Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

17 серпня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), додатковий строк тривалістю 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання до державного нотаріуса Великоолександрівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Білоусове, Бериславського району, Херсонської області. Позов мотивований\~тим,\~що після\~смерті матері\~позивача [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~залишилось майно\~на яке\~відкрилась спадщина,\~в зв`язку\~з чим\~позивач як\~спадкоємиця звернулася\~до нотаріуса\~з заявою\~на \~прийняття спадщини де\~їй було\~відмовленооскільки нею пропущено строк на подання заяви на прийняття спадщини. Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявила відповідні вимоги. На судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої\~особи,\~Великоолександрівської державної\~нотаріальної контори\~Херсонської області на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішені спору поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~свідоцтва про\~смерть виданого\~Великоолександрівським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Бериславському районі\~Херсонської області\~південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Одеса)\~11\~грудня 2021\~року [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 367 (свідоцтво серії [NUMBER] ). Відповідно до\~свідоцтва про\~народження №\~ [NUMBER] ,\~позивач є\~дочкою померлої про що складено відповідний актовий запис № 113, яка згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . Відповідно заповіту зареєстрованого в реєстрі № 207 померла [PERSON] заповіла своє майно [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач встиг прийняти спадщину, спадкову справу заведено у Великоолександрівській державній нотаріальній конторі Херсонської області. Смт Велика Олександрівка з березня по жовтень 2022 року було окуповане російським військами, на тимчасово окупованій території органи нотаріату не діяли, відтак позивач фізично не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини. [PERSON] тільки у травні 2023 року дізналася про поновлення роботи Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області, а отже строк звернення з заявою на прийняття спадщини був пропущений. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивач вказує на розуміння нею дій спрямованих на прийняття спадщини, збирання відповідних документів, разом з тим окупація села, не працюючий нотаріус за місцем прийняття спадщини слугували підставами пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що факт окупації села і як наслідок не працюючий нотаріус, який значний час не працював, постійні зміни законодавства призвели до необізнаності позивача, щодо встановлених строків подання заяви на прийняття спадщини, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на нього, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved