Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Чинадіївської селищної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини та не може створити їй належні умови для її зростання, а також не піклується про неї. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та на 21.09.2023 року призначено підготовче засідання у справі Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2023 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 03.10.2023 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.2019 року (а.с.11). При цьому, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження акту про народження дитини встановлено, що відомості про батька дитини в актовому записі записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.13). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до відповіді на лист служби у справах дітей Закарпатської ОДА від 27.03.2020 №01-15/388, служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації повідомляє, що на підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини до КНП «Обласна дитяча лікарня» була влаштована малолітня [PERSON] , [INFO] , яку матір [PERSON] , мешканка [ADDRESS] залишила на тривалий час саму в умовах, які несуть загрозу життю та здоров`ю дитини (а.с.16). Згідно листа служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації від 28.09.2020 року №609/02-09 на ім`я директора обласного центру матері і дитини, зверталися з питанням щодо влаштування до закладу громадянки [PERSON] , [INFO] , разом з малолітньою дочкою [PERSON] [INFO] (а.с.17). Згідно акту про факт передачі дитини від 01.10.2020 року №2717/08-02 КНП «Обласна дитяча лікарня» в особі зав.інфекційного відділення [PERSON] , передають дитину [PERSON] , [INFO] матері [PERSON] (а.с.19). Відповідно до листа Обласного соціального центру матері та дитини від 02.10.2020 року №01-12/189 повідомляє про те, що 01.10.2020 року в їхній заклад поселена [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] (а.с.20). Згідно клопотання від 05.11.2021 року №15-25/126 служба у справах дітей Чинадіївської селищної ради просить влаштувати до лікарняного закладу малолітню [PERSON] , [INFO] , матір дитини (одиначка) [PERSON] не заперечує проти влаштування дитини до закладу (а.с.21). Відповідно до клопотання від 12.11.2021 року №15-25/132 служба у справах дітей Чинадіївської селищної ради просить влаштувати до КНП «Обласний дитячий будинок» малолітню дитину [PERSON] , терміном на 6 місяців, за заявою матері [PERSON] (а.с.22). Відповідно до висновку про повернення малолітньої дитини [PERSON] в сім`ю матері [PERSON] від 09.06.2022 року №02-10/190, служба у справах дітей Чинадіївської селищної ради вважає за можливе повернути дитину [PERSON] у сім`ю матері [PERSON] (а.с.23). Згідно акту про вибуття дитини у сім`ю від 10.06.2022 року, КНП ««Обласний дитячий будинок» передали дитину [PERSON] матері [PERSON] на підставі висновку та заяви матері (а.с.24). Згідно клопотання 21.06.2023 року №02-10/223 служба у справах дітей Чинадіївської селищної ради просить влаштувати до КНП «Обласний дитячий будинок» малолітню дитину [PERSON] , у зв`язку з тим, що мати покинула дитину у знайомих (а.с.25). На підставі подання служби у справах дітей Чинадіївської селищної ради від 27.07.2023 № 02-10/273 вирішено влаштувати в притулок малолітню дитину [PERSON] , [INFO] до подальшого вирішення її долі (а.с. 26). Згідно акту прийому дитини до притулку від 27.07.2023 року, дитину [PERSON] , [INFO] прийнято до притулку для дітей (а.с.27) Згідно з даними Акту обстеження умов проживання від 23.06.2023 (а.с. 28) за адресою реєстрації місця проживання відповідача житлово-побутові умови проживання [PERSON] не задовільні, не відповідають вимогам для належного виховання дитини. Відповідно до висновка про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, [PERSON] , [INFO] , здорова (а.с.29). Відповідно до наказу від 27.07.2023 року №16 служба у справах дітей Чинадіївської селищної ради взяла на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чинадіївської селищної ради від 28.07.2023 року № 146 встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно її доньки та свідомо нехтує своїми обов`язками, веде аморальний спосіб життя. Відтак визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Відповідно до п. 15 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України») у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). Також, при вирішенні переданого на розгляд суду позову, також слід врахувати те, що в Декларації прав дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, одними з принципових положень визначено те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом нормам чинного законодавства, суд виходить з того, що фактичними даними по справі належним чином підтверджено обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні. Доказів, які б спростовували зазначений висновок суду матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки матеріали справи містять належні та достатні доказові матеріали, які достовірно та безпосередньо підтверджують вказані в позові дані щодо ухилення відповідача від виховання своїх дітей. Разом з тим, відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (частина 3 статті 166 Сімейного кодексу України). При розгляді позовних вимог в частині стягнення аліментів суд передусім виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з урахуванням ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved