Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що на обліку в Службі перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, позбавлена батьківського піклування. Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 14.12.2021 року [PERSON] відібраний у батьків, [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.02.2022 № 109 дитині надано статус позбавленої батьківського піклування; рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 29.06.2022 № 176 [PERSON] влаштовано під опіку бабусі, [PERSON] . За час перебування дитини під опікою [PERSON] мати, [PERSON] , та батько, [PERSON] , до Служби у справах дітей та відділу соціальної роботи з приводу усунення підстав, які призвели до відібрання дитини, не звертались, бажання повернути [PERSON] на виховання не виявляли. Бабуся одноосібно займається вихованням, матеріальним утриманням [PERSON] , піклується про його здоров`я та навчання. Батьки жодним чином не приймають участі у вихованні дитини, не спілкуються з сином, матеріальної допомоги не надають. Відповідно до інформації відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № З ГУНП в Харківській області від 21.02.2023 [PERSON] за місцем мешкання характеризується з негативного боку, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, а також за вживання алкогольних, напоїв та куріння у громадських місцях. Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.04.2023 [PERSON] засуджена за ч.4 ст.185 КК України, ч.1 ст.361 КК України та ч.1 ст.357 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнена від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, що свідчить про ведення матір`ю асоціального способу життя. Отже, на даний час [PERSON] та [PERSON] сином [PERSON] не опікуються, матеріально його не забезпечують, вихованням та розвитком не займаються. Після відібрання дитини батьки висновків не зробили, ставлення до виконання батьківських обов`язків не змінили, бажання повернути сина на виховання не виявляли. На підставі викладеного, представник позивача просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина, [PERSON] . 13.06.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, відповідачам надано строк на подання відзиву на позов. 15.08.2023 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалу суду від 13.06.2023 та позовну заяву з додатками отримано відповідачем [PERSON] в приміщенні суду 07.09.2023, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 03.10.2023 надала свої пояснення з приводу заявлених позовних вимог, вказавши, що з моменту як в неї забрали сина, вона змінилась, працює, а син перебуває з бабусею. Місцезнаходження батька дитини їй не відомо, сином він не цікавиться. Відповідач [PERSON] в судове засідання 16.11.2023 не з`явилась, причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату і час розгляду повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду невідомі, правом на подання відзиву на позов не скористався. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, в загальному порядку, враховуючи участь відповідача [PERSON] в судовому засіданні 03.10.2023 та надання пояснення по суті спору, що унеможливлює заочний розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні 16.11.2023 позов підтримала та просила задовольнити, також надала суду копію вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2023, яким [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 309 КК України, із врахуванням положень ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України, до 5 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] , про що Фрунзенським районним у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській обл. зроблено актовий запис №305 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . (а.с. 7) З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження встановлено, що відомості про батька дитини, [PERSON] , - [PERSON] , внесено на підставі ст. 126 СК України. (а.с. 10) Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.02.2022 № 109 дитині, [PERSON] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 11) Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 29.06.2022 № 176 дитину влаштовано під опіку бабусі, [PERSON] . (а.с. 12) Відповідно до інформації відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № З ГУНП в Харківській області від 21.02.2023 [PERSON] за місцем мешкання характеризується з негативного боку, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, а також за вживання алкогольних, напоїв та куріння у громадських місцях. (а.с. 13) З пояснення опікуна дитини, [PERSON] , наданого до Служби у справах дітей по Немишлянському району (за місцем проживання) 07.03.2023, вбачається, що вона близько двох років одноосібно займається вихованням, матеріальним утриманням [PERSON] , піклується про його здоров`я та навчання. Батьки жодним чином не приймають участі у вихованні дитини, не спілкуються . з сином, матеріальної допомоги не надають. (а.с. 14) Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 15» ХМР від 07.03.2023, з березня 2021 року за [PERSON] доглядає тільки бабуся, [PERSON] , вона приводить хлопчика на прийом до лікаря-педіатра, доглядає дитину під час захворювання, виконує рекомендації лікарів-фахівців, займається лікуванням підопічного, цікавиться станом його здоров`я та розвитком. (а.с. 15) З листа Харківської загальноосвітньої школи № 160, у якій з 01.09.2022 навчається хлопчик, вбачається, що за період навчання ні мати, [PERSON] , ні батько, [PERSON] , не зверталися до адміністрації закладу, з класним керівником зв`язок не підтримують, жодні батьківські збори не відвідували, успіхами дитини в навчальній діяльності не цікавилися. Усі питання щодо навчання та виховання хлопчика вирішує бабуся, [PERSON] . (а.с. 16) Згідно з характеристикою [PERSON] , наданою Харківською загальноосвітньою школою №160, хлопчик зарекомендував себе як відповідальний учень з високим рівнем навчальних досягнень, не пропускає заняття без поважних принци, бере активну участь у громадському житті класу та школи, завжди підготовлений до уроків, має охайний вигляд і все необхідне приладдя на навчання. Питаннями щодо навчання та виховання [PERSON] займається бабуся, [PERSON] . Мати, [PERSON] , та батько, [PERSON] , не були присутніми на жодних батьківських зборах, не підтримували зв`язок з класним керівником, не цікавились успіхами у навчанні сина. (а.с. 17) Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.04.2023 [PERSON] засуджена за ч.4 ст.185 КК України, ч.1 ст.361 КК України та ч.1 ст.357 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнена від відбуття . покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, що свідчить про ведення матір`ю асоціального способу життя. Крім того, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 309 КК України, із врахуванням положень ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України, до 5 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 17 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно сина та не здійснюють піклування про нього. Заперечення [PERSON] проти позову в тій частині, що вона змінилась, спростовуються вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2023, яким її засуджено до 5 років позбавлення волі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає необхідним роз`яснити відповідачу, [PERSON] , що після відбування покарання за вироком вона має право у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічне право на подання до суду такого позову має і відповідач [PERSON] . Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.14 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачів слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 2684 грн. в рівних частках.

Outcome: approved