Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Рішенням суду від 01 листопада 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 01 березня 2023 року в розмірі 77 138 (сімдесят сім тисяч сто тридцять вісім) доларів США та 235 859 (двісті тридцять п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) євро; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн. 06 листопада 2023 року позивач подав заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання про судові витрати, понесені позивачем при розгляді справи, зокрема, просить суд стягнути на його користь судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5800 грн. На підтвердження судових витрат позивач долучив копію договору № 25/07-2023 про надання правової допомоги від 26 липня 2023 року, копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №25/07-2023 від 26 липня 2023 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 02 листопада 2023 року та копію квитанції про оплату №0.0.3282935589.1 від 02 листопада 2023 року. Належним чином повідомлені учасники процесу в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити додаткове рішення з таких підстав. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2023 року позов задоволено. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписом пункту 1 частини другої статті 141 цього Кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, відповідні витрати на правову допомогу підтверджуються такими доказами: копією договору № 25/07-2023 про надання правової допомоги від 26 липня 2023 року; копіює ордеру серії АТ №104340 від 02 серпня 2023 року; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 955 Волосянка Р.О.; копією додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №25/07-2023 від 26 липня 2023 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 02 листопада 2023 року, відповідно до якого позивач отримав такі послуги: аналіз документів і судової практики 1000 грн., складенні позовної заяви 3000 грн., складення заяви про відстрочення сплати судового збору 1000 грн., складення заяви про ухвалення додаткового рішення 800 грн., всього: 5800 грн.; копією квитанції про оплату №0.0.3282935589.1 від 02 листопада 2023 року в сумі 5800 грн. За таких обставин, враховуючи визначені у ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, факт задоволення позовних вимог, ціну позову і складність справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5800 грн.

Outcome: approved