Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. [PERSON] звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] , в якому просила позбавити його батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . 1.2. В обгрунтування позову позивач вказує, що її донька [PERSON] у період з 06.09.2008 року по 22.12.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 22.12.2014 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу, неповнолітній [PERSON] проживав разом із своєю матір`ю, [PERSON] , а з 24.04.2022 [PERSON] проживав разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] [INFO] померла. Батько дитини, починаючи з 2014 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, не цікавиться життям сина, навчанням, не турбується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не забезпечує матеріально, не підтримує будь-якого зв`язку з сином. 1.3. За вказаних підстав, позивач просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.07.2023, справа № 293/1080/23 передана на розгляд судді Збаражському О.М. 2.2. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України суд направив запит до органу реєстрації Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області для отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. 2.3. Відповідно до листа Черняхівської селищної ради від 26.07.2023, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 2.4. 27.07.2023 суд відкрив провадження у справі №293/1080/23, справу вирішив розглядати у загальному позовному провадженні, призначив підготовче засідання на 18.09.2023. Залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - службу у справах дітей Черняхівської селищної ради, як орган опіки та піклування, який зобов`язав надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . 2.5.11.09.2023 на виконання вимог ухвали суду від 27.07.2023 Черняхівською селищною радою подано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . 2.6. Ухвалою суду від 18.09.2023, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 16.10.2023. 2.7. 16.10.2023 ухвалою суду підготовче провадження закрито. Судовий розгляд справи по суті призначено на 21.11.2023. 2.8. 21.11.2023 позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] . 2.9. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.01.2015 року сплачував аліменти на утримання сина до смерті [PERSON] , бажає спілкуватися з сином, виховувати його, не відмовляється матеріально забезпечувати. 2.10. Представник органу опіки та піклування підтримала висновок служби у справах дітей Черняхівської селищної ради про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина. 2.11. У судовому засіданні від 21.11.2023 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). 3.2. Відповідно до свідоцтва про смерть, реєстраційний номер S 397/2023, [PERSON] померла [INFO] в м. Цвікау (а.с.18-20). 3.3. Відповідно до довідки, виданої Черняхівською селищною радою за №110 від 27.06.2023, [PERSON] , [INFO], фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). 3.4. Відповідно до довідки, виданої Черняхівським ліцеєм №1 Черняхівської селищної ради 02.06.2023, батько учня 5 класу Черняхівського ліцею №1 [PERSON] - [PERSON] успішністю сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.21). 3.5. Згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.01.2015, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімум уму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.12.2014 до повноліття дитини (а.с.16-17). 3.6. Актом обстеження умов проживання від 04.07.2023 року встановлено, що [PERSON] з 24.04.2022 року проживає разом із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створені належні умови проживання: дитина має мебльовану кімнату, ноутбук, іграшки, велосипед, одяг та взуття відповідно сезону (а.с.26-27). 3.7. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Черняхівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету селищної ради 31.08.2023 №98, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.53). 3.8. В судовому засіданні була заслухана думка дитини - [PERSON] , [INFO], який пояснив, що проживає в бабусі та дідуся, однак бажає спілкуватися з батьком. 3.9. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дитина [PERSON] з квітня 2022 року проживає разом із бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] . Бабуся створила належні умови для проживання онука, займається його вихованням. Батько дитини не відвідує дитину та не спілкується з ним. IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 4.2. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. 4.3. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 4.4. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 4.5. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. 4.6. Положеннями статті 7 Сімейного кодексу України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. 4.7. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 4.8. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ 5.1. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказувала, що онук [PERSON] проживає разом з ними з 24.04.2022 року. Вона забезпечила дитині належні умови проживання, матеріально забезпечує, купує одяг та взуття, продукти харчування. Дитина ходить до школи, а вона відвідує батьківські збори. Відповідач не підтримує будь-яких стосунків з дитиною, не приймає участі у вихованні сина, не турбується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги. 5.2. Відповідач [PERSON] заперечував проти позбавлення його батьківських прав. 5.3. Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у вихованні сина. 5.4. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. 5.5. Суд вважає, що проживання дитини разом із бабусею, яка займається її вихованням та розвитком, утримує її, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її вихованні, тобто свідомо та умисно нехтує батьківськими обов`язками. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батьків та дітей може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. 5.6. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). 5.7. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5.8. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не втратив інтересу до дитини, не відмовляється виховувати та утримувати її, за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.01.2015 сплачував аліменти на утримання сина до смерті матері дитини - [PERSON] . 5.9. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка висловлена 07.02.2019 у постанові за наслідками розгляду цивільної справи №61-27680св18, невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом одного навчального року повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків. 5.10. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 5.11. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». 5.12. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. 5.13. Враховуючи те, що відповідач заперечує проти позбавлення батьківських прав, намагається відновити спілкування з дитиною, що підтвердив в судовому засіданні, отже висновок органу опіки та піклування не підтверджує, що [PERSON] свідомо та остаточно знехтував своїми обов`язками відносно сина, втратив цікавість до нього, а інтереси дитини вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення батька батьківських прав. При цьому позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. 5.14. Статтею 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. 5.15. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 5.16. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. 5.17. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав за вказаних у позові підстав є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити, однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, його слід попередити, що у разі продовження такої поведінки він може бути позбавлений батьківських прав. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed