Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

14 вересня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 1 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №00298-12/2019 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало, а [PERSON] отримала кредитні кошти в користування зі сплатою відсотків за користування ними. 4 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №ІКК-1 відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 22 травня 2021 року, за заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис №4129 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 8469 гривень. 11 листопада 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження [NUMBER] за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] №4129 від 22 травня 2021 року та в межах зазначеного виконавчого провадження постановою приватного виконавця про про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постановою про стягнення з боржника основної винагороди постановлено стягнути кошти з [PERSON] . Позивач зазначає, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому, він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. При перевірці на сайті Єдиного реєстру нотаріусів, інформації про приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], номер свідоцтва [NUMBER], за параметрами пошуку інформації в реєстрі не знайдено. З офіційної сторінки Міністерства юстиції України, встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 27 вересня 2022 року №4085/5 анульовано свідоцтво на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса [PERSON] Позивач вважає, що приватний нотаріус не перевірив наявність документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання тсягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчать про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Укладений кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріально не посвідчений. З огляду на вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності доказів безспірності заборгованості, а також вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі, є достатніми підставами для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4129, вчинений 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1073,60 грн. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому з урахуванням вимог статей 274, 279 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, після чого, позивач з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталась. Відповідачу та третім особам копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками було надіслано за адресам зазначеними у позовній заяві. Судову кореспонденцію відповідачем отримано 2 жовтня 2023 року, проте він не скористався правом, передбаченим статтею 178 ЦПК України, та не подав до суду відзив на позовну заву, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Судова кореспонденція, надіслана приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON], повернулась на адресу суду без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О., отримавши судову кореспонденцію 2 жовтня 2023 року, правом надати пояснення щодо позову не скористався, із заявами та/або клопотання до суду не звертався. Враховуючи, що справа призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, відповідач та Приватний виконавець у встановлений строк не подали до суду відзиву та пояснення на позов, з врахуванням частини восьмої статті 128 ЦПК України, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Так, згідно з частиною 2 статті 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 1 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №00298-12/2019, згідно умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. На вказаному договорі відсутні відомості про його нотаріальне посвідчення. (а.с. 10-14) 22 травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинив виконавчий напис, з пропозицією стягнути з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №00298-12/2019 від 1 грудня 2019 року, укладеним з ТОВ «ФК «Інвеструм», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №ІКК-1 від 4 грудня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості за Кредитним договором №00298-12/2019 від 1 грудня 2019 року. Строк платежу за Кредитним договором №00298-12/2019 від 1 грудня 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 4 грудня 2020 року по 24 лютого 2021 року. Сума заборгованості становить 7539,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом становить 4539,00 гривень, строкова заборгованість за пенею (нараховано з 30 січня 2020 року до 11 березня 2020 року) становить 0,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнено плати із Стягувача, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість становить 8469 гривень (а.с. 15). На підставі виконавчого напису №4129, виданого 22 травня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 11 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] (а.с. 16). Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зобов`язано Кабінет міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Згідно з позицією вказаного Суду, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З врахуванням вищевказаного, відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Вчинення нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц. У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший - підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, суду є усі підстави дійти висновку, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом допущено порушення порядку його вчинення, не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, не повідомлено боржника щодо вчинення такого напису та надання можливості останньому висловити свої заперечення щодо заборгованості. У матеріалах справи відсутні докази які б спростовували доводи позивача та заявлені ним позовні вимоги. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1073,60 гривень.

Outcome: approved