Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Представник заявника звернулась до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначила, що 23.11.2023 [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторний параноїдний синдром. У судовому засіданні лікар психіатр підтримала заяву, прокурор та адвокат не заперечували проти її задоволення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. У судовому засіданні було встановлено, що 23.11.2023 [PERSON] була госпіталізована до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. При обстеженні її психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим вона: тривожна, напружена, нецензурно лаялася. Відчувала слухові обмани сприйняття. [PERSON] була збуджена, сама з собою розмовляла. Звучали маячні ідеї відносно впливу на адресу оточуючих. Критика порушена. [PERSON] поставлено діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторний параноїдний синдром. З копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 5212/2023встановлено, що у відділенні [PERSON] : перший час була тривожна, напружена, розгублена, пригнічена. Не заперечувала, що вдома почала чути голоси загрозливого характеру, які наказували віддати душу Дияволу , відмічала, що голоси її лякали. Розповідала, що голоси залякували страшним майбутнім. Був страх за своє життя. [PERSON] була багатомовна, мова прискорена за темпом, збудлива. Моворухливо загальмована. Астенізована, пасивна. Застигає, поведінкою виявляє омани сприяття, до чогось прислуховувалася, затуляла вуха долонями, медитувала, казала, що тоді себе почуває краще. Розгублена, періодично прагнула кудись йти. Погляд наляканий, казала, що вона боїться голосів. Міміка застигла, напружена. Ємоційно неадекватна. Скарги на голоси, тривогу, переривчастий сон, слабкість. В ночі спала преривчасто, поверхнево, підіймалася та прагнула кудись йти. Емоційно сплощена, настрій пригнічений. Була нав?язлива з запитаннями. Поступово в процесі лікування галюцінаторна симптоматика втратила актуальність та перестала керувати поведінкою хворої. На перший план виступала дефіцитарна симптоматика. Коло інтересів обмежене. Мислення аморфне, паралогічне. Критика порушена. В процесі лікування психічний стан хворої з позитивною динамікою. Поведінка формально правильна. Омани сприяття втратили акутальність. Емоційно лабільна, сплощена. В бесіді формальна. Настрій стабілізувався. Маячні ідеї втратили актуальність. Пасивно залучалася в трудові процеси та реабілітаційні заходи. Суіцідальних думок, агресивних тенденцій не виявляла. Час проводила на самоті. Була розсіяна, загальмована. Критика до хвороби порушена. При виписці: скарги заперечувала. В бесіді формальна. На питання відповідала односкладово. Час проводила усамітнено. Емоційно сплощена, одноманітна. Когнітивні процеси знижені. Увага розсіяна, виснажувалася. Мислення аморфне, паралогічне. У трудові процеси не залучалася, розсіяна, швидко стомлюєвалася та виснажувалася. Зазнала труднощів перемикання уваги. Вольові процеси ослаблені. Хворобливість стану не усвідомлювала. Критика порушена. Психічні функції стійко порушені. Соціальна недостатність внаслідок порушення життєдіяльності за категоріями: трудова діяльність, спілкування, контроль поведінки. Відповідно до заяви сестри [PERSON] зазначено, що вона просила госпіталізувати свою сестру в лікарню у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Вона не приймала ліки, агресивна, могла завдати шкоду собі та рідними. 23.11.2023 була дуже агресивна, кидалася камінцями, кидалася битися. Після цього викликали поліцію та швидку допомогу. Ночами не спала, сама з собою розмовляла, виливала фікалії на сестру, опорожнялася серед кімнати, не купалася, їла з собачої миски. Лікар-психіатр [PERSON] підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. В зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене та

Outcome: approved