Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем С.Бугаєвським 17 жовтня 2020 року. В обґрунтування позову зазначила, що 17 жовтня 2020 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 45. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. Порозуміння та повага в їхніх відносинах відсутні. Сумісне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Примирення та відновлення шлюбних відносин між ними неможливе, а бажання зберегти сім`ю в них обох немає. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.09.2023 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом направлення судових повісток, СМС-повідомлень та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав. На підставі статті 280 ЦПК України, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.11.2023 року постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неявкою учасників, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне: 17 жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 45 від 17.10.2020 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Бірківської селищної ради Нововодолазького району Харківської області, актовий запис про народження № 03 від 11.03.2019 року. Як вбачається з позовної заяви, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2\~ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень\~статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3\~ст.109 Сімейного кодексу України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України,\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві просила залишити їй шлюбне прізвище - " [PERSON] " Крім того, відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 1073,60 грн

Outcome: approved