Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

АТ "Кредобанк" звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № іро26807 від 25 серпня 2021 року станом на 04 жовтня 2022 року у розмірі 598552,54 грн. судовий збір у розмірі 8979,59 грн. та витрати на професійну допомогу у розмірі 59855,25 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25 серпня 2021 року АТ ""Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № іро26807. Відповідно до умов вказаного договору АТ "Кредобанк" надає [PERSON] кредит у розмірі 728000 грн. на строку до 24 серпня 2026 року на нерухомість в кредит за адресою: [ADDRESS] та для оплати суми страхового платежу на користь страхової компанії. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, з моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за фіксованою процентною ставкою, а саме: 10,5% річних - з дати укладення кредитного договору до 24.08.2022; 12,5% річних - з 25.08.2022 по 24.08.2023; 14,5% річних - з 25.08.2023 по 31.08.2024. На виконання умов кредитного договору, банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. [PERSON] тривалий час своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, остання станом на 04 жовтня 2022 року має заборгованість перед АТ "Кредобанк" у розмірі 598552,54 грн., яка складається з: 561762,93 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 36204,44 грн. - заборгованість за відсотками; 585,17 грн. донараховані відсотки станом на 04 жовтня 2022 року. Вказані обставини, зумовили АТ "Кредобанк" звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 січня 2023 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 01 червня 2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позов про стягнення заборгованості. В обґрунтування заперечень, відповідач зазначає, що майно, на придбання якого вона отримала кредит було пошкоджено внаслідок бойових дій. Вказане на думку відповідача є форс-мажорною обставиною та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог АТ "Кредобанк". 10 жовтня 2023 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення на заперечення відповідача, в якому він зазначає, що відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які свідчать про неможливість виконання основного зобов`язання, а лише вказується про пошкодження предмету іпотеки, що не доводить факту неможливості сплачувати заборгованість. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлена належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 25 серпня 2021 року між АТ "Кредобанк" (далі - банк) та [PERSON] (далі - позичальник) укладено кредитний договір №іро26807. Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.2.1 вказаного кредитного договору Банк видає позичальнику кредит в сумі 728000 на строк 60 місяців з терміном погашення до 24 серпня 2026 року (включно). Кредит надається на наступні цілі: нерухомість в кредит (ВР) (121312) / за адресою: [ADDRESS] . Абзацом першим, пункту 2.9 кредитного договору встановлено, що банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частині у випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів за кредитним договором та/або несвоєчасного повернення кредиту (частини крудиту. Відповідно до п. 3.2, 3.3 вказаного кредитного договору, упродовж строку користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти, розмір яких визначено відповідно до положень цього розділу кредитного договору. З моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за фіксованою процентною ставкою, а саме: 10,5% річних - з дати укладення кредитного договору до 24.08.2022; 12,5% річних - з 25.08.2022 по 24.08.2023; 14,5% річних - з 25.08.2023 по 31.08.2024. 25 серпня 2018 року між АТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Відповідно до п. 1.1. вказаний договір забезпечує виконання зобов`язань [PERSON] та вимог АТ "Кредобанк", які виникли з кредитного договору №іро26807 від 28 серпня 2021 року. Пунктом 1.3. договору іпотеки від 25 серпня 2021 року встановлено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] . Вказані договори сторонами не спростовувались, відомостей щодо визнання їх недійсними матеріали справи не містять. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи встановлено, що АТ "Кредобанк" надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 728000 грн., що не спростовувалось відповідачем. [PERSON] починаючи з 20 вересня 2021 року виконувала умови кредитного договору іро№26807 та вносила грошові кошти на рахунок визначеному у кредитному договорі від 25 серпня 2021 року. [PERSON] останній раз було сплачено грошові кошти за кредитним договором 04 лютого 2022 року на суму 35381 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам з 25 вересня 2021 року по 04 жовтня 2022 року який долучено позивачем до матеріалів справи. Таким чином, починаючи з березня 2022 року [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним договором іро№26807 від 25 серпня 2021 року не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювала у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Згідно з п. 4.9 кредитного договору укладено між АТ "Кредобанк" та [PERSON] , банк у випадках, передбачених п. 2.9 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, [PERSON] має заборгованість перед АТ "Кредобанк" за кредитним договором №іро26807 від 25 серпня 2021 року станом на 04 жовтня 2022 року у розмірі 598552,54 грн., яка складається з: 561762,93 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 36204,44 грн. - заборгованість за відсотками; 585,17 грн. донараховані відсотки станом на 04 жовтня 2022 року. Вказаний розрахунок [PERSON] не оспорювався та приймається судом як належний та допустимий доказ заборгованості відповідача перед позивачем. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Кредобанк" суму заборгованості за кредитним договором № іро26807 від 25 серпня 2021 року станом на 04 жовтня 2022 року у розмірі 598 552,54 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо доводів відповідача про звільнення її зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з пошкодженням житла на придбання якого, [PERSON] укладала кредитний догововір, суд зазначає наступне. Як зазначає відповідач у своїх запереченнях, нерухоме майно, за адресою: [ADDRESS] , яке є предметом іпотеки, укладеного для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором іро№26807 від 25 серпня 2021 року пошкоджено внаслідок військової агресії РФ проти України. [PERSON] зазначає, що пошкодження іпотечного майна внаслідок військових дій є форс мажорною обставиною та звільняє її від виконання зобов`язань за кредитним договором. Так, відповідно до листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14? Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до п. 5.6 кредитного договору, сторона, яка порушила зобов`язання за кредитним договором, звільняється від відповідальності за таке порушення, якщо вона доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або дії (впливу на неї) визначених ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили", що засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами. Сторона, яка знаходиться під дією обставини непереборної сили, повинна повідомити про це іншу сторону протягом 3 (трьох) днів з дати початку дії на неї обставини непереборної сили та в цей же строк звернутися в ТПП для одержання документів, визначених у пп. 5.6.2 кредитного договору. (пп. 5.6.3 кредитного договору). Приписами частин першої, другої статті 611 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно із статті 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі № 904/3886/21 від 25 січня 2021 року. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Між тим, відповідач у свої запереченнях лише вказує, що звернулась до АТ "Кредобанк" та Страхової компанії ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" з приводу пошкодженого іпотечного майна внаслідок військової агресії РФ проти України, однак жодних доказів такого звернення та доказів пошкодження майна суду не надає. Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами настання форс мажорних обставин, які б зумовили звільнення [PERSON] від виконання зобов`язання за кредитним договором. Також, суд звертає увагу, що предметом цієї справи є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, предмет договору іпотеки та його пошкодження не відноситься до предмету розгляду даної справи та не підлягає оцінці у даному судовому рішенні. Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та доведеним. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Між тим, матеріали справи не містять жодних доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial