Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з вищевказаним позовом. У позовній заяві зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013 року. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Підставою звернення до суду позивач зазначає те, що сімейні відносини у сторін не склались, вони мають різні погляди на сімейне життя та шлюбні стосунки ними не підтримуються. Вважає, що шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примирення. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.10.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, представником позивача подано до суду заяву про слухання справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, не заперечувала стосовно задоволення позовних вимог. Оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у ч. 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з ч. 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 14.06.2013 року, про що зроблено актовий запис № 507, та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін неповнолітній дітей немає. Матеріали справи свідчать про те, що сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб. Відповідач визнає позовні вимоги та просить розірвати шлюб. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи визнання позову відповідачем, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним за подання позову судового збору (1073,60 грн.), що становить 536,80 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору (536,80 грн.) слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved