Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов [PERSON] до Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про зобов`язання видати трудову книжку, стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 08.06.2021 № 8-1/VIII «Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови [PERSON] » позивача звільнено з посади Корсунь-Шевченківського міського голови з 08.06.2021 у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень. Проте ні в день звільнення, ні пізніше, трудову книжку позивачеві видано не було. У позові вказано, що [PERSON] неодноразово звертався до відділу міської ради з кадрових питань з вимогою видати йому трудову книжку, однак у відповідь так нічого і не отримав. Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача, а саме невидачею трудової книжки після звільнення упродовж 20 місяців, [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає у порушенні трудових прав останнього, порушенні стану здоров`я, переживаннях, зміні звичайних умов життя. 3 огляду на тривалість страждань та їх глибину, принципи розумності, виваженості та справедливості, а також на тривалість затримки видачі трудової книжки, позивач [PERSON] оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. З урахуванням указаного позивач просить суд: 1. зобов`язати Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради видати [PERSON] трудову книжку; 2. стягнути з виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради на користь [PERSON] середньомісячну заробітну плату за весь період затримки видачі трудової книжки у розмірі 315752,20 грн; 3. стягнути з Корсунь-Шевченківської міської ради на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Ухвалою суду відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, сторонам роз`яснено положення ст. ст. 178-180 ЦПК України. Ухвалою суду від 14.08.2023 клопотання відповідача про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Корсунь-Шевченківської ДПІ ГУ ДПС України в Черкаській області та відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний цент) м. Корсунь-Шевченківський ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області відомості щодо трудової діяльності та отримані доходи позивача протягом періоду часу з червня 2021 року по лютий 2023 року. Витребувано у [PERSON] та Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області інформацію про дату отримання [PERSON] розпорядження про його звільнення від 09.06.2021, з наданням підтверджуючих документів. У судове засідання викликані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач у визначений судом строк подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким вважає,що позивач пропустив спеціальний строк позовної давності при зверненні до суду за вирішенням трудового спору в порядку ч. 1 cт. 233 КЗпП України. Також відповідач зауважує, що на думку виконавчого комітету міської ради позивач заявив вимоги не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, оскільки початок і припинення повноважень [PERSON] відбулося щодо посади міського голови, а відтак облік його трудового стажу стосується Корсунь-Шевченківської міської ради - іншої самостійної юридичної особи. Щодо видачі [PERSON] трудової книжки у відзиві зазначено про те, що відповідач не мав змоги внести запис про звільнення та видати трудову книжку позивачу у зв`язку з її відсутністю, про що було повідомлено позивача ще під час виконання ним повноважень міського голови. Відповідач також спростовує твердження позивача про його неможливість працевлаштуватися, оскільки відповідно до інформації з соціальної мережі Фейсбук позивач є засновником Благодійного фонду медико-соціального захисту громад Черкащини та здійснює волонтерську діяльність, що свідчить про його можливе працевлаштування, у тому числі з оформленням нової трудової книжки. Також у відзиві вказано, що заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн є безпідставною, необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. Відповідь на відзив, подану в інтересах [PERSON] його представником, суд ухвалою від 14.08.2023 повернув ініціатору без розгляду,оскільки всупереч вимогам ч.5 ст. 178 ЦПК України до відповіді на відзив не додано докази її направлення відповідачу. У судовому засіданні 16.11.2023 представник відповідача подав заяву про застосування строків давності. Заява обґрунтована тим, що в судовому засіданні 09.10.2023 під час проголошення вступного слова представник позивача адвокат С. Горобець надав пояснення, з якої вбачається, що в період оскарження рішення ради про припинення його повноважень міського голови (липепь - вересень 2021 року) позивач неодноразово звертався в усній формі до відповідача про видачу йому трудової книжки, але лише в березні 2023 року звернувся з офіційним (письмовим) листом. Також у заяві вказано, що сам позивач [PERSON] на повторні запитання суду відповів, що тоді в нього був складний період та тривало судове оскарження дострокового припинення повноважень міського голови, а тому (пряма мова) - «паралельно йшли суди, я доказував тоді свою правоту, нам не було тоді пріоритету отримати трудову книжку». З цих пояснень слідує те, що позивач задовго до березня 2023 року знав про невидачу трудової книжки але в 3-й місячний (спеціальний) строк з дати свого звільнення не звернувся до суду, а отже пропустив строк позовної давності, встановлений нормами ч. 1 ст. 233 КЗпП України для трудових спорів, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог статті 267 ЦК України, виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради заявив про сплив строку спеціальної позовної давності, встановленого для вирішення даного трудового спору, з огляду на що просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував. Наполягав на тому, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом. Заслухавши позиції сторін, дослідивши наявні в справі докази, допитавши свідків, суд встановив такі обставини справи. Позивач [PERSON] працював з 08.12.2020 до 08.06.2021 у виконавчому комітеті Корсунь-Шевченківської міської ради на посаді Корсунь-Шевченківського міського голови Черкаського району Черкаської області. Відповідно до записів у Журналі обліку руху трудових книжок виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради трудова книжка міського голови Березового Миколи Івановича серії [NUMBER] прийнята 08.12.2020. При цьому вказаний запис внесено після внесення запису від 01.12.2020 про отримання трудової книжки [PERSON] , а запис про трудову книжку [PERSON] внесено після запису від 05.01.2021 про отримання трудової книжки [PERSON] . Отже запис про отримання трудової книжки позивача датовано 08.12.2020, однак фактично внесено після 05.01.2021. Дані про видачу [PERSON] його трудової книжки відсутні (а.с.41-43). На сесії Корсунь-Шевченківської міської ради 08.06.2021 було прийнято рішення №8-1/VIII «Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови [PERSON] ». З рішення вбачається, що Корсунь-Шевченківська міська рада вирішила звільнити позивача з 08.06.2021 у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень. Також у рішенні вказано, що з 09.06.2021 повноваження Корсунь-Шевченківського міського голови здійснює секретар Корсунь-Шевченківської міської ради Мацюк В.С., на якого покладено контроль за виконанням цього рішення(а.с.9). На виконання рішення сесії розпорядженням секретаря міської ради Мацюка В.С. від 09.06.2021№126 «Про звільнення [PERSON] » звільнено [PERSON] з посади міського голови у зв`язку з достроковим припиненням повноважень. Згідно з п. 3 цього розпорядження зобов`язано головного спеціаліста з кадрових питань виконавчого комітету Гаркушу Оксану Павлівну зробити відповідний запис в трудову книжку та видати її [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022, відмовлено [PERSON] у задоволенні його позову до Корсунь-Шевченківської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.115-124). На дату звільнення позивача за кадрову роботу у Корсунь-Шевченківській міській раді відповідала головний спеціаліст з кадрових питань виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради Гаркуша О.П. Згідно з посадовою інструкцією головного спеціаліста з кадрових питань виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради вказаний спеціаліст підпорядковується безпосередньо першому заступнику з питань діяльності виконавчих органів ради та міському голові, призначається на посаду розпорядженням міського голови (а.с.55-58). У матеріалах справи наявні дві пояснюючі записки головного спеціаліста з кадрової роботи [PERSON] , надані нею10.06.2021 секретарю міської ради Мацюку В.С. З першої пояснюючої записки вбачається, що [PERSON] у відповідь на доручення секретаря міської ради Мацюка В.С. № 1 повідомляє, що на виконання рішення сесії міської ради від 08.06.2023 підготувала матеріали щодо дострокового припинення повноважень міського голови [PERSON] та надані останньому на підпис. Однак у зв`язку з тим, що [PERSON] не підписав розпорядження щодо припинення його повноважень [PERSON] не внесла запис до його трудової книжки (а.с. 44). З другої пояснюючої записки вбачається, що [PERSON] у відповідь на доручення секретаря міської ради Мацюка В.С. № 4 повідомляє ту саме інформацію, викладену в першій пояснюючій записці. Крім того додатково повідомляє, що міський голова [PERSON] видав розпорядження від 08.06.2021 №122 «Про зупинення дії рішення сесії Корсунь-Шевченківської міської ради №8-1/VIII «Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови [PERSON] » (а.с.45-46). Керуюча справами виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради Шевченко Г.В. письмово інформувала керівництво міської ради про те, що спеціаліст [PERSON] з 08.06.2021 до 14.06.2021 відмовилася видавати трудову книжку [PERSON] із записом про звільнення, а з 14.06.2021 не з`явилася на робочому місці і відмовилася передати ключі від робочого кабінету та від сейфу, де знаходяться трудові книжки (а.с.47). На підставі розпорядження міського голови Корсунь-Шевченківської міської ради від 14.06.2021 №132 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою» було проведено службове розслідування стосовно головного спеціаліста з кадрової роботи апарату Корсунь-Шевченківської міської ради Гаркуші О.П. (а.с.48). Під час проведення вказаного службового розслідування [PERSON] за актом приймання-передачі від 23.06.2021 передала представнику комісії [PERSON] трудові книжки (а.с. 49-50). Зі складеного комісією акта про відсутність документів від 30.06.2023 вбачається, що при передачі документів з кадрової роботи [PERSON] виявлено відсутність трудової книжки [PERSON] (а.с.51). У своїх письмових поясненнях від 02.08.2021, наданих комісії зі службового розслідування, [PERSON] зазначила: « Мені не відомо за який період та з яких причин зникла трудова книжка [PERSON] . При поступленні мене напосаду головного спеціаліста 16.04.2021 р. дана книжка по акту передачі не передавалася. Про її відсутність мною було повідомлено міського голову, як і за інші трудові книжки» (а.с. 54). Відсутність трудової книжки [PERSON] у виконкомі Корсунь-Шевченківської міської ради також зафіксовано актом комісії з проведення службового розслідування від 02.08.2021 (а.с.53). [PERSON] 13.03.2023 звернувся до Корсунь-Шевченківської міської ради із заявою про видачу йому трудової книжки та інформації про середньомісячну заробітну плату за два останні повні відпрацьовані місяці (а.с.59). Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради за підписом секретаря міської ради Віталія Мацюка надав відповідь [PERSON] від 17.03.2023, відповідно до якої видати трудову книжку виконавчий комітет не може у зв`язку з її відсутністю (а.с.60). Згідно з відповідями Корсунь-Шевченківської ДПІ ГУ ДПС України в Черкаській області, відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний цент) м. Корсунь-Шевченківський ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області, наданими на виконання ухвали суду від 14.08.2023 про витребування доказів, відомості щодо трудової діяльності та отримані доходи (сплачений ЄСВ) громадянина [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) протягом періоду часу з червня 2021 року по лютий 2023 року відсутні (а.с.106). Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради на виконання вищевказаної ухвали суду від 14.08.2023 повідомив, що в матеріалах особової справи [PERSON] відсутні відомості щодо дати отримання ним розпорядження про звільнення від 09.06.2023 (а.с.139-140). У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона безперервно, орієнтовно з 16-18 грудня 2020 до 09.04.2021, за цивільно-правовими договорами, які постійно переукладалися на короткий строк, надавала виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради послуги з виконання кадрової роботи. Свідок не була посадовою особою органу місцевого самоврядування чи його виконавчого органу. До свідка кадровою роботою займалася [PERSON] , як обіймала посаду керуючої справами виконкому, однак була звільнена після формування нового складу ради та обрання нового міського голови. Цивільно-правовий договір зі свідком від імені виконкому міської ради укладав новообраний міський голова [PERSON] . Свідок пояснила, що за умовами договорів вона одноосібно надавала послуги з підготовки кадрових розпоряджень, ведення обліку військовозобов`язаних, обліку та ведення трудових книжок. Додатково виконувала окремі доручення. Свідок пояснила, що їй особисто позивач [PERSON] свою трудову книжку не передавав, оскільки на момент початку надання нею указаних послуг [PERSON] вже виконував обов`язки міського голови. Свідок підтвердила, що запис в Журнал обліку трудових книжок щодо отримання 08.12.2020 трудової книжки позивача склала саме вона «заднім числом». Однак на запитання суду коли саме був вчинений цей запис та чому саме свідок його складала, ураховуючи, що трудову книжку вона від позивача не отримувала, свідок зазначила, що не пам`ятає всіх обставин тих подій та припустила, що напевно виявила трудову книжку [PERSON] та відсутність записів про її отримання, тому склала відповідний запис про отримання трудової книжки позивача ймовірно в січні 2021 року. Свідок повідомила, що брала участь в оголошеному конкурсі на зайняття посади спеціаліста з кадрової роботи, однак в конкурсі не перемогла, тому припинила надавати послуги 09.04.2021. Після припинення договірних відносин кадрову документацію, у тому числі особові справи та трудові книжки, за актом приймання - передачі нікому не передавала. Звіт про її діяльність у неї ніхто не просив. Свідок пояснила, що умовами укладеного з нею договору про надання послуг не була передбачена її відповідальність за порушення ведення кадрової роботи. Свідок [PERSON] пояснила, що вона з 03.12.2015 до 18.12.2020 обіймала посаду керівника апарату виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради та в її обов`язки входило ведення кадрової роботи. Крім того з 16.04.2021 до 02.08.2021 свідок займала посаду головного спеціаліста з кадрової роботи. Під час звільнення з посади керівника апарату свідок не передавала кадрові документи за відповідним актом передачі, оскільки залучена до виконання цієї роботи [PERSON] не була штатним працівником виконкому. Свідок вказала, що після того, як вона була призначена на посаду головного спеціаліста з кадрової роботи вона склала інвентаризаційну відомість, у якій виклала недоліки кадрової роботи, однак кому саме була подана така відомість свідок не пояснила. [PERSON] повідомила, що у період 09-10.06.2021 на неї чинили тиск депутати [PERSON] , [PERSON] , інші депутати щодо підготовки документів стосовно звільнення [PERSON] . Однак свідок вбачала порушення вимог трудового законодавства, тому розпорядження не виконувала та письмово подавала пояснювальні записки. Свідок повідомила, що 14.06.2021 вона була відсторонена від виконання обов`язків, а 23.06.2021 у її присутності інші особи проводили інвентаризацію наявних кадрових документів, під час якої було виявлено відсутність трудової книжки [PERSON] . Про виявлення відсутності трудової книжки свідок телефоном у поза робочий час особисто повідомила позивача. За даним фактом у подальшому була проведена службова перевірка, свідку була винесена догана. [PERSON] повідомила, що не оскаржувала притягнення її до дисциплінарної відповідальності, однак подала скаргу до управління з питань праці, у якій виклала відомі їй факти щодо порушень трудового законодавства, які допускаються в роботі виконавчого комітету. За її скаргою була проведена перевірка, однак викладена нею інформація не знайшла свого підтвердження. Свідок [PERSON] повідомила, що з 17.08.2021 працює головним спеціалістом відділу управління персоналом виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради. Трудова книжка позивача їй не передавалася. У березні 2023 року позивач звернувся з письмовою заявою про видачу трудової книжки. Більше свідок по суті справи нічого не пояснила. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з таких норм законодавства. За змістом статті 22 КЗпП будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до вимог ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до пункту 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін. З огляду на викладене спочатку слід вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, та у разі наявності таких підстав досліджувати питання строків позовної давності. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Частинами другою та третьою статті 42 цього Закону передбачено, зокрема, що у разі звільнення з посади міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень надалі повноваження міського голови здійснює секретар відповідної міської ради. Секретар міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень міського голови і до моменту початку повноважень міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної міської ради, обраної на чергових місцевих виборах. Повноваження міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади. Відповідно до частини четвертої цієї ж статті закону міський голова, зокрема, організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; забезпечує виконання рішень відповідної ради, її виконавчого комітету; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень. Згідно з частиною 5 цієї статті міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. Позивач був звільнений з посади міського голови на підставі рішення сесії Корсунь-Шевченківської міської ради від 08.06.2021 №8-1/VIII «Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови Березового М.І.»(а.с. 9). Згідно з приписами ст. 47 КЗпП України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Статтею 235 КЗпП України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до статті 48 КЗпП України,чинній на момент виникнення спірних правовідносин,трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Згідно з п. 4 цієї ж Постанови відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Станом на день звільнення позивача - 08.06.2021 - саме позивач здійснював керівництво виконавчим комітетом, оскільки це був останній день його роботи на посаді міського голови. Більш того, як вбачається з пояснюючої записки головного спеціаліста з кадрової роботи [PERSON] , а також підтверджено нею в суді, вона склала всі необхідні документи щодо звільнення позивача, однак він не підписав відповідного розпорядження, тому запис до трудової книжки вона не внесла. Позивач не заявляє про те, що з ним в неповному обсязі було проведено розрахунок при звільненні. Єдиною вимогою є видача трудової книжки, та в зв`язку з цим позивач просить виплатити середньомісячну заробітну плату за час затримки видачі трудової книжки та відшкодувати завдану невидачею трудової книжки моральну шкоду. Правила ведення трудових книжок, внесення записів та їх виправлення у трудових книжках працівників мають виконуватися з урахуванням чітко визначених правил, встановлених Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним Наказом Міністерством юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 (далі - Постанова). Згідно з п. 2, 3, 4 Постанови при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідно до положень п. 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно з п. 2.2 Інструкції до трудової книжки, крім іншого, вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення, і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Пунктом 4.1 Інструкції встановлено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Пунктом 7.1 Інструкції передбачено також, що на підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок: а) книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995 № 277; б) Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995 №277. Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову. У разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується в особовій картці та в книзі обліку. У методичних рекомендаціях щодо особливостей звільнення посадових осіб із органів місцевого самоврядування зазначається, що в разі дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у трудовій книжці вказується підстава дострокового припинення повноважень згідно із статтею 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» чи статтею 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (рішення сесії ради або місцевого референдуму, його дата і номер) та порядковий номер запису. З огляду на викладене суд критично ставиться до тверджень свідка [PERSON] , яка в судовому засіданні пояснила свою позицію, викладену нею у пояснюючих записках від 10.06.2021, що вона не внесла запис до трудової книжки позивача, оскільки останній відмовився підписати розпорядження про своє звільнення, а звільнення на підставі рішення сесії не передбачено законом. При цьому очевидним є те, що в день звільнення позивача уповноважена на ведення кадрової роботи посадова особа - [PERSON] - підпорядковувалася саме позивачу та виконувала саме його розпорядження, та, як зазначено вище, саме позивач як міський голова ніс персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень, у тому числі щодо забезпечення виконання рішень відповідної ради. Отже, у даному випадку трудову книжку позивачу потрібно було видати в день звільнення, тобто 08.06.2020, однак це вчинено не було. Під час розгляду даного спору в суді представник відповідача звернув увагу на ту обставину, що трудова книжка позивача взагалі не зберігалася в матеріалах особової справи, тобто або не передавалася позивачем, або була ним отримана під час звільнення без здійснення відповідного запису в журналі обліку трудових книжок. На користь таких тверджень свідчать письмові пояснення [PERSON] від 02.08.2021, надані нею комісії зі службового розслідування. Так, [PERSON] зазначила: « [PERSON] не відомо за який період та з яких причин зникла трудова книжка [PERSON] . При поступленні мене на посаду головного спеціаліста 16.04.2021 р. дана книжка по акту передачі не передавалася. Про її відсутність мною було повідомлено міського голову, як і за інші трудові книжки» (а.с. 54). У судовому засіданні [PERSON] дещо змінила свої покази та зазначила, що вона бачила трудову книжку позивача, однак під час передачі кадрової документації 23.06.2021 цієї трудової книжки не було виявлено, про що [PERSON] у той же день повідомила позивача. З показань [PERSON] вбачається, що вона подавала скаргу до відповідного управління труда щодо наявних в виконачому комітеті порушень трудового законодавства, однак не оскаржувала рішення про оголошення їй догани за втрату трудової книжки. При цьому [PERSON] повідомила, що після її відмови виконувати розпорядження секретаря міської ради Мацюка В.С. про внесення запису в трудову книжку позивача про його звільнення фактично до виконання обов`язків вона вже не присупила. Це підтверджується доповідною керуючої справами виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради Шевченко Г.В., якою остання інформувала керівництво міської ради про те, що спеціаліст [PERSON] з 08.06.2021 до 14.06.2021 відмовилася видавати трудову книжку [PERSON] із записом про звільнення, а з 14.06.2021 не з`явилася на робочому місці і відмовилася передати ключі від робочого кабінету та від сейфу, де знаходяться трудові книжки (а.с.47). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що під час перебування позивача [PERSON] на посаді міського голови кадрова робота в виконавчому комітеті здійснювалася з суттєвими порушеннями трудового законодавства, у тому числі порушувалися вимоги щодо обліку трудових книжок та ведення особових справ, які відносяться до документів суворої звітності. При цьому достеменно встановити чи знаходилася трудова книжка у відповідача не надається можливим, однак ураховуючи, що [PERSON] була притягнута до дисциплінарної відповідальності саме за втрату трудової книжки позивача, суд, застосовуючи принцип «балансу ймовірностей», виходить з позиції, що трудова книжка позивача зберігалася у відповідача. У позовній заяві позивач просить суд: 1. зобов`язати Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради видати [PERSON] трудову книжку; 2. стягнути з виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради на користь [PERSON] середньомісячну заробітну плату за весь період затримки видачі трудової книжки у розмірі 315752,20 грн; 3. стягнути з Корсунь-Шевченківської міської ради на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Стосовно вимоги про зобов`язання видати [PERSON] трудову книжку суд звертає увагу на пункт 5.1 вказаної вище Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а в разі ускладнення - в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки. Ураховуючи, що оригінал трудової книжки було втрачено відповідачем, саме він зобов`язаний видати позивачу іншу трудову книжку або вкладиш до неї з написом «Дублікат». Оскільки факт зникнення трудової книжки позивача був виявлений 23.06.2021, про що позивач був повідомлений у той же день, то дублікат трудової книжки мав бути виданий позивачу не пізніше 15 днів, отже не пізніше 08.07.2021. При цьому суд звертає увагу, що вимога позивача про видачу йому трудової книжки, яка втрачена більше ніж два роки тому, є неефективним способом захисту та не може бути виконана в принципі через відсутність трудової книжки. Разом з тим, перша вимога позивача підлягає частковому задоволенню, оскільки захист прав позивача може бути здійснений шляхом зобов`язання Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради видати [PERSON] дублікат трудової книжки. Стосовно другої вимоги позивача про стягнення з виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради на користь [PERSON] середньомісячної заробітної плати за весь період затримки видачі трудової книжки у розмірі 315752,20 грн суд зазначає таке. Відповідно до положень статей 47, 48 КЗпП (у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Трудові відносини між сторонами припинено з 08.06.2020 та спорів щодо виплати позивачу всіх належних виплат при звільнені позивач не заявляє. Відповідач допустив лише порушення, яке полягає у невидачі позивачу його трудової книжки, яка була втрачена. Позивач вказує, що його заробітна плата за останні два повних місяці роботи дорівнювалася 15787,61 грн за 1 місяць та вимагає стягнути на його користь середньомісячну заробітну плату за час затримки видачі трудової книжки за 20 місяців, що за його розрахунками дорівнює сумі 315752,20 грн. Суд вважає такий розрахунок помилковим. Так, положеннями ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з абз. 1 п. 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до абз. 4 п. 2 розділу II Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача має розраховуватися таким чином: (15787,61 грн Х 2 міс) / (22 р.дні в квітні 2021 року + 18 р. днів у травні 2021 року) = 789,38 грн. Позивачу мали повернути трудову книжку 08.06.2021, а до суду з цим позовом він звернувся 18.04.2023. Період з 09.06.2021 до 18.04.2023 включає в себе 464 робочих дні. Отже, середньомісячна заробітна плата за час затримки видачі трудової книжки дорівнює 366272,32 грн(789,38 грн Х 464 дні). Разом з тим, передбачений абзацом 5 ст. 235 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки настає виключно за наявності його вини. Однак суд дійшов висновку, що саме [PERSON] , перебуваючи на посаді Корсунь-Шевченківського міського голови, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», був тією особою, яка несла відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок. Крім того, саме через відмову [PERSON] підписати відповідне розпорядження про своє звільнення на підставі рішення сесії міської ради, уповноважена посадова особа [PERSON] не внесла запис до трудової книжки позивача та не видала йому цю книжку. Таким чином, суд виснує про відсутність в діях відповідача вини у затримці видачі трудової книжки [PERSON] при його звільненні, отже друга позовна вимога про виплату середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки не підлягає задоволенню. Третя позовна вимога позивача стосується стягнення з Корсунь-Шевченківської міської ради моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. Оскільки позивач відповідачем у справі визначив Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради, то ця позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки Корсунь-Шевченківська міська рада не є відповідачем у справі. Як зазначалося вище, сторона відповідача подала суду заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Об`єднана палата КЦС у постанові від 27.01.2020 у справі № 682/3060/16-ц зазначила, що строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Установлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк (правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 06.04.2016 у справі № 6-409цс16). Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення. З матеріалів справи суд не вбачає підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду, крім того, сам позивач поновити строк звернення до суду не просив, оскільки відповідного клопотання не заявляв. За таких обставин, суд виснує, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом за захистом своїх трудових прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України при відмові у позові понесені позивачем судові витрати залишаються за ним.

Outcome: dismissed