Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У вересні\~2022\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просив стягнути\~з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованість\~у розмірі\~13257,09\~грн.\~за Кредитним\~договором б/н\~від 20.01.2011\~року,\~а також\~стягнути з\~неї судові\~витрати.\~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказав\~на те,\~що [PERSON] \~звернувся до\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписав заяву\~б/н\~від 20.01.2011\~року.\~ [INFO] позичальник\~ [PERSON] помер,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть від\~01.04.2021\~року.\~В даному\~випадку спадкоємцем,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини\~є [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .\~Вказана обставина\~підтверджується копіями\~паспортів Позичальника\~та Відповідача,\~де в\~якості адреси\~реєстрації зазначена:\~ [ADDRESS] .\~На виконання\~вимог вищезазначеної\~норми закону\~позивачем 20.07.2021\~року була\~направлена претензія\~кредитора до\~Третьої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори,\~та 26.07.2021\~року отримана\~відповідь.\~Таким чином,\~відповідач прийняв\~спадщину,\~до складу\~якої входять,\~у тому\~числі,\~ї кредитні\~зобов`язання\~померлого Позичальника.\~Спадкування обов`язків\~відбулося відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України,\~так як\~Відповідач не\~відмовився від\~спадщини у\~передбачені цивільним\~законодавством строки,\~а саме\~6\~місяців від\~дня відкриття\~спадщини.\~При цьому,\~позивач зазначає,\~що згідно\~із ч.\~3\~ст.\~1296\~ЦК України\~відсутність свідоцтва\~про право\~на спадщину\~не позбавляє\~спадкоємця права\~на спадщину.\~09.11.2021\~року до\~спадкоємців Позичальника\~було направлено\~лист-претензію,\~згідно яких\~Позивач пред`явив\~свої вимога,\~але ніякий\~дій не\~було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 20.01.2011 року становить 13257,09 гри., яка складається з наступного: 13257,09 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 13257,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита. Представник позивача надав до суду клопотання, в якому просив проводити судове засідання без аудіо/відеофіксації позовну заяву підтримує в повному обсязі та позовом просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили. Відзиву на позов не надали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] (далі- Позичальник) звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету- заяву № б/н від 24.03.2021 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито позичальнику [PERSON] картковий рахунок із кредитним лімітом, який у подальшому змінювався, що підтверджується довідкою. Згідно наданої позивачем довідки, позичальнику було видано платіжну картку, останній раз перевипускалася 26.02.2018 року строком дії до 01/22 року, що підтверджується довідкою (а.с. 56). Відповідно п.п. 2.1.1.2.3 Договору відповідач при укладанні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Позивач зазначає, що позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно виписки по особовому рахунку, позичальник користувався кредитними коштами. [PERSON] позичальник помер, актовий запис № 839 від 01.04.2021 року (а.с. 64). Відповідно до розрахунок заборгованості станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 20.01.2011 року становить 13257 грн. 09 коп., яка складається з наступного: 13257 грн. 09 коп. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 13257 грн. 09 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. 30.06.2021 року позивачем було направлено до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, на що було отримано відповідь від 22.07.2021 року отримана відповідь в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк" була заведена спадкова справа № 453/2021 після смерті [PERSON] . 03.11.2021 року позивачем на адресу відповідачів було направлено лист-претензію щодо сплати заборгованості в розмірі 13257 грн. 09 коп., за кредитним договором б/н від 29.05.2014 року, як спадкоємця після померлого [PERSON] . На запит суду, Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було надано копію спадкової справи 453/2021. З даної спадкової справи вбачається, що довести вимоги кредитора до відома спадкоємця [PERSON] нотаріальна контора не має можливості, в зв`язку з тим, що ніхто із спадкоємців для оформлення спадщини не звертався. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша-друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 ЦК України). Також статтею 1241 ЦК України встановлено право осіб на обов`язкову частку у спадщині. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦПК України). Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] не видавались. Інших документів, крім претензії кредитора та доданих до неї документів спадкова справа не містить, тому склад спадкового майна та його вартість не встановлено. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, спадкової маси, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором встановленого законом строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вивчивши надані матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів щодо кола спадкоємців, спадкової маси на час відкриття спадщини (спадкової маси), на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцями, і що вартість спадкового майна, яке прийнято спадкоємцями, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судовий збір не підлягає відшкодуванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed