Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягнуються за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до 16% від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно починаючи з 15.04.2013 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому, 25.04.2015 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок зміни сімейного стану, він не може сплачувати аліменти в розмірі визначеному в рішенні суду. Ухвалою суду від 03.05.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 19.07.2023. 24.07.2023 представником відповідача подано відзив на позов, в якому відповідач вважає вимоги позову безпідставними та просить відмовити в його задоволенні. Посилається на те, що позивачем не доведено погіршення матеріального стану у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу та перебування дітей на його утриманні. Вказує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Обставини на які посилається позивач не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Разом із відзивом, представником відповідача подано зустрічний позов, за вимогами якого [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги зустрічного позову обґрунтовано тим, що на даний час встановлений рішенням суду розмір аліментів не задовольняє основні потреби дитини, оскільки донька подорослішала, проживає та навчається за кордоном, що потребує більш значних витрат на її утримання. Вказує, що позивач долею дитини не цікавиться, не займається її вихованням, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про стан її здоров`я. Матеріалами справи підтверджено, що позивач є особою працездатного віку, відсутні відомості про його незадовільний стан здоров`я, неможливість працювати та отримувати дохід чи погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дочки. Ухвалою суду від 31.07.2023 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів та об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини., здійснено перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.09.2023. 21.08.2023 до суду від представника позивача надійшов відзив на зустрічний позов. Вказує, що відповідач вводить суд в оману щодо підстав та часу її виїзду з дитиною за кордон до Канади, що значно передувало повномасштабному вторгненню російської федерації. Вартість навчання дочки [PERSON] значно зменшилася в порівнянні з минулими роками. Посилається на те, що позивач сплачує аліменти на утримання спільної дитини в розмірі, що більше ніж як в п`ять разів перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Враховуючи народження двох дітей від іншого шлюбу, у позивача збільшився обсяг витрат, тому як відповідальний батько він справедливо виніс на вирішення суду питання про пропорційний розподіл між всіма своїми дітьми обсягу фінансування від заробітної плати. Тобто на кожну дитину буде припадати по 16 % від його доходу (заробітку). Просив первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити через недоведеність позовних вимог відповідачем. 27.09.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення письмових доказів. 04.10.2023 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків на подання доказів та долучення їх до справи. Ухвалою суду від 19.10.2023, що занесена до протоколу судового засідання задоволено клопотання представників сторін, поновлено процесуальний строк та долучено письмові докази до справи. Ухвалою суду від 19.10.2023, що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги первісного позову підтримали, проти задоволення зустрічного заперечували, посилаючись на доводи, що викладені в заявах по суті справи. Представник відповідача проти задоволення первісного позову заперечувала, наполягала на задоволенні зустрічного позову, посилаючись на доводи, що викладені у заявах по суті справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2013. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно починаючи з 15.04.2013 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 25.04.2015 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ). У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] разом із дочкою [PERSON] проживають за межами України, у Канаді. Дитина сторін навчається в коледжі, що не заперечувалося позивачем. Позивач працює в Українському науково-дослідному інституті спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, займає посаду військовослужбовця, за період з січня 2023 року по липень 2023 року йому нараховано грошове забезпечення в сумі 524152,14 грн, з якого утримувалися аліменти. За виконавчим листом № 753/6072/13 виданим Дарницьким районним судом м. Києва 12.07.2013 в межах виконавчого провадження № 39508532, за період з січня 2023 року по липень 2023 року з [PERSON] стягнуто на користь стягувача [PERSON] аліменти у розмірі 106486,39 грн., тобто близько 15000, 00 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON] . Дочка [PERSON] - [PERSON] відвідує дошкільну групу ЗДО ТОВ Монтекідс, сума щомісячних оплат за послуги складає 13850,00 грн. Син [PERSON] - [PERSON] відвідує дитячий клуб «Мама, бай!», сума щомісячних оплат за послуги складає 8000,00 грн. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 і ця судова практика є незмінною. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може звернутися до суду із заявою про збільшення їх розміру. Значне погіршення матеріального становища платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). У судовому засіданні представник відповідача посилалася на те, що [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі, тимчасово безробітна, а утримувати доньку їй допомагають батьки. Разом з цим, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України вказана обставина стороною відповідача не доведена. Отримувач аліментів [PERSON] інформації про свої доходи чи їх відсутність не надала, хоча це є її процесуальним обов`язком. На обґрунтування вимог зустрічного позову про необхідність збільшення розміру аліментів, сторона відповідача також посилалася на те, що зросли витрати на навчання доньки за кордоном та витрати на придбання матеріалів, необхідних для навчального процесу. Водночас, на підтвердження таких витрат стороною відповідача надано письмові докази, що викладені іноземною мовою, без перекладу на українську мову, що позбавляє можливості суд встановити їх зміст. Інших обставин, що мають істотне значення, для збільшення розміру аліментів відповідач не довела належними доказами. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, як наявності так і відсутності у сторін рухомого чи нерухомого майна. З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів, достовірно встановлено, що після ухвалення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , у платника аліментів відбулись зміни в сімейному стані та майновому стані, так як він 25.04.2015 року уклав шлюб з [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) та народилися двоє дітей [PERSON] та [PERSON] , які на час розгляду справи є малолітніми. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Таким чином, враховуючи зміну сімейного стану позивача, наявність на утриманні ще двох дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом зменшення розміру присуджених аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини до 1/5 частини усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні аліментів в розмірі 1/5 частки, що становить від середньомісячного доходу позивача близько 12300,0 грн. на місяць, суд виходить із засад розумності та справедливості та враховує принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, зокрема, що на матір [PERSON] також покладено обов`язок утримувати дочку. Також суд застосовує принцип співмірності інтересів трьох дітей позивача, оскільки на кожного з утриманців платника аліментів має припадати однакова частка від його доходу з метою забезпечення кожному з них рівних майнових умов та можливостей щодо розвитку, а також задоволення побутових потреб. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить достатнє утримання дитини [PERSON] та не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. До того ж такий розмір аліментів надасть батьку дітей можливість брати участь у додаткових витратах, що визначено ст. 185 СК України. Відтак, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову суд відмовляє за недоведеністю вимог. Судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного,

Outcome: partial