Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, розмір аліментів визначений судом не може забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дитини. На адвокатський запит, 17.08.2023 року отримано відповідь, відповідно до якої відповідач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» з 19.02.2019 року, наразі обіймає посаду заступника керуючого магазину та отримує заробітну плату. Таким чином, відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, офіційно працевлаштований, та може сплачувати аліменти у порядку визначеному чинним законодавством України, а саме в розмірі 1\\4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для проживання доньки. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їх спільної дитини, що ставить дочку у скрутне матеріальне становище, позивач самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати доньку [PERSON] , [INFO] , а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом . Сторони не дійшли домовленості щодо зміни способу стягнення аліментів, тому позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з часу звернення до суду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи без її та позивача участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку, клопотання про відкладення справи та відзив на позов не подавав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30.08.2018 року, виданого Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №710. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 1 ст. 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, як визначений рішенням суду розмір аліментів, так і спосіб їх стягнення, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду із позовом, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми, визначеної судовим рішенням, на частку від усіх видів доходів відповідача, посилаючись на покращення його матеріального становища. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст.\~12,ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2020 року про стягнення аліментів, змінився матеріальний стан платника аліментів, оскільки [PERSON] працює в ТОВ „АТБ Маркет на посаді заступника керуючого магазину та має регулярний дохід. [PERSON] не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб та розмір. Враховуючи, те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу\~України покращився матеріальний стан відповідача, суд доходить висновку, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2020 року. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved