Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

У травні 2023 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позову зазначає, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/740/14-ц від 18 березня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. 26 вересня 2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва був виданий судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у справі №490/6941/18. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №73684 від 1 травня 2023 року, виданим Автозаводський відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 01 травня 2023 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 176 653 грн. 83 коп. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю. Позивач самостійно несе усі витрати по утриманню сина. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення та забезпечення здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон. Просила надати дозвіл без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду за межі України малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] в м. Миколаєві та надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за межі України, в супроводі матері [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] до країн Європейського Союзу, а саме Австрійської Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Бельгії, Республіки Франції, Республіки Фінляндії, Швеції, Словенії, Словаччини, Естонії, Нідерландів Республіки Польщі, Італії, Ірландії, Данії, Греції, Латвії, Лини, Чехії, Федеративної Республіки Німеччини, Румунії, Республіки Угорщини, Республіки Хорватії, Кіпру а також Республіки Молдова, Великої Британії, Арабської Республіки Єгипет, Туреччини, Чорногорії, Канади, Сполучених Штатів Америки на період до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. Такі виїзди дитини носитимуть тимчасовий характер і не пов`язані з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцією. Позивач має можливість для організації розвитку, виховання, навчання та відпочинку дитини за кордоном, а відповідач безпідставно ухиляється від надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, тим самим необгрунтовано обмежує її права на виховання дитини та обмежує для неї можливість, як матері, надати сину достойні умови для здобуття освіти та життя. Ухвалою судді від 23 травня 2023 року відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~ 14 серпня 2023 року до суду надано заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 24.11.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не прибули, позов підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності, про що надали письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами рекомендованого поштового зв`язку та шляхом опублікування оголошення про виклик, відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомляв. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 26 серпня 2011 року сторони у справі зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис за № 268, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.16). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с 12). Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/740/14-ц від 18 березня 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. 26 вересня 2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва виданий судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у справі №490/6941/18. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №73684 від 01 травня 2023 року, виданим Автозаводський відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 01 травня 2023 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 176 653 грн. 83 коп. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю. Позивач самостійно несе усі витрати по утриманню сина. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення та забезпечення здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. (ч. 2 ст. 150 СК України). Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 141 СК України також визначена рівність обсягу прав і обов`язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Відповідно до абзацу третього ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадяни України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; а також у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п.4 постанови). Питання про виїзд за кордон дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у разі відсутності згоди одного з батьків, вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, мети виїзду. Суд враховує, що позивач просила надати дозвіл без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду за межі України малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] в м. Миколаєві та надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за межі України, в супроводі матері [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] до країн Європейського Союзу, а саме Австрійської Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Бельгії, Республіки Франції, Республіки Фінляндії, Швеції, Словенії, Словаччини, Естонії, Нідерландів Республіки Польщі, Італії, Ірландії, Данії, Греції, Латвії, Лини, Чехії, Федеративної Республіки Німеччини, Румунії, Республіки Угорщини, Республіки Хорватії, Кіпру а також Республіки Молдова, Великої Британії, Арабської Республіки Єгипет, Туреччини, Чорногорії, Канади, Сполучених Штатів Америки на період до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. Враховуючи вище наведені обставини, беручи до уваги фактичного ненадання дозволу батьком дитини на виїзд сина за кордон, зважаючи на воєнний стан в країні, проживання позивача з дитиною у м, Миколаєві, який перебуває під постійними обстрілами військ агресора, та відсутність відзиву відповідача з конкретно визначеною позицією щодо предмету спору, з урахуванням того, що при розгляді даної справи судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування за кордоном, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved