Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) про зняття арешту. У заяві посилався на те, що на виконанні відповідача перебувало виконавче провадження № 19481345 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Житловий Альянс» заборгованості в сумі 85\~035,05 грн. У рамках даного виконавчого провадження 19.07.2010 року накладено арешт на йогом майно. Постановою державного виконавця від 10.05.2017 р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчі листи на виконання до органів ДВС не надходили, стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчих документів на виконання. Позивач звернувся з заявою про зняття арешту , протей йому відмовлено. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2023 року справа прийнята до провадження. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про рогляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна , [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . На все нерухоме майно позивача накладений арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 19481345, 19.07.2010, Київський ВДВС Полтавського МУЮ. Відповідно до повідомлення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) , на виконанні у Соборному ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували виконавчі провадження № 44109598, 44109270, відкриті постановами державного виконавця 23.07.2014, з примусового виконання виконавчих листів № 1611/14928/2012, 1622/14928/2012 від 01.10.2013 , виданих Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Житловий альянс» заборгованості у розмірі 29\~999,97 грн. та судового збору у розмірі 299,99 грн. Державним виконавцем 10.05.2017 винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно вказані виконавчі документи на виконання до відділів державної виконавчої служби у Дніпропетровській області не надходили та не перебувають. На звернення позивача, Київський ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) повідомив, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 19481345, відкрите на підставі виконавчого листа № 2н-323/09 виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Житловий Альянс» заборгованості в сумі 85\~035,05 грн. Державним виконавцем 04.11.2010 року винесено постанову по повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» відсутність у боржника майна. Відповідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ до відділу повторно не пред`являвся, відомості про сплату заборгованості відсутні. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16\~ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд дійшов до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Встановивши дані обставини, суд дійшов до висновку, про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: partial