Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Представник позивачки Колєснік Б.В. 20 жовтня 2023 року звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , у якій зазначив, що між позивачкою та відповідачем 17 листопада 2021 року укладено шлюб, у якому [INFO] народився син [PERSON] . Зазначив, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, оскільки взагалі не забезпечує належного та необхідного рівня її життя, грошові кошти на продукти харчування, одяг та інші предмети першої необхідності не надає, матеріально сина жодним іншим чином не забезпечує. Увесь тягар утримання спільного з відповідачем сина лежить на позивачці, однак матеріальний стан останньої не дає можливості у повному обсязі забепечувати повноцінний та всебічний розвиток дитини. [PERSON] змушена звертатись до суду за захистом, оскільки відповідач спроможний сплачувати аліменти в достатньому розмірі, перебуваючи на службі у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України. Звернув увагу на ту обставину, що в державі постійно відбувається ріст цін на продукти харчування, на побутові речі, одяг, взуття, що є загальновідомим фактом, а тому таким, який додаткового доказування не потребує та який має бути врахований при визначенні розміру аліментів на утримання сина, зокрема, і при розгляді цієї справи. Як стверджує позивачка, стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводиться, інших дітей, непрацездатних батьків він не має. Просить суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання на 17 листопада 2023 року та витребувано за клопотанням представника позивача у Державної податкової служби України, військової частини [NUMBER] Національної гвардії України відомості про розмір доходів відповідача за 2023 рік. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки скерував до суду письмову заяву, у якій вказав, що сторона позивачки позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у її відсутності; відповідач відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд установив, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між сторонами 17 листопада 2021 року укладено шлюб, який зареєстрований Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 247. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 травня 2022 року Переяславським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є позивачка та відповідач. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Таким чином, відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу норм СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2023 року на дітей віком до 6 років становить 2272 гривні. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із довідки про грошове забезпечення та інші види виплат № 37 від 25.10.2023 встановлено, що [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України та в період з січня 2023 року по вересень 2023 року отримав дохід у розмірі 340254 грн 87 коп. Водночас, відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] № 210 від 19.07.2023 [PERSON] виключено із усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням частини 07 липня 2023 року. Із позовної заяви вбачається, що стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводяться, інших дітей, непрацездатних батьків він не має. Вказані обставини відповідачем шляхом подання відзиву не заперечені. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, з огляду на значне зростання вартості проживання, з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 297 від 05.10.2023, укладений між [PERSON] та адвокатом Колєсніком Б.В.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1014 та ордер про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Колєсніком Б.В.; акт № 1 про надання правової допомоги від 20.10.2023, відповідно до якого [PERSON] було надано правову допомогу на загальну суму 3100 грн; квитанцію до прибуткового касового ордера № 134, згідно з яким адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 3100 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При розгляді справи відповідач не подав відповідного клопотання про зменшення та необґрунтованість визначеного позивачем розміру судових витрат, а також не висловив своїх заперечень чи обґрунтувань в інших заявах по суті справи. Така пасивна поведінка відповідача свідчить про його погодження з розміром витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 (справа №755/9215/15-ц) висловила позицію про те, що в силу принципу змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, що виключає ініціативу суду у вирішенні даного питання. Отже, враховуючи незначну складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, а також беручи до уваги те, що відповідачем не було подане клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 3100 грн понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч. 6 ст. 142 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1073,60 грн судового збору, що становить мінімальний його розмір. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved