Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вимогою до відповідача [PERSON] щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей за період з 02.09.2020 по 15.08.2022 у сумі 53 405, 48 грн. Вимоги обгрунтовано тим, що 15.09.2001 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від якого мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, батько не займається вихованням дітей, при цьому сторони спільно не проживають, не ведуть сумісного господарства та не підтримують шлюбних відносин з 01.01.2018. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2020 шлюб розірвано. Також, згідно з рішенням Деснянського районного суду від 10.06.2021 визначено місце проживання [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . У відповідності до судового наказу від 17.08.2018 по справі № 754/11061/18 позивач отримує 33 % заробітку (доходу) платника [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Також, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2021 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , котрий продовжує навчання у розмірі 17 % від усіх видів заробітку з 24.12.2020 і до досягнення останнім 23 років. Зазначає, що відповідач окрім аліментних зобов`язань, інших витрат, пов`язаних зі станом здоров`я та розвитку дітей не несе. Окрім вказаного, всі діти мають статус дітей, що потерпіли від Чорнобильської катастрофи, при цьому потребують медичного спостереження, регулярних обстежень, лікування та реабілітації. Зазначає, що амбулаторні та стаціонарні лікування дітей у 2020-2022 здійснювались виключно за рахунок неї, як матері. Троє дітей мають перелік захворювань та потребують додаткових витрат. Донька має складну ортодонтичну патологію, тривалий час лікується у лікаря-ортодонта, зокрема таке лікування дороговартісне, потребує використання знімної та незнімної ортодонтичної техніки та лицьових масок, а позивач в свою чергу самостійно оплачувала лікування. Також, донька [PERSON] має обтяжений алергологічний анамнез у зв`язку з перенесеним ангіоневротичним набряком, а відтак потребує визначення алергічного статусу та проведення алергопроб щодо підбору анестетиків. Окрім зазначеного, донька перебуває під постійним диспансерним спостереженням у лікаря-гастроентеролога у зв`язку з генетичним захворюванням синдромом [PERSON] , целіакія, а тому потребує безглютенової дієти. Син [PERSON] має ортопедичну, гастроентерологічну патологію, рецидивуючі ацетономічні стани, а також потребує стаціонарного та амбулаторного лікування та медикаментозної корекції. При цьому відповідач не проявляє зацікавленості станом здоров`я дітей, успіхами в навчанні, дозвіллі, відпочинку, а з 24.02.2022 жодного разу не поцікавився станом та потребами дітей. Позивач включає до додаткових витрат придбання мобільного телефону, ноутбука для дистанційного навчання, половину вартості літнього відпочинку дітей, а також зауважує, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, а отже має можливість сплачувати додаткові витрати на утримання дітей. 23.08.2022 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Відповідачем 27.09.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, у відповідності до якого частково заперечує щодо позовних вимог. Зазначає про те, що відповідачем за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 було перераховано позивачу кошти у сумі 57 500 грн., що складає 55, 6 % його доходу. В жовтні 2018 року на виконання судового наказу від 17.08.2018 по справі № 754/11061/18 відповідачем відразу подано до бухгалтерії за місцем роботи заяву щодо відрахування 50 % заробітної плати в якості аліментів на утримання дітей. Також зауважує, що ним додатково сплачено 12,5 % доходу на користь позивача за період з жовтня 2018 по 01.11.2019, однак відповідач не володіє інформацією щодо цільового використання позивачем грошових коштів сплачених на її рахунок. Відповідач визнає частково позовні вимоги у сумі 17 090, 17 грн. з огляду на наступне. Зауважує, що позивач цілеспрямовано чинить перешкоди у спілкуванні дітей з відповідачем, ігнорує телефонні дзвінки, зокрема приховувала фактичне місце проживання з дітьми до моменту набрання рішенням суду від 10.06.2021 законної сили. [PERSON] вказує, що ним окрім аліментних зобов`язань в жовтні 2018 року в присутності співробітників Міського центру дитини Служби у справах сім`ї передано сину [PERSON] конверт з 2 000 грн., доньці [PERSON] мобільний телефон вартістю 4 199 грн. та іграшку для сина [PERSON] вартістю 2 500 грн. Також не вважає додатковими витратами на дітей купівлю ноутбука, мобільного телефона, оплату санаторно-курортного відпочинку дітей в смт Затока, оскільки така поїздка була здійснена без узгодження з батьком дітей. Щодо покупки окулярів та оптичних лінз для доньки [PERSON] також має сумнів, оскільки консультативний висновок надано подругою позивача-лікарем [PERSON] , а відтак виникають сумніви в упередженості проведення такого дослідження. Відповідач зауважує, що більшість консультативних висновків, обстежень та виписок здійснено фахівцями Дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва, де позивач працевлаштована на посаді завідувачки філії № 1 вказаного медичного закладу, а отже, на думку відповідача остання упереджена та заінтересована у спотворенні результатів огляду дітей. Не погоджується з твердженнями позивача щодо необхідності придбання доньці [PERSON] продуктів харчування без вмісту глютену, оскільки результати лабораторних досліджень не містять рекомендацій щодо необхідності ведення доньці такої дієти. Не погоджується з включенням до суми позовних вимог витрат на придбання сервісних послуг для оформлення паспортних документів [PERSON] та [PERSON] задля евакуації дітей у випадку бойових дій. Зважаючи на викладене, з відрахуванням зазначених витрат відповідач отримав 34 180, 34 грн., а отже визнає 50 % від вказаного розрахунку у сумі 17 090, 17 грн. Також прохальна частина відзиву містить прохання про витребування у позивача письмових доказів щодо місця роботи та сукупного рівня доходу останньої, зобов`язати позивача надати помісячний фінансовий звіт щодо витрат аліментних коштів за період з 02.09.2020 по 15.08.2022, а також зобов`язати позивача провести медичні обстеження дітей в медичному закладі за місцем реєстрації. 04.10.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, яка не погоджується з твердженнями відповідача та зазначає, що останній окрім сплати аліментів не здійснює будь-яких витрат, обумовлених додатковими потребами дітей. Позивач зазначає, що відповідачем систематично здійснювалось психологічне та фінансове насилля над нею та дітьми, внаслідок чого позивач з дітьми вимушена була 01.01.2018 залишити квартиру, яка була придбана в офіційному шлюбі. Позивач зазначає, що медичні лабораторії державних закладів не виконують весь спектр лабораторних досліджень, а відтак деякі медичні лабораторні дослідження було проведено в приватних лабораторіях. Також вказує, що кліматолікування дітей на морському узбережжі за призначенням лікаря було обрано в бюджетному варіанті. Зокрема наголошує, що ніколи не обіймала посади завідувача філії № 1 КНП «Дитяча клінічна лікарня № 9 Подільського району м. Києва». Оскільки відповідач не сплачує інших коштів на утримання дітей, окрім аліментних зобов`язань, позивач підтримує вимоги позову в повному обсязі. Відповідачем 17.10.2022 подано до суду заперечення на відповідь на відзив аналогічного з відзивом змісту. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2023 зупинено провадження по справі № 754/6959/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 754/12097/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства. Рішенням судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. від 07.09.2023 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, залишено без задоволення. 30.10.2023 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. поновлено провадження по справі. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову, просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на викладене у поясненнях. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, до суду подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами, при цьому доказів на підтвердження поважності неявки, не надав. Останнім направлено також додаткові пояснення, у відповідності до яких зазначено про те, що на підставі рішення Деснянського районного суду від 31.05.2023, яке набрало чинності, про поділ спільного майна подружжя, з відповідача на користь позивача стягнуто грошову компенсацію частки спільного майна подружжя від оціночної вартості однокімнатної квартири у розмірі 780 767,35 грн. та грошову компенсацію від проданого автомобіля - 172 200 грн. (загальна сума 954 467,35 грн.) Оскільки за рішенням суду визначено постійне місце проживання дітей з матір`ю, обов`язок щодо інформування іншого з подружжя відносно необхідності надання допомоги дітям лежить на матері. Тому позивач приховувала наявність у дітей проблем зі здоров`ям виключно з умислом нашкодити останньому. Оскільки позивачу було перераховано на виконання рішення 954 467,35 грн. у якості компенсації частки у спільному майні подружжя, дана сума є майже в 20 разів більшою,ніж сума заявлених позовних вимог у даному позові - 53 405 грн., тому відповідачем уже компенсовано свою частину додаткових фінансових витрат. Окремо зазначає, що з причин, які від нього не залежали, бухгалтерією за його місцем роботи було безпідставно стягнуто на користь позивача суму коштів близько 61 200 грн., які стягнуті ніби за борг, однак ним ініційовано проведення службового розслідування за фактом незаконного списання грошових коштів ( заробітної плати) на користь позивача. Таким чином, грошові кошти у розмірі 53 405 грн., які вимагаються у якості додаткових витрат на дітей вже виплачені у повному розмірі. В ході проведення зазначеного розслідування зясувалось, що станом на 31 жовтня 2023 року сума надлишково стягнутих аліментів на користь позивача становить 58 263, 28 грн. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку відповідача такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 15.09.2001 у Відділі державної реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, а/з 1192. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується свідоцтвами про народження дітей, що містяться в матеріалах справи. [PERSON] , 2002 року народження є повнолітнім, а [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2016 року народження, неповнолітніми, тому позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дітей стосуються лише неповнолітніх дітей. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.09.2001 у Відділі державної реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, а/з 1192, розірвано. У відповідності до судового наказу від 17.08.2018 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.08.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з виконавчим листом № 754/17586/20, виданим Деснянським районним судом м. Києва на підставі рішення суду від 16.03.2021, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 17 % з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.12.2020 і до досягнення ним 23 років. Встановлено, аліментні зобов`язання становлять 33 % - на утримання двох неповнолітніх дітей, та 17 % - на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання. Рішенням Деснянського районного суду від 10.06.2021 визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . Позивач [PERSON] має пільги у відповідності до посвідчення громадянина, який евакуйований із зони відчуження у 1986 році серії [NUMBER] (категорія 2) від 17.01.2003. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] також мають посвідчення осіб, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER] від 17.07.2008 та серії [NUMBER] . Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем у відзиві заявлено вимоги щодо зобов`язання позивачу провести медичні обстеження дітей на предмет наявності у дітей [PERSON] та [PERSON] відповідних захворювань у державному закладі охорони здоров`я за місцем реєстрації, витребування документів щодо посади та рівня доходу позивача, а також просив зобов`язати позивачку надати щомісячний фінансовий звіт щодо витрат коштів, які отримані нею в якості аліментів за період з 02.09.2020 по 15.08.2022. Щодо вимоги про витребування доказів від позивача, варто зазначити, що відповідачем не дотримано форми та вимог до змісту та подання клопотання про витребування доказів. При цьому, згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Отже, заявляючи клопотання про витребування доказів відповідач повинен зазначити причини, з яких він не може одержати цей доказ самостійно, до клопотання обов`язково долучаються письмові докази (відомості), які підтверджують неможливість одержання таких доказів самостійно. При цьому, необхідним є обґрунтування, які саме обставини можуть бути підтверджені витребуваними доказами, а також їх значення для правильного розгляду та вирішення справи. Однак, відповідачем не дотримано зазначених норм законодавства. Щодо вимоги зобов`язального характеру з приводу надання позивачем фінансового звіту по витратах аліментних коштів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1. ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Вимоги щодо змісту, форми та порядку подання відзиву на позов визначені в ст. 178 ЦПК України. Отже, суд приходить до висновку про те, що відповідач не навів достатніх правових підстав, що давали б йому процесуальне право з поданням відзиву заявляти вимоги до позивача, при цьому відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду за захистом порушеного права з позовною заявою. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до інформаційної Довідки про доходи [PERSON] , виданої Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця, останній займає посаду професора закладу вищої освіти доктора наук, загальна сума нарахованого доходу за період з вересня 2020 по серпень 2021 становить 484 043, 13 грн., при цьому загальна сума утримань по виконавчих листах становить 132 296, 34 грн. Довідка про доходи від 19.06.2018 містить відомості щодо загальної суми нарахування доходу відповідача за період з грудня 2017 року по травень 2018 року за винятком цільової матеріальної допомоги становить 100 750, 98 грн. Також, згідно відомостей Довідки про доходи від 19.09.2022, [PERSON] нараховано загальну суму доходу за період з вересня 2021 року по серпень 2022 року без урахування аліментів становить 448 131, 01 грн. За даними Довідки про доходи від 30.09.2020 загальна сума нарахованого доходу за січень 2020 року - серпень 2020 року становить 188 519, 79 грн., а загальна сума утримань згідно виконавчих листів становить 70 558, 57 грн. Відповідач в обґрунтування відзиву зазначає про те, що ним стабільно та в повному обсязі сплачуються аліменти на утримання спільних дітей, при цьому позивач вказане твердження не заперечувала, однак зазначила про те, що відповідач сплачує кошти на утримання спільних дітей виключно на виконання судових рішень щодо стягнення аліментів, і це не може впливати на її право на звернення до суду про стягнення додаткових витрат на дітей. Як зазначено у додаткових поясненнях відповідача на підставі рішення Деснянського районного суду від 31.05.2023 про поділ спільного майна подружжя, з нього, як відповідача, на користь позивача стягнуто грошову компенсацію частки спільного майна подружжя від оціночної вартості однокімнатної квартири у розмірі 780 767,35 грн. та грошову компенсацію від проданого автомобіля - 172 200 грн. (загальна сума 954 467,35 грн.) Оскільки позивачу було перераховано на виконання рішення 954 467,35 грн. у якості компенсації частки у спільному майні подружжя, дана сума є майже в 20 разів більшою, ніж сума заявлених позовних вимог у даному позові - 53 405 грн., тому відповідачем уже компенсовано свою частину додаткових фінансових витрат. Окремо зазначає, що з причин, які від нього не залежали, бухгалтерією за його місцем роботи було безпідставно стягнуто на користь позивача суму коштів близько 61 200 грн., які стягнуті ніби за борг, однак ним ініційовано проведення службового розслідування за фактом незаконного списання грошових коштів (заробітної плати) на користь позивача. Таким чином, грошові кошти у розмірі 53 405 грн., які вимагаються у якості додаткових витрат на дітей вже виплачені у повному розмірі. В ході проведення зазначеного розслідування з`ясувалось, що станом на 31 жовтня 2023 року сума надлишково стягнутих аліментів на користь позивача становить 58 263, 28 грн. Суд вважає за необхідне зауважити, що сплата аліментів не звільняє відповідача, як батька, від сплати додаткових витрат на дітей та, зокрема поділ спільного майна подружжя та/або, відповідно, грошова компенсація частки від спільного мана і додаткові витрати на дітей - не є тотожними поняттями. Окрім того, питання щодо невірного нарахування чи не нарахування аліментних зобов`язань вирішуються виконавчою службою чи установою (підприємством), де відраховуються аліментні зобов`язання. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Постановою Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Згідно з ч. 2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). Суд, приймаючи рішення, перш за все враховує, що з дотриманням рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 7 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Позивач звертаючись до суду зазначає про те, що донька [PERSON] має складну ортодонтичну патологію та потребує хірургічного втручання. Також дитина в дитинстві мала ангіоневротичний набряк, та має внаслідок зазначеного алергологічний анамнез. Донька з поміж-іншого перебуває під спостереженням лікаря-гастроінтеролога у зв`язку з наявним генетичним захворюванням синдромом Жильбера, целіакія, а також лікаря-невролога, кардіоревматолога внаслідок пренатальної та пологової гіпоксії; лікаря ортопеда-травматолога, лікаря-офтальмолога. Дитина має залізофолієводефіцитну анемію у зв`язку з целіакією, та потребує постійного прийому препаратів заліза, фолієвої кислоти та вітаміну Д, а також донька хворіє прогресуючим складним астигматизмом та міопією, та потребує щорічної заміни окулярів та консультативних лінз. Позивач вказує, що молодший син [PERSON] має ортопедичну та гастроентерологічну патологію, рецидивуючі ацетономічні стани, а відтак потребує медикаментозної корекції та медичних обстежень. На підтвердження наявності у дітей зазначених діагнозів позивачем надано копії рахунків та висновків лабораторних досліджень, виписок з медичних карток, консультативні огляди профільних лікарів, зокрема дитячого лікаря-офтальмолога, лікаря-кардіолога, лікаря ортопеда-травматолога, лікаря-гастроентеролога, педіатра, лікаря-отоларинголога, а також копіями квитанцій про сплату лікарських препаратів та дієтичних продуктів харчування. Дослідивши надані докази, суд приходить до переконливого висновку про те, що понесені позивачем витрати на медичні дослідження, лабораторні аналізи, купівлю лікарських препаратів відносяться до додаткових витрат, оскільки пов`язані з хворобами дітей, та є тими особливими обставинами, наявність яких пов`язана з можливістю стягнення додаткових витрат, та зумовлені медичними показаннями і є необхідними для дітей з урахуванням рекомендацій та показань лікарів. Суд не погоджується із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив з приводу того, що витрати на окуляри та оптичні лінзи для доньки [PERSON] , придбання продуктів харчування, а саме: макаронів б/глютену, хлібців бурий рис б/глютену, печива б/глютену та інших не належать до додаткових витрат. Позивачем на підтвердження вказаного надано докази, які не спростовано стороною відповідача, зокрема медичні висновки, у відповідності до яких донька [PERSON] дійсно потребує особливого дієтичного харчування без вмісту глютену, а також за станом здоров`я має необхідність в користуванні окулярами, а отже такі витрати суд відносить до додаткових витрат, половину вартості яких має компенсувати відповідач. Також, критично суд ставиться до твердження відповідача [PERSON] з приводу необхідності здійснення огляду дітей та здійснення лабораторних досліджень в медичних закладах державної форми власності, а не приватної, оскільки останнім не надано обґрунтованих доказів та не наведено норм права, у відповідності з якими це можна розцінювати як обов`язок позивача. Варто завужити, що статтею 49 Конституції України визначено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Отже, зважаючи на викладене, кожна особа не може бути позбавлена права вибору медичного закладу в незалежності від його форми. Відповідач зазначає про те, що має сумніви щодо неупередженості та необ`єктивності лікаря-офтальмолога [PERSON] , зважаючи на знайомство лікаря з позивачем, однак доказів цьому суду не надано, а отже такі судження не можуть братись до уваги суду при прийнятті рішення. Також, суд відносить до додаткових витрат оздоровлення дітей на морі, оскільки перебування у горах чи на морі у літній період добре впливає на організм дітей, сприяє його зміцненню, покращенню імунітету, збільшенню опірності організму до хвороб, а також, враховуючи, що перебування на мосрькому узбережжі є кліматолікуванням, а відтак 50 % вартості поїздки має бути компенсовано відповідачем. Понесені позивачем витрати купівлю ноутбука, смартфону, а також придбання позивачем пакету сервісних послуг задля оформлення [PERSON] та [PERSON] паспортних документів для можливості евакуації з України суд вважає такими, що не відносяться до додаткових витрат, викликаних особливими потребами, а є витратами, пов`язаними із звичайним способом життя і позивачем не надано відповідних медичних призначень та інших вагомих доказів, якими б підтверджувалася необхідність витрат на придбання саме таких товарів та послуг, а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з положеннями ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що всупереч обов`язку доказування відповідачем не наведено наявності істотних обставин, які б виключали його обов`язок брати участь у додаткових витратах на дітей або впливали на зменшення його частки участі у таких витратах. Суд, враховуючи наведені обставини, приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача додаткових витрат у відповідності до розрахунку: 106 810, 96 грн. (загальна сума нарахований додаткових витрат) - 9 599 грн. (вартість ноутбука Asus Laptop) - 2 997,80 грн. (вартість смартфона Samsung Galaxy A 11) - 660 грн. - 56 грн.- 733 грн. - 54 грн.- 733 грн. - 480 грн. (витрати на оформлення паспортних документів) = 91 498,16 грн. : 2 (50 %) = 45 749, 08 грн., що становить половину від загальної суми понесених позивачем витрат. Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про оплату додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 992, 40 грн. суд покладає на відповідача.

Outcome: partial