Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради звернулося до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить суд\~стягнути з [PERSON] неправомірно отримані бюджетні кошти у розмірі 37565,35 грн. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначав, що 26.04.2019 року [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Рішенням позивача від 03.05.2019 року було призначено відповідачу тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 26.04.2019 по 25.10.2019 року включно у розмірі 1246 грн. щомісячно. З аналогічними заявами про призначення тимчасової державної соціальної допомоги відповідачка зверталася у 28.10.2019, 29.10.2019 року. Під час перевірки достовірності інформації про майновий стан відповідачка, яку було надано останньої у поданих Деклараціях, було встановлено, що відповідачка є власником двох квартир, які знаходяться за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] про які не було зазначено відповідачем у поданих деклараціях. Загальна площа квартири становить 67,7 кв.м. Вказані об`єкти нерухомого майна перебували на праві власності відповідача задовго до моменту звернення до Управління з заявами про призначення допомоги. Відповідно до п.24 Порядку якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надмірно виплачені кошти, органи соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи, повідомляють особі про надміру виплачених коштів і строк їх повернення, у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі , який не перевищує 20 % від суми, що підлягає виплаті., у разі не повернення надміру виплачених коштів добровільно у встановлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. У зв`язку з тим, що відповідачем було подано завідомо недостовірні відомості що свого майнового стіну (наявності на праві власності двох квартир) утворилася переплата бюджетних коштів за період з 26.04.2019 по 31.03.2021 року у розмірі 36565, 35 грн. Постановою КМУ від 01.04.2020 за №251 «Про деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» було встановлено виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з негативними наслідками поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19 спричиненої коронавіросум SARS-CoV-2, у сумі 1000 грн. окремим категоріям населення з числа одержувачів державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам інвалідністю. У звязку з тим, що відповідачем було подано завідомо недостовірні відомості щодо свого майнового стану утворилась переплата бюджетних коштів за період з 01.04.2020 по 30.04.2020 у розмірі 1000 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12.12.2022 року прийнято справу до свого провадження. Відповідачем по справі подано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, факт того, що нею подано недостовірні відомості про свій майновий стан у деклараціях, будь-яких інших доказів позовна заява не містить. Вказала, що обставини викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. Зазначила, що у неї у власності відповідно до договору купівлі-продажу від 16.07.2009 року перебувала квартира за адресою [ADDRESS] загальною площею 25,4 кв.м. Вказана квартира за адресою [ADDRESS] загальною площею 25,4 кв.м. відповідно до договору купівлі-продажу, який було посвідчено натаріально продана була в 2013 році. Щодо квартири, яка перебуває у власності за адресою [ADDRESS] вказала, що будинок в якому знаходиться квартира загальною площею 51,5 кв. м. зруйнований багато років тому, вказаний будинок знаходиться в аварійному стані, в квартирі відсутні вхідні двері, вікна, комунікації. Заначила, що недостовірні дані нею не подавалися, оскільки у її власності не перебувало двох квартир. Прохала у задоволенні позовних вимог відмовити. Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому вказали, що відповідач зазначає, що продала квартиру за адресою [ADDRESS] у 2013 році, однак не надала докази з цього приводу та посилання відповідача на аварійний стан квартири також не підтверджено належними та допустимими доказами. Вказали, що свої позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, прохав проводити розгляд за їх відсутності, прохав вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, прохала проводити розгляд справи за її відсутності, прохала відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням відзиву та наданих доказів по справі. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до положень\~ст.\~ст.\~\~247 ЦПК України\~суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~\~\~\~Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. \~\~ \~ \~ \~ \~ Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беру ть участь у справі, та суд при вирішенні справи. \~ \~ \~ \~ \~\~ Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. \~\~ \~ \~ \~ \~Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. \~ \~ \~ \~ \~\~Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. У ході судового розгляду встановлено, що 26.04.2019 року [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Рішенням позивача від 03.05.2019 року було призначено відповідачу тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 26.04.2019 по 25.10.2019 року включно у розмірі 1246 грн. щомісячно. З аналогічними заявами про призначення тимчасової державної соціальної допомоги відповідачка зверталася у 28.10.2019, 29.10.2019 року. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що під час перевірки достовірності інформації про майновий стан відповідачка, яку було надано останньої у поданих Деклараціях, було встановлено, що відповідачка є власником двох квартир, які знаходяться за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] про які не було зазначено відповідачем у поданих деклараціях. Загальна площа квартири становить 67,7 кв.м. Відповідно до п.12 Порядку \~тимчасова допомога не призначається у разі, коли: у власності особи або членів її сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більш як один автомобіль, інший транспортний засіб (механізм). Як встановлено судом, відповідно до копії договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. від 14.08.2013 р. квартира за адресою [ADDRESS] [PERSON] не належить, відповідно до змісту вказаного договору квартира продана гр. [PERSON] . Відповідно до Акту огляду технічного стану житлового приміщення наданого комісією, створеною розпорядженням Слобожанського селищного голови від 06.03.2023 року за №35 квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] не придатна для проживання. З фотокопій вказаного житлового будинку, наданих відповідачем по справі, вбачається що дане житлове приміщення є зруйнованим та не придатним для проживання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено надання відповідачем по справі недостовірних відомостей в декларації та наявності у неї у власності двох квартир. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги про стягнення з відповідача надміру отриманих бюджетних коштів не підлягають до задоволення. Виходячи з викладеного та

Outcome: dismissed