Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії по [ADDRESS] опалювальною площею 42.40 м2. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі договір) та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/ . Послуги з постачання теплової енергії надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяці відповідно по роках. Нарахування відповідачу за надані житлово-комунальні послуги проводилось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року. Відповідач не сплачує за надані послуги, внаслідок чого заборгував позивачу за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період 01.12.2019р. по 30.05.2020 року в сумі 3099,17 грн. За період з 01.12.2019 по 30.05.2020 МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до суду з позовною заявою не зверталось. Відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169 - споживач може відмовитися від отримання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку - самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Таким чином, на сьогодні відповідач відповідних документів про те, що він в установленому порядку відмовився від централізованого опалення не надав. Відповідач користується послугами з постачання теплової енергії на підставі публічного договору та не в повній мірі виконує обов`язків по оплаті житлово-комунальних послуг. Позивач надав попередження щодо оплати заборгованості, що утворилася за послуги з постачання теплової енергії та на пропозицію укласти угоду на погашення заборгованості відповідач не прореагував, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості. На підставі\~викладеного,\~позивач просив\~суд стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~надані житлово-комунальні\~послуги з\~постачання теплової\~енергії в\~сумі 3099,17\~грн.,\~а також стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн.. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 28.08.2023 суддя призначила судовий розгляд у цивільній справі № 727/5170/23. 13.10.2023 представником позивача надана відповідь на відзив. 02.11.2023 представником позивача надана заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника. 16.11.2023 представником відповідача надана заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача. Доводи особи, яка подала позов \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що неналежна оплата за отриманні послуги з постачання теплової енергії призвели до утворення заборгованості у відповідача як у споживача мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. В судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON] \~підтримала позовні\~вимоги у\~повному обсязі,\~підтвердила факти,\~викладені в\~позовній заяві,\~та просила\~суд позов\~задовольнити та\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за надані\~житлово-комунальні\~послуги з\~постачання теплової\~енергії в\~сумі 3099,17\~грн.,\~а також стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн.. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялася\~належним чином, у встановлений судом строк, представлена адвокатом Явіц В.Й.. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав повністю, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та заперечував проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до тексту позовної заяви, позивач стягує борг за період з 01.12.2019р. по 30.05.2023. Разом з тим, згідно з розрахунком заборгованості, борг нараховано за період з 01.12.2019 по 30.05.2020. Залишається незрозумілим, ким і коли був оплачений борг відповідача за період з 30.05.2020 по 30.05.2023, адже за цей період позивачем також надавались послуги з теплопостачання. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №243051493 від 04.02.2021, квартира [ADDRESS] , зареєстрована за МПП «Інтердизайн» на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чершвді від 22.05.2020 №2/727/963/20, №727/3476/20. Рішення про державну реєстрацію від 28.08.2020 (Інформація з держреєстру знаходиться в матеріалах справи). Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.05.2020 у справі №727/3476/20, за МПП «Інтердизайн» визнано право власності на іпотечне майно - квартиру [ADDRESS] . Вказаним рішенням також встановлено, що МПП «Інтердизайн» 21.10.2019 прийняло участь в електронних торгах з продажу квартири [ADDRESS] , та стало їх переможцем, про що складений протокол №438984 проведення електронних торгів. Роздруківка з ЄДРСРрішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.05.2020р. додається. Додається також і копія Протоколу № 438984 проведення електронних торгів разом із супровідним листом ДП «Сетам» від 07.11.2019. Таким чином МПП «Інтердизайн» набуло права власності на квартиру. Згідно з відміткою органу внутрішніх справ в паспорті відповідача, вона знята з реєстрації місця проживання з вересня 2011. Оскільки відповідач не була зареєстрована та не проживала у вказаному житлі, тобто не була споживачем послуг за вказаною адресою, вона вважає, що не мала обов`язку утримувати зазначену квартиру з моменту її придбання юридичною особою - МПП «Інтердизайн», тобто з 21.10.2019 року. Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користуєть: ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Як вказав Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарі суду в своїй Постанові від 24.01.2020 у справі № № 910/10987/18, «Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. П.1 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно з статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його держа реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхід перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок\~викладений в\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~12.03.19 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675. Правові висновки щодо статусу відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та необхідності застосування ч. 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вирішенні питань, пов`язаних з правом власності на майно, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 917/553/17, від 03.04.2018 у справі № 922/1645/18 У постанові КГС ВС від 22 травня 2018 р. у справі № 923/1283/16 зазначено: «судове| рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право, набуте раніше на законних підставах. Так само, як і видача свідоцтва про право власності лише фіксує факт наявності відповідного права, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється (постанова КГС ВС від 27 червня 2018 року у справі №925/797/17)». Виходячи з наведених вище правових позицій Верховного Суду, відповідач вважає, і вказаний позивачем у позовній заяві період існування боргу, власником квартири та відповідно, споживачем послуг з постачання теплової енергії, являлось МПП «Інтердизайн», а [PERSON] являється в цій справі неналежним відповідачем. Отже, вважає [PERSON] , помилково буде вважати МПП «Інтердизайн» власником квартири [ADDRESS] , з моменту внесення відомостей до державного реєстру або з моменту ухвалення рішення Шевченківським районним судом м. Чернівці у справі № 727/3476/20. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Заявниця вважає, що звернення позивача до суду із даним позовом відбулось після спливу трирічного строку позовної давності, оскільки розрахунок заборгованості ним здійснено в період, починаючи з грудня 2019 року. Тому [PERSON] заявляє про застосування до даних правовідносин позовної давності. Також, позивач не посилався на обставини об`єктивного та непереборного характеру, які були б пов`язані з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з введенням воєнного стану, які б становили реальні перешкоди або значно утруднили або унеможливили своєчасне подання цього позову. Верховний Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливлювали виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 у справі № 127/2897/13-ц). Таким чином, суди поновлюють пропущені процесуальні строки, якщо учасник справи доведе у заяві про поновлення такого строку наявність обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне виконання процесуальної дії. Отже, під час визначення поважності причин пропуску процесуального строку, та враховує місцезнаходження суду, поточний хід бойових дій, наявність у конкретної особи фактичної можливості звернутися до суду із дотриманням процесуального строку. При вищевикладених обставинах слід констатувати відсутність у позивача об`єктивних перешкод для звернення з позовною заявою до суду в передбачені законом строки. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами та апеляційними скаргами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуальна строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запроваджєння воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних протягом установленого законом строку. В даному конкретному випадку позивач взагалі не звертався із заявою про поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на зверненн до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальна строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»). Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів\~справи вбачається,\~що [PERSON] пільг немає, особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач є споживачем за адресою: [ADDRESS] . Згідно з повідомленням №409 від 25.012.2022 МКП «Чернівцітеплокомуненерго», сповіщала відповідача про наявну заборгованість за послуги з централізованого опалення. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] за період з 01.12.2019 по 30.05.2020 заборгованість у квартирі [ADDRESS] складає 3099,17 грн., а саме: грудень 2019 року 735,09 грн., січень 2020 року 1086,37 грн., лютий 2020 року 795,14 грн., березень 2020 року 724,54 грн., квітень 2020 року 230,15 грн., травень 2020 року 0 грн. Згідно з\~Інформацією з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна №243051493\~від 04.02.2021,\~квартира за\~адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за МПП «Інтердизайн» на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.05.2020 №2/727/963/20, №727/3476/20. Згідно з договором про надання послуг з централізованого опалення від 01.10.2007, [PERSON] уклала договір із МКП «Чернівцітеплокомуненерго» про надання оплачуваних послуг за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 травня 2020 року (справа №727/3476/20), визнано за Малим приватним підприємством «Інтердизайн» право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 42,40 кв.м., в тому числі житловою площею 25,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 22709553. Мотивувальна частина Щодо посилань відповідача на неналежного відповідача у справі [PERSON] . Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 травня 2020 року (справа №727/3476/20), визнано за Малим приватним підприємством «Інтердизайн» право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 42,40 кв.м., в тому числі житловою площею 25,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 22709553. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 травня 2020 року (справа №727/3476/20) встановлено, що 21.10.2019 року МПП «Інтердизайн» прийняли участь в електронних торгах з продажу квартири за адресою [ADDRESS] та стали їх переможцем, про що складений протокол №438984 проведення електронних торгів. Згідно умов проведення електронних торгів з продажу майна, визначених протоколом №438984 проведення електронних торгів, МПП «Інтердизайн» сплатили кошти на рахунок приватного виконавця Кондрюка К.О. та 08.11.2019 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було складено акт про реалізацію предмета іпотеки, згідно з яким встановлено, що переможцем електронних торгів з продажу майна стало МПП «Інтердизайн». 20.12.2019 року МПП «Інтердизайн», з метою оформлення права власності на придбане майно, звернулися до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балкового М.М. 23.12.2019 року приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балковий М.М. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 161/02-31 відмовив МПП «Інтердизайн» у видачі свідоцтва про придбання майна. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що набуття права власності на певні об`єкти передбачає наявність юридичного складу, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Різновидом договору купівлі-продажу є продаж майна на прилюдних торгах, сторонами якого є організатор торгів як продавець та переможець торгів як покупець, а його істотними умовами - предмет договору та покупна ціна. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, складання державним виконавцем за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Зазначений правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі №6-174цс12. Зазначене дає підстави для висновку, що процедура реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів завершується затвердженням начальником органу державної виконавчої служби, акту складеного державним виконавцем за результатами відповідних торгів, що є підставою для подальшої реєстрації прав на придбане майно. Пукт 4) частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплює, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користуєть: ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Ураховуючи, що видача переможцю прилюдних торгів свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є посвідченням факту належності йому на праві власності майна, придбаного з прилюдних торгів, та зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, що засвідчують його право власності на\~ квартиру,\~суд першої інстанцій дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнано за Малим приватним підприємством «Інтердизайн» право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 42,40 кв.м., в тому числі житловою площею 25,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 22709553, які безспірно підтверджують\~придбання ним зазначеного нерухомого майна з прилюдних торгів. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що МПП «Інтердизайн» є власником квартири [ADDRESS] , з дати набрання чинності судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 травня 2020 року (справа №727/3476/20) з 07 серпня 2020 року, а отже, станом на 01.12.2019 по 30.05.2020р.р., період за який заявлено позовні вимоги [PERSON] є належним відповідачем у справі. Щодо застосування строків позовної давності, заявленого відповідачем Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. А отже, у суду є законні підстави для застосування строків позовної давності до заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Стаття 254 ЦК України, регламентує, що: 1. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. 2. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. 3. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. 4. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. 5. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом 19 травня 2023 року, в якому просить стягнути заборгованість з відповідача [PERSON] за період з 01.12.2023 по 30.05.2020 у сумі 3099,17 гривень. Також в позові зазначили, що за період з 01.12.2019 по 30.05.2020 до суду з позовом не звертались. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем подано позов з порушенням строків позовної давності за період з 01.12.2019 по 19.05.2020. \~ \~ \~ \~Отже, спірною є сума за період з 19.05.2020 по 30.05.2020 року. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року, між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго». Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 634\~ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Вартість послуги з постачання теплової енергії визначається за показниками комерційного вузла обліку або розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 р. та за встановленими тарифами на послугу з постачання теплової енергії відповідно до рішень Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 450/13 від 23.06.2021р., № 813/24 від 20.10.2021 р. Розмір тарифу та його зміни доводились до відповідача регулярно і своєчасно. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII - Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 64, 67, 156, 162 ЖК України споживач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок підприємства оплату за централізоване опалення їх квартири. Відповідно до п. 1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-УШ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 526\~ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за період з 01.12.2019 по 30.05.2020 заборгованість у квартирі [ADDRESS] складає 3099,17 грн., а саме: грудень 2019 року 735,09 грн., січень 2020 року 1086,37 грн., лютий 2020 року 795,14 грн., березень 2020 року 724,54 грн., квітень 2020 року 230,15 грн., травень 2020 року 0 грн. Судом встановлено, що відповідачем подано позов з порушенням строків позовної давності за період 3 01.12.2019 по 19.05.2020. Отже, спірною є сума за період з 19.05.2020 по 30.05.2020 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за період з 01.12.2019 по 30.05.2020 заборгованість у квартирі [ADDRESS] за травень 2020 року складає 0 гривень 00 копійок. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, та за таких обставин суд вважає, що позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії не підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №000-002449 від 01.05.2023 року про сплату судового збору в сумі 2684,00 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 2684,00 грн.

Outcome: dismissed