Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ «ОТП Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-301/180/2008 від 16.04.2008 року у загальному розмірі 3\~250,25 доларів США, а також понесених судових витрат. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.04.2008 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № ML-301/180/2008, на підставі якого банк надав позичальнику, а позичальник отримав на умовах передбачених кредитним договором грошові кошти у загальному розмірі 40\~600 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком, 16.04.2008 між кредитором та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-301/180/2008, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов`язання нести солідарну відповідальність разом з боржником за невиконання зобов`язань за кредитним договором. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 30.08.2022 року становить 3\~250,25 доларів США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3\~134,26 доларів США, заборгованості за відсотками 115,99 доларів США. Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача вищезазначені суми боргу за договором та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 13.03.2023р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Представник позивача надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки не сповістили, заяв, відзиву суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без їх участі по наявним в справі доказам та за згоди позивача постановити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 16.04.2008 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № ML-301/180/2008, на підставі якого банк надав позичальнику, а позичальник отримав на умовах передбачених кредитним договором грошові кошти у загальному розмірі 40\~600 доларів США. \~ \~ \~ \~З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком, 16.04.2008 між кредитором та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-301/180/2008, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов`язання нести солідарну відповідальність разом з боржником за невиконання зобов`язань за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-301/180/2008 від 16.04.2008 року станом на 30.08.2022 року заборгованість [PERSON] у розмірі 3\~250,25 доларів США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3\~134,26 доларів США, заборгованості за відсотками 115,99 доларів США. \~ \~ \~ \~Позичальник [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання тому, банком 24.10.2022 року на його адресу направлені вимоги про добровільне погашення заборгованості, однак вимоги зазначені в листах в 30-денний строк не виконані, заборгованість позичальником добровільно не погашена. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~За приписами ст. 625, 629 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором без процентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. \~ \~ \~ \~Положеннями ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284ц17. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом НБУ на день ухвалення рішення. Згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.11.2023 - 1 дол. США складає 36,1609 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 3\~250,25 дол. США, що становить 117\~531,96 грн. Разом з тим, у правовій позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №14-446цс18 та від 11.10.2019 справа №911/165/18 зазначено наступне. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України,\~Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декретом Кабінету\~Міністрів України\~від 19\~лютого 1993\~року №\~15-93\~«Про систему\~валютного регулювання\~і валютного\~контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин суд доходить висновку, що відносини між сторонами регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормативного законодавства України, оцінивши у сукупності та взаємозв`язку надані АТ «ОТП Банк» докази по справі, перевіривши розрахунок заборгованості, який є математично вірним та не протирічить матеріалам справи, суд доходить висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 3\~250,25 доларів США. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. по 1 342 грн. з кожного. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 549, 611,624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved