Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Дніпровського районного м. Києва від 16.01.2023, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. У лютому 2023 року вищевказана цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва. В обґрунтування позову вказала, що 12.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2021 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі частини всіх його доходів, але не менш е50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. З моменту розірвання шлюбу син постійно проживає з позивачем, вона самостійно виховує дитину, утримує та забезпечує усім необхідним для гармонійного розвитку. Батько не приймає участі у вихованні, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Батько з моменту роздільного проживання, останній раз відвідував сина 10.08.2021. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2023 року, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законному порядку, представник позивача через канцелярію суду надала заяву розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, свого представника не направив, заяви чи клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи без їх участі не надходило. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, представник третьої особи через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі третьої особи та надали висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини № 103/6922/41/1 від 20.12.2022. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як встановлено судом, що 12.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачево Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дитина: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 19.01.2016, про що зроблено відповідний актовий запис № 169. В зазначеному свідоцтві про народження батьками вказано: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2021 по справі № 755/1545/21 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено. Шлюб, зареєстрований 12.11.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської обл. між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 604) - розірвано. Після розірвання шлюбу повернуто позивачу [PERSON] її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] [INFO] в розмірі частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.10.1999, виданому Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної сумісної власності [PERSON] та членам його сім?ї [PERSON] в рівних долях. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.01.2016 по теперішній час, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 21.01.2021 № 14004913. Згідно з характеристикою № 48 від 18.10.2021, виданою Управлінням освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації дошкільним навчальним закладом № 655, [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти № 655 з 25.09.2019 по теперішній час. [PERSON] проводить в дошкільний заклад та забирає мати, [PERSON] . Вона активна учасниця освітнього процесу в дошкільному закладі. [PERSON] завжди цікавиться справами та досягненнями сина. В 2021-2022 навчальному році дитина відвідує старшу дошкільну групу. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини № 103/6922/41/1 від 20.12.2022 (протокол засідання Комісії № 19 від 14.12.2022) вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Також зазначено, що мама з сином мешкають за адресою: [ADDRESS] . В квартирі створено належні умови для проживання та розвитку дитини. Громадянка [PERSON] працює, має постійний дохід, підтвердила своє бажання, щоб малолітній [PERSON] , 2016 року народження, і надалі проживав з нею, так як в неї є можливості в повній мірі займатися його вихованням та утриманням. Висновок містить рекомендаційний характер. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. У висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини № 103/6922/41/1 від 20.12.2022 зазначено про доцільність визначення місця проживання малолітньої разом з матір`ю. Пункт 72 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зміст висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини № 103/6922/41/1 від 20.12.2022 суд вважає, що органом опіки та піклування у повній мірі виконано вимоги норми п. 72 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866. Так, у висновку проаналізовано ставлення батьків дитини до виконання своїх батьківських обов`язків. Також зазначено, що батько дитини. [PERSON] присутній не був на засіданні, зв`язку з ним не має, місце проживання його зі слів гр. [PERSON] не відоме. З огляду на те, що висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітньої з батьком є достатньо аргументованим, не суперечить інтересам дитини, суд погоджується з ним. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, під час вирішення цієї справи суд враховує статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року). Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дітей відповідатиме постійне проживання дитини разом із матір`ю та за місцем проживання якої створено всі умови для гармонійного розвитку дитини, оскільки увесь час син проживає з [PERSON] , позивач самостійно займається вихованням та піклуванням про дитину, постійно слідкує за станом його здоров`я, повністю опікується інтересами і потребами дітей, слідкує за розвитком здоров`я сина, дбає про його освіту та добробут. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved