Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

05 липня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у якому просив визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 29246469 від 14 квітня 2016 року, видане Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. У 1987 році за кошти кооперативу було побудовано двохповерхову споруду за адресою: [ADDRESS] , перший поверх якої використовувався членами кооперативу як майстерня, а другий поверх відведений для роботи Правління кооперативу і для розташування охорони кооперативу. Приблизно у 1997 році впритул до адміністративної будівлі кооперативу, але поза межами земельної ділянки кооперативу, була незаконно збудована авто мийка, площею 73,7 кв.м. Згодом перший поверх будівлі кооперативу почав надаватись володільцям авто мийки в оренду. Так, відповідно до договору оренди №1 від 28 березня 2016 року, позивач в особі керівника передав відповідачу в оренду приміщення кооперативу площею 34 кв.м., іменоване в кооперативі «нова мийка». 01 січня 2017 року між сторонами укладено аналогічний договір оренди приміщення кооперативу строком до 01 квітня 2017 року. З метою легалізації незаконно збудованої авто мийки та незаконного отримання у внасність приміщення першого поверху адміністративної будівлі кооперативу у 2016 році відповідач підробив довідку, згідно з рішенням Загальних зборів АК №4 ІК 23699451, видану нібито керівником кооперативу - Копитовим М.В. про те, що відповідач являється членом кооперативу та є власником гаражного боксу № [NUMBER] , площею 109,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Однак, довідка не містить ні дати її видачі, ні вихідного номеру як обов`язкових реквізитів; відповідач не є членом кооперативу та ніколи ним не був, довідка про членство у кооперативі видається не у такій формі; рішення Загальних зборів АК №4 ІК 23699451 не приймалося; гаражного боксу № [NUMBER] фактично не існує; зазначена у довідці сума пайового внеску, сплачена відповідачем за гараж, у сумі 1500 грн., не відповідає статуту АГК №4, яким пайове накопичення не передбачено. Таким чином, на підставі підробленої довідки, виданої нібито згідно з рішенням Загальних зборів АК №4 ІК 23699451, Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 29246469 від 14 квітня 2016 року. Оскільки волевиявлення кооперативу для передачі відповідачу у власність приміщення кооперативу й настання відповідних наслідків не було, довідка є нікчемною та відповідно до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України встановлювати її недійсність немає потреби. Отже, відповідач незаконно став власником неіснуючого гаражного боксу № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , хоча насправді набув у власність незаконно збудовану авто мийку площею 73,7 кв.м. і приміщення першого поверху адміністративної будівлі кооперативу площею 35,4 кв.м. Реєстрація відповідачем права власності на перший поверх адміністративної будівлі кооперативу порушує право власності позивача і у разі відчуження відповідачем незаконно набутого майна третім особам, кооператив втратить законне право користуватися та розпоряджатися своїм майном. У даному випадку позивач вважає відповідним захист порушеного права шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 29246469 від 14 квітня 2016 року, виданого Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, щодо права власності на неіснуючий гаражний бокс № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.07.2017 року цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. Ухвалою суду від 28 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 28 листопада 2017 року за заявою представника позивача вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 28 листопада 2017 року, залучено до участі у справі третю особу - Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 19 березня 2018 року, витребувано реєстраційну справу. 11 травня 2018 року до суду з Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли витребувані докази. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.09.2018 року цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.02.2019 року цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. 19 грудня 2022 року до суду надійшов висновок експерта від 05 грудня 2022 року №29313/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі. 08 травня 2023 року представник позивача подав додаткові пояснення до позову, у яких позовні вимоги підтримав з урахуванням додаткових обґрунтувань. Так, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] належить гаражний бокс (літ. А), загальною площею 109,1 кв.м., за адресою: м. Київ, «№4», авто-гаражний кооператив ( Солом`янський р-н) , гараж [NUMBER] , ГК: [ADDRESS] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер: 29246469, видавник: Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві. Проте, такого гаражного боксу № [NUMBER] не існує. На території кооперативу №4 знаходиться 225 гаражів. Споруда, зареєстрована на праві власності за [PERSON] складалась із павільйону (автомийки) площею 73,7 кв.м., який знаходився за межами території Автогаражного кооперативу №4 та адміністративного приміщення позивача. Проте, павільйон площею 73,7 кв.м. був демонтований 13 березня 2019 - 14 березня 2019 року. Вказане підтверджено висновком експерта від 05 грудня 2022 року №29313/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі. Також, в довідці, на підставі якої зареєстровано право власності за [PERSON] , є посилання на протокол №1 від 5 лютого без зазначення року, і нібито протокол затверджений рішенням виконкому Райради від 1995 року. В той же час, зазначено, що гараж 226 введено в експлуатацію в 1996 році, що є суперечливим. Згідно Статуту кооперативу його членами можуть бути громадяни, які досягли 16 років, а відповідачу у 1996 році було лише 8 років, тому він не міг бути членом АГК №4. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 17 травня 2023 року, замінено третю особу Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві на Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ); закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідач та його представники у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не попередили, будь-яких заяв, клопотань про відкладення розгляду справи або неможливість розгляду справи без їх участі не подали. Пояснення/ заяви по суті справи не надходили. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не попередили, будь-яких заяв, клопотань про відкладення розгляду справи або неможливість розгляду справи без їх участі не подали. З`ясувавши думку представників позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та представників третіх осіб. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Судом встановлено, що 30 квітня 1996 року проведено державну реєстрацію юридичної особи Автогаражного кооперативу №4, код ЄДРПОУ 23699451, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №698453 від 08 квітня 2008 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06 квітня 2016 року. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено ЗУ «Про кооперацію». Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про кооперацію» кооперативна організація - кооператив або кооперативне об`єднання; кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання. Згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про кооперацію» відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Згідно п. 1.3. Статуту Автогаражного кооперативу №4, прийнятого Загальними зборами членів кооперативу (протокол №1 від 03 лютого 1996 року), позивач здійснює свою діяльність на підставі чинного законодавства та даного статуту. Згідно п. 1.4. Статуту членами кооперативу можуть бути громадяни України, які досягли 16 років, постійно проживають в Жовтневому районі м. Києва (в м. Києві) і мають на праві власності автомобіль (транспортний засіб), зареєстрований в ДАІ України. Згідно п. 1.5. Статуту, кількість членів кооперативу не може бути більшою наявної кількості боксів - гаражів. Згідно п. 3.20.1 Статуту член кооперативу має право користуватися послугами кооперативу і володіти на праві власності виділеним йому боксом-гаражем протягом всього часу існування кооперативу. Місцезнаходження кооперативу: просп. Відрадний, 46, м. Київ. Автогаражний кооператив №4 являється правонаступником прав і обов`язків кооперативу №4 по експлуатації власного гаража Жовтневого району м. Києва. 28 березня 2016 року між Автогаражним кооперативом №4 та [PERSON] укладено договір оренди №1, за умовами якого позивач як орендодавець передав відповідачу в оренду приміщення площею 34 кв.м., яке іменовано в кооперативі «новою мийкою». 01 січня 2017 року між Автогаражним кооперативом №4 та [PERSON] укладено договір оренди, за умовами якого позивач як орендодавець передав відповідачу, а відповідач як орендар прийняв в оренду приміщення, іменоване в кооперативі «новою мийкою». Строк дії договору до 01.04.2017. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №57341816 від 14 квітня 2016 року, 11 квітня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності гаражного боксу (літ. А), загальною площею 109,1 кв.м., за адресою: м. Київ, «№4», авто-гаражний кооператив ( Солом`янський р-н) , гараж [NUMBER] , ГК: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 901697280000), за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер: 29246469, видавник: Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві (номер запису про право власності 14157580). Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які на її думку необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу, мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним легітимній меті. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved