Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

22.08.2023 року керівник Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюх В. звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до [PERSON] , зазначивши третьою особою Фермерське господарство «Агро-1», у якому просив конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (код ЄДРПОУ 39825404) земельну ділянку [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) із кадастровим номером: 4824585000:06:000:0161, площею 7,5900 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Софіївської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області; стягнути з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури 2684 грн. судового збору, сплаченого за пред`явлення цього позову та 1342 грн. судового збору, сплаченого за пред`явлення заяви про забезпечення позову. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії НМС 072708, р.№81, виданого 22.02.2021 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області, набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером: 4824585000:06:000:0161, площею 7,5900 га, яка знаходиться на території Софіївської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області. [PERSON] 22.02.2021 року зареєстрував право власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується ФГ «Агро-1» на підставі договору оренди від 12.12.2013 року, строк дії договору визначено до 13.12.2024 року. Окружною прокуратурою виявлено порушення ст.\~13,\~14,\~41 Конституції України, ст.\~80,\~81,\~145 Земельного кодексу України\~при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 22.02.2021 року по даний час) не відчужив їх, тому є підстави для їх конфіскації у власність держави. В силу вимог ст.14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючу по цій справі суддю Вжещ С.І. Ухвалою судді від 23.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 11.09.2023 року о 09:00 год. Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкладене підготовче судове засідання до 03.10.2023 року 11:00 у зв`язку з першою неявкою сторін. Ухвалою суду від 03.10.2023 року закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду на 26.10.2023 року о 10:00 год. Ухвалою суду від 26.10.2023 року відкладений судовий розгляд до 28.11.2023 року 10:30 у зв`язку з першою неявкою сторін. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином 03.10.2023 року на адресу суду від представника [PERSON] надійшла заява, в якій останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, на заочний розгляд справи надав згоду. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи в судові засідання 26.10.2023 року та 28.11.2023 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомили, відповідач відзив на позов, а третя особа письмові пояснення на позов, до суду не подали. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди прокурора та представника позивача вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що громадянин російської федерації [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, за заповітом серії НМС072708, р. № 81, виданого 22.02.2021 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В., набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером: 4824585000:06:000:0161, площею 7,5900 га, яка знаходиться на території Софіївської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області (а.с.22). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 328915487 від 12.04.2023 року вбачається, що [PERSON] 22.02.2021 року зареєстрував право власності на земельну ділянку із кадастровим номером: 4824585000:06:000:0161, площею 7,5900 га, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.12-14). На підставі договору оренди від 12.12.2013 року, зазначена земельна ділянка використовується ФГ «Агро-1», строк дії договору визначений до 13.12.2024 року (а.с.23-25). Разом із цим судом встановлено порушення ст. ст.\~13,\~14,\~41 Конституції України, ст. ст.\~80,\~81,\~145\~Земельного кодексу\~України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Положення статей\~13,\~14\~Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно зі\~ст.\~80\~Земельного кодексу\~України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~Земельного кодексу\~України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої\~статті 81\~Земельного кодексу\~України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Частиною 5 ст.\~22\~Земельного кодексу\~України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам не можуть передаватись землі сільськогосподарського призначення. Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (ч. 1\~ст. 22 Земельного кодексу України). За змістом ч. 4 ст.81\~Земельного кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч.2, 4\~ст. 145 Земельного кодексу України, а саме: така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Частиною 5\~ст.\~41\~Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Пунктом 10 ч. 1\~ст.\~346\~Цивільного кодексу\~України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно зі ст.\~354\~Цивільного кодексу\~України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття у порядку спадкування права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 22.02.2021 по даний час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації. Вказані порушення вимог земельного законодавства [PERSON] , є триваючими, пов`язаними з тривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Бездіяльність [PERSON] \~характеризується тим, що не відчуження успадкованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення з 22.02.2021 року по цей час та її фактична належність на праві власності іноземцю, є порушенням вимог закону. У рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», висловив позицію про те, що під ним потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (п. 2 резолютивної частини). Відповідно до ч. 2\~ст.19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. Статтею 28\~Закону України\~«Про центральні\~органи виконавчої\~влади» передбачено, що Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року, визначено, що Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Згідно з пунктом 4 цього Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності (підпункт 33). Підпунктом 42 пункту 3 цього Положення визначено, що Держгеокадастр подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Держгеокадастр реалізує надані йому повноваження самостійно та через територіальні органи. Таким органом на території Миколаївської області є Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Згідно з п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 21.05.2021 № 248, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі Управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Відповідно до підпункту 34 пункту 4 даного Положення, Управління подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Наведене свідчить, що Управління наділене повноваженнями щодо подання до суду позову про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (ч. 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування ч.3\~ст.23\~Закону України\~«Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Так, за п. 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Згідно із п.80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого\~статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 81 вказаної вище постанови). Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства,

Outcome: approved