Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

У серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 27.12.2007 року у розмірі 39509,08 грн. та судового збору у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву №б/н від 27.12.2007 року. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, який відповідає вимогам ст. 634, 639 ЦК України та Умовам та правилам надання банківських послуг, які згідно заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. 27.12.2007 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», де зазначено, що він ознайомлений з фінансовими умовами надання цієї кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 21600,00 грн. Відповідач зобов`язався сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30.06.2020 року має заборгованість у розмірі 39509.08 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2479,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 35627,83 грн., нарахована пеня -1050,00 грн.; нараховано комісії -352,25 грн. Також в позовній заяві міститься прохання розгляд справи проводити за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився повторно, повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, відзив на позов не надав. У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши заочне рішення відповідно до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.12.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та \~ [PERSON] \~ був\~укладений договір\~про надання\~банківських послуг\~шляхом підписання\~відповідачем анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг.\~За умовами\~вказаного договору\~ [PERSON] \~ отримав\~кредит у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту на картковий\~рахунок зі сплатою 22,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.Кредитний ліміт неодноразово змінювався, про що позивачем надана відповідна довідка, що міститься на а.с. 20. Також [PERSON] 07.12.2007 року була видана кредитна картка за № [NUMBER] терміном дії 12/11 (а.с.21). У Анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді та згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Анкета-заява містить відмітку про отримання [PERSON] картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» із зазначенням розміру нарахування процентів за користування кредитом (а.с.22). До кредитного договору банк додав підписану відповідачем довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», де зазначено, що він ознайомлений з фінансовими умовами надання цієї кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів(а.с. 23). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 30.06.2020 року становить у розмірі 39509.08 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2479,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 35627,83 грн., нарахована пеня -1050,00 грн.; нараховано комісії -352,25 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254\~(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~. Таким чином, виписка по картковому рахунку [PERSON] , що міститься в матеріалах справи, яка свідчить про тривалий час користування відповідачем наданим кредитом, є належним доказом щодо його заборгованості за тілом кредиту(а.с. 15-19). За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною другою статті 1050 ЦК України\~визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та третьої\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу\~2\~частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~про щомісячну\~виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки висловлені у постанові Великої палати Верховного Суду, від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. Строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору. Згідно заяви на отримання кредиту [PERSON] видано кредитну картку за № [NUMBER] терміном дії 12/11,\~тобто до\~31.12.2011\~року.\~ Матеріали справи не містять даних щодо перевипуску кредитної платіжної картки\~№ [NUMBER] \~ із видачею нової кредитної картки, а тому суд вважає, що кінцевий строк кредитування у справі становить до 31 грудня 2011 року, що відповідає строку дії картки. Таким чином позивач має право вимагати стягнення з [PERSON] процентів за вищевказаним кредитним договором до 31 грудня 2011 року. Суд вважає необґрунтованими й вимоги банку про нарахування та стягнення неустойки й комісії після 31 грудня 2011 року, з огляду на таке. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За своєю правовою природою неустойка має акцесорний характер і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання. Таким чином, право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку та комісію припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №\~202/4494/16-ц , провадження № 14-318цс18 . З урахуванням викладеного суд вважає, що обґрунтованими є заявлені банком позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та нарахованих до 31 грудня 2011 року інших платежів за кредитом. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.12.2007, укладеного з [PERSON] , станом на 01.01.2012 року залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту складає 2479,00 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками 1366,83 грн., нараховано пені 773,47 грн., нараховано комісії 645,17 грн., а всього розмір заборгованості складає 5264,47 грн. (а.с. 9). Зазначені розрахунки узгоджуються з даними виписки за вказаним кредитним договором станом на 01.01.2011 року (а.с. 17). Вимог щодо застосування до виниклих правовідносин ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем не заявлено. Згідно частини 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв`язку з вищенаведеним суд частково задовольняє позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 5264,47 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог у сумі 280,08 грн. ( 2102 х 5264,47: 39509,08 = 280,08).

Outcome: partial