [PERSON] після смерті своєї дружини зареєстрував другий шлюб з її тіткою рідною сестрою мами [PERSON] , яка померла [INFO] . Співвідповідачка є спадкоємцем [PERSON] згідно залишеного нею заповітного розпорядження. Їй відомо, що [PERSON] склав заповіт на користь своєї внучки [PERSON] та розпорядив їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Законом визначено, що непрацездатна вдова спадкодавця має обов?язкову частку у спадщині. Ця частка є незначною, так як спадкодавцю [PERSON] належала 1/5 колгоспного двору, обов?язкова частка у якій становить чверть від 1/5. Співвідповідачка стверджує, що реалізувала своє право на обов?язкову частку [PERSON] у спадщині [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , за рахунок іншого спадкового майна та не заперечує щодо визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за вищевказаною адресою. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 грудня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14 грудня 1988 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Вулиця Леніна у с.Вікно перейменована у вул.Тараса Шевченка, що стверджується довідкою № 3-169, виданою 05.05.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копією витягу з погосподарської книги Вікнянської сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - «колгоспники». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. \~ \~ \~ \~Станом на 15.04.1991 за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , 1916 р.н., онука [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , правнучка [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 3-136, виданою 03.04.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до\~ч.1\~ст.120\~ЦК України\~(в\~редакції 1963\~року,\~яка діяла\~на час\~виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу). Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 5 від 27 серпня 2005 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.11.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. За дублікатом заповіту, посвідченого 22.07.2003 секретарем виконавчого комітету Вікнянської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 46, [PERSON] , житель с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, належну йому частину житлового будинку, надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] , заповів своїй онуці [PERSON] . Заповіт не скасований, не відмінений, примірник заповіту зберігається в справах виконавчого комітету Вікнянської сільської ради. Дублікат заповіту зареєстровано 10.04.2023 в реєстрі за № 3-14. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 42227476 (номер в реєстрі нотаріальних дій 46); дублікат заповіту зареєстрований у спадковому реєстрі за № 70514689 (номер в реєстрі нотаріальних дій 3-14), що стверджується копіями Інформаційної довідки № 72024405 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 04.04.2023 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданому 11.04.2023 Івано-Франківською регіональною філією Документ СЕД АСКОД ДП «НАІС». Родинні відносини між позивачкою-відповідачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , як онукою та дідом, підтверджують копії: свідоцтва про укладення шлюбу позивачки-відповідачки серії [NUMBER] , виданого 22 листопада 1981 р. Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що позивачка-відповідачка після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 13 від 22.11.1981 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу; свідоцтва про народження позивачки-відповідачки серії [NUMBER] , виданого 30 квітня 1963 р., де зазначено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 9 від 10 квітня 1963 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; витягу № 00035221240 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 23.02.2022 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), з якого слідує, що мама позивачки-відповідачки [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] »» на « [PERSON] », актовий запис № 1 від 08 січня 1963 р.; свідоцтва про народження матері позивачки-відповідачки серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 1985 р., де зазначено, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , запис за № 17 від 16 серпня 1941 р. в книзі реєстрації актів про народження. [PERSON] помер [INFO] у с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 15 від 30.05.2005, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.05.2005 виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , 1916 р.н., на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 3-137, виданою 03.04.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Те, що [PERSON] , 1916 року народження, та [PERSON] , [INFO] , були подружжям свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 29 листопада 1990 р. Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 14 від 29 листопада 1990 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Рішенням Городенківського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~28\~лютого 2023\~р.\~у справі\~№ 342/1088/22\~(провадження\~№ 2/342/89/2023),\~що набрало\~законної сили\~31.03.2023, позивачці-відповідачці [PERSON] , [INFO] , визначено додатковий строк три місяці з часу набрання рішенням законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із копії\~спадкової справи\~№ 55/2023,\~наданої суду\~приватним нотаріусом\~Коломийського РНО\~Стефурак Н.Я.,\~вбачається,\~що позивачка-відповідачка\~ [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~прийняла спадщину\~після смерті\~діда [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~оскільки у\~строк,\~визначений судом,\~подала нотаріусу\~заяву про\~прийняття спадщини\~(04.04.2023). Копією Витягу № 72024523 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 04.04.2023 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 70479397 (номер у нотаріуса 55/2023), спадкодавець [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, [PERSON] , як непрацездатна вдова спадкодавця, яка відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] в розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкову частку), оскільки не подала нотаріусу заяву про відмову від її одержання. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 4/20 (1/5) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Враховуючи вищенаведене, позивачка-відповідачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом 3/20 часток, а [PERSON] - спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині, - 1/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка-відповідачка [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті діда [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 05.05.2023 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця. [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на частку у спадковому майні не зверталася. Згідно ч.3 ст.1296 ЦПК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] померла [INFO] у с.Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 10 від 04 травня 2006 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.05.2006 Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Із копії спадкової справи № 265/2012, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є її племінниця співвідповідачка [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті тітки за заповітом, посвідченим 22.07.2003\~секретарем Вікнянської\~сільської ради\~Городенківського району\~Івано-Франківської\~області,\~зареєстрованим в\~реєстрі за\~№ 44. Їй 17.10.2012 видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1772 та за № 1774, на спадкове майно, яке складається із: цілого житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] та права на земельну частку (пай) розміром 52,67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває в КСП птахофабрики «Городенківська» в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області. До складу\~спадщини спадкодавця\~ [PERSON] \~входить також\~1/20\~частки житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по [ADDRESS] , яка успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині, однак документи на дану частку спадкового майна [PERSON] не оформила. Як зазначила у своїй заяві співвідповідачка [PERSON] , вона реалізувала своє право на спадщину на 1/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за рахунок іншого спадкового майна. Підставою звернення позивачки-відповідачки [PERSON] до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.05.2023 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з посиланням на те, що житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою, був колгоспним двором, головою якого був [PERSON] . Кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. Частка померлого в житловому будинку конкретно не визначена. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 04.05.2023, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1973/1991 роках, господарські будівлі та споруди в 1987, 1991 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 05.05.2023 становить 198660 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Вищезгадане господарство знаходиться на земельній ділянці орієнтовною площею 0,24 га, що стверджується довідкою № 3-170, виданою 05.05.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 331916780, сформованої 11.05.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 20.12.1988 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому, позивачці-відповідачці [PERSON] , та відповідачам-позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті діда [PERSON] 3/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . [PERSON] , як спадкоємець, що має право на обов`язкову частку у спадщині, успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] 1/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Співвідповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , реалізувала своє право на спадщину на 1/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за рахунок іншого спадкового майна, що узгоджується із висновком ВС у постанові від 04.09.2019 у справі №450/328/15-ц, де зазначено, що право на обов?язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право. Разом із тим, якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов?язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов?язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку. Отже, позивачка-відповідачка [PERSON] фактично стала власником 4/20 часток вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак, через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частки між членами колишнього колгоспного двору у ньому не визначені, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкові частки нерухомого майна. Крім того, позивачці-відповідачці [PERSON] належить 4/20 (1/5) частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 8/20 (2/5) частки. Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] правомірно набули право власності кожен на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою [PERSON] права власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial