Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивачі звернулися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтували тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] та одночасно бабусею [PERSON] і [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, у якому станом на 15.04.1991 проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняла її донька [PERSON] , оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] подала до органу нотаріату заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак оформити спадкові права на вказане вище нерухоме майно не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю. Крім цього, [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та одночасно батьком [PERSON] і [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є позивачі, які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подали до органу нотаріату заяви про відмову від спадщини. У подальшому возивачі подали до органу нотаріату заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак оформити спадкові права на вказане вище нерухоме майно не мають можливості через відсутність правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю. За таких підстав позивачі просять: 1) визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/15 частку житлового будинку загальною площею 84,9 кв. м та житловою площею 65,6 кв. м з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/5 частку житлового будинку загальною площею 84,9 кв. м та житловою площею 65,6 кв. м з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 3) визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/15 частку житлового будинку загальною площею 84,9 кв. м та житловою площею 65,6 кв. м з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 4) визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/15 частку житлового будинку загальною площею 84,9 кв. м та житловою площею 65,6 кв. м з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 5) визнати за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , право власності за кожним на 1/5 частку житлового будинку загальною площею 84,9 кв. м та житловою площею 65,6 кв. м з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 15.09.2023 позовна заява залишена без руху з наданням позивачам строку на усунення недоліків. 26.09.2023 представник позивачів усунула недоліки позовної заяви. 27.09.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 24.10.2023 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Також витребувані від Тернопільської районної державної нотаріальної контори копії спадкових справ після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 24.10.2023 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 23.11.2023. У судове засідання 23.11.2023 позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Дяків О.Я. не з`явилися. Представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи у її та позивачів відсутність, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 23.11.2023 уповноважений представник відповідача Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та не заперечував проти задоволення позову. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що згідно з інформаційною довідкою Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 556 від 04.07.2023 станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 12.10.1988 та записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 220 (а.с. 24). Згідно з довідкою Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 330 від 07.09.2023 указаний вище житловий будинок станом на 01.07.1990 мав статус колгоспного двору, членами якого були [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дочка; [PERSON] - зять; [PERSON] - онук; [PERSON] - онука (а.с. 25). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 належало по 1/5 частці спірного нерухомого майна. Суд також встановив, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 23). Згідно з довідкою Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 329 від 07.09.2023 станом на час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також за вказаною адресою була зареєстрована, зокрема, дочка померлої [PERSON] - [PERSON] (а.с. 26). Той факт, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 18) та свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] (а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі на належну їй 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Стаття 529 ЦК УРСР визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1512/02-31 від 03.08.2023, винесеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. (а.с. 27-28), Тернопільською районною державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . Інші особи з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органу нотаріату не звертались. Натомість згідно з довідкою Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 329 від 07.09.2023 (а.с. 26) дочка спадкодавця [PERSON] - [PERSON] спільно проживала зі спадкодавцем на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин суд доходить висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР та набула право власності на належне спадкодавцю спадкове майно, а саме на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому [PERSON] оформила спадкові права на іншу частину спадкового майна після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.07.2003 (а.с. 99 зв.бік). Разом з тим отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частку спірного житлового будинку [PERSON] не мала можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1512/02-31 від 03.08.2023 (а.с. 27-28). Також суд встановив, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну йому 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Так, спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] , що підтверджуєтьсясвідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13), рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.11.2018 у справі № 607/11284/18 (а.с. 14), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 19) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 27). Згідно з довідкою Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 328 від 07.09.2023 (а.с. 32) дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] станом на 16.09.2015, тобто на момент смерті [PERSON] , спільно проживали зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Таким чином [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON] , в тому числі кожен по 1/15 частці житлового будинку з господарськими спорудами на [ADDRESS] . Разом з тим отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/15 частку спірного житлового будинку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не мають можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1710/02-31 від 25.08.2023 (а.с. 30-31). Так, за змістом ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як: Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст. 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті [PERSON] набула право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ., хоча і не встигла здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після її смерті і було успадковане [PERSON] . Також суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті [PERSON] набув право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , хоча і не встиг здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після його смерті і було успадковане [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/15 частці кожним. Разом з тим постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. № 1512/02-31 від 03.08.2023 (а.с. 27-28) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю. Так само постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. № 1710/02-31 від 25.08.2023 (а.с. 30-31) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] кожному на 1/15 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи, що суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , суд доходить переконання, що позов у цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частку вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Так само враховуючи, що суд дійшов висновку, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] право власності кожен на 1/15 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , суд доходить переконання, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права власності за кожним на 1/15 частку вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим суд не вбачає підстав для визнання за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права власності за кожним на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] як за членами колгоспного двору. Так, як встановив суд вище, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 належало кожному по 1/5 частці спірного нерухомого майна. Відтак 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , а саме по 1/5 частці кожному належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як членам колишнього колгоспного двору та останні не позбавлені можливості оформити право власності на дане майно у порядку, встановленому законом, як за членами колишнього колгоспного двору. Належні та достатні докази невизнання такого права чи його порушення іншими особами, у тому числі відповідачем, суду не надані. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позов в частині визнання за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права власності за кожним на 1/5 частку спірного житлового будинку є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial