Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

27.06.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження його здоров`ю в сумі 200 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що у 1986 році він уклав безстроковий трудовий договір з Комунальним закладом Криворізькою станцією швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради надалі - КЗ «КСШМД`ДОР» на виконання роботи за професією водія автотранспортних засобів (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги). 04 березня 2018 року під час нападу на нього він отримав тілесні травми та ушкодження, в тому числі тяжкі. Постановою про закриття кримінального провадження від 04 квітня 2019 року, винесеної слідчим СВ Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Штемберським В.О., кримінальне провадження №12018040710000569 по розслідуванню факту спричинення мені тілесних ушкоджень було закрите, на тій підставі що протягом одного року не було знайдено підозрюваних у вчиненні цього злочину. За результатами роботи комісії був складений Акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 02 травня 2019 року, який затверджений головним лікарем КЗ «КСІПМД`ДОР» А.М. Бійовським 03 травня 2019 року. Згідно з висновком комісії, наведеному в акті, нещасний випадок, який стався з 04.03.2018 р., визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом. Однак, 24 липня 2020 р. рішенням Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг було визнано нещасний випадок, який стався в Комунальному закладі «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з ним, 04 березня 2018 року о 19 годині 20 хвилин під час виконання трудових обов`язків, таким, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язано Комунальне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф «Дніпропетровської обласної ради» скласти та видати йому, Акт розслідування нещасного випадку, що стався 04 березня 2018 року о 19 годині 20 хвилин в Комунальному закладі «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з ним, під час виконання трудових обов`язків. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.10.2020 рішення Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року - залишити без змін. 20 листопада 2020 року було складено Акт про нещасний випадок на виробництві, але направлення на огляд у МСЕК для встановлення ступеня втрати професійної працездатності відповідачем йому не було видано. Для захисту прав, він звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпра, який своїм рішенням від 31 травня 2022 року визнав дії Комунального підприємства «Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної Ради» з не надання потерпілому від нещасного випадку на виробництві [PERSON] направлення на МСЕК протиправними та зобов`язав Комунальне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної Ради» здійснити певні дії, а саме: видати [PERSON] направлення на МСЕК для встановлення втрати працездатності по факту отримання виробничої травми 04 березня 2018 року. Направлення роботодавця за № 091541 від 01.07. 2022р. на огляд МСЕК, він отримав 16 березня 2023 року, через п`ять років після жахливої події, жорстоке побиття на роботі невідомими особами. Коли він з цим зверненням подавав документи на МСЕК, йому було повідомлено, що це направлення застаріло. В черговий раз, він отримав психологічний стрес, оскільки був змушений їхати в м. Дніпро і просити, вимагати у відповідача видати нове направлення. Після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи, за наявності відповідної медичної документації, оригіналу виписки з амбулаторної карти (форма025/о), виписки з історії хвороби (027/о), результатів всіх видів обстежень, висновків профільних спеціалістів та амбулаторної картки хворого, направлення роботодавця на МСЕК, форми 088/о, 07 червня 2023 року Міжрайонною металургійною МСЕК Комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи ДОР, здійснено огляд з метою визначення ступеня втрати професійної працездатності. Згідно довідки Міжрайонної металургійної МСЕК до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААА, № 065578 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, від 07.06.2023 року встановлено з 05. 06.2023 року 20 ( двадцять) відсотків втрати професійної працездатності. Встановлена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне та санаторне лікування. У зв`язку із жорстоким побиттям при виконані трудових обов`язків, і як наслідок, розладом здоров`я порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий, постійний процес лікування, позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає мені душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Він вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 14 вересня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позову посилаючись на те, що комісія з розслідування нещасного випадку на виробництві дійшла висновку проте, що Позивач отримав травму на виробництві але впливу на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища не було. Даний нещасний випадок стався в результаті протиправних дій невідомих осіб, що не є працівниками закладу. Також в пункті 8 вищевказаного Акту, зазначено, що особи які допустили порушень вимог законодавства з охорони та гігієни праці - відсутні. З урахуванням фактичних обставин справи, характеру дії та обставин завдання шкоди, вбачається, що Відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, в тому числі і моральну, у зв`язку з відсутністю його вини. Наявність вини КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» в ушкодженні здоров`я позивача відсутня, що є підставою для відмови у позові. Законні права Позивача, як працівника, порушені роботодавцем не були, тому вважають, що відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди за рахунок Відповідача. Позивачем у свою чергу при виконанні своїх посадових обов`язків були порушені вимоги ст. 14 Закону України «Про охорону праці», відповідно до яких працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Самі по собі посилання Позивача на нещасний випадок, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди є недостатніми для відшкодування йому моральної шкоди за рахунок підприємства. Позивач не вказав в чому саме полягає моральна шкода (порушення нормальних життєвих умов, порушення стосунків з оточуючими людьми, погіршення здоров`я), а також не надав розрахунку розміру шкоди, з яких міркувань він виходив, визначаючи його, не надано жодного доказу, підтверджуючого факт завдання йому моральної шкоди. Позивач, працюючи водієм автотранспортних засобів санітарних виїзної бригади екстреної медичної допомоги на 1,00 ставки, починаючи з 10.01.2018 р. по теперішній час працює ще й за внутрішнім сумісництвом на 0,25 ставки у вільний від основної ставки час за тією ж посадою (копія наказу додається). Отже після отриманої травми внаслідок нещасного випадку, який трапився з Позивачем 04.03.2018р., його життєві умови не погіршилися, здатність до виконання трудових обов`язків не зменшилася. Позивач не надав доказів про те, що отримана виробнича травма продовжує завдавати йому фізичну біль та страждання, що призводить до істотних вимушених змін у його життєвих стосунках не надано. Також [PERSON] щорічно за рахунок підприємства отримував матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 1 (одного) посадового окладу, щорічно після нещасного випадку проходив медичні огляди, останній 30.11.2022р. за висновками яких придатний працювати за професією водія. Таким чином, отримана [PERSON] травма не позначилася на його якості життя, та здатності до виконання його трудових обов`язків, тому вважають, що у Позивача відсутнє право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. ст. 1167, 1168 ЦК України, у зв`язку з відсутністю у Відповідача (роботодавця) вини у нещасному випадку, а отже Позивачу слід відмовити в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. У своїй відповіді на відзив позивач зазначив, що спір про наявність вини відповідача у нещасному випадку був вирішений під час розгляду Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг його позову до Відповідача, рішенням від 24.07.2020 судом було визнано нещасний випадок, який стався з ним 04.03.2018 о 19.20 год під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний із виробництвом. Таким чином відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду не потребують доказування. Крім того, твердження відповідача проте, що позивачем не вказано у позовній заяві в чому полягає завдана йому моральна шкода, свідчить лише про те, що відповідач не читав позову, оскільки у позові докладно зазначено всі ці обставини. Також зазначив, наявні в матеріалах справи докази, надані ним в обґрунтування розміру шкоди, протиправності дій відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини відповідача є достатніми належними та допустимими. У своєму запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву представник відповідача зазначив, що прямої вини комунального підприємства обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Дніпропетровської обласної ради в ушкодженні здоров`я відповідача немає, а відповідач не вказав в чому саме полягає моральна шкода та не надав розрахунку розміру шкоди. Згідно\~ст. 279 ЦПК України\~суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 21.08.1986 до 05.09.1991 та з 10.11.1995 до теперішнього часу перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посадах водія 1 класу, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 24.07.2020 було визнано нещасний випадок, який стався в Комунальному закладі «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з [PERSON] , 04 березня 2018 року о 19 годині 20 хвилин під час виконання трудових обов`язків, таким, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язано Комунальне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф «Дніпропетровської обласної ради» скласти та видати йому, Акт розслідування нещасного випадку, що стався 04 березня 2018 року о 19 годині 20 хвилин в Комунальному закладі «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з ним, під час виконання трудових обов`язків. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.10.2020 рішення Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року - залишено без змін. Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку від 20.11.2020 складеного на підставі рішення суду Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 24.07.2020 нещасний випадок , який стався 04 березня 2018 року о 19 годині 20 хвилин в Комунальному закладі «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з водієм автотранспортних засобів [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов`язків визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпра від 31 травня 2022 року було зобов`язано комунальне підприємство «Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної Ради» видати [PERSON] направлення на МСЕК для встановлення втрати працездатності по факту отримання виробничої травми 04 березня 2018 року. Згідно довідки Міжрайонної металургійної МСЕК до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААА, № 065578 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, від 07.06.2023 року встановлено з 05. 06.2023 року 20 (двадцять) відсотків втрати професійної працездатності. Встановлена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне та санаторне лікування. Внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується виписними епікризами. Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті43, частина 1 статті46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону праці»\~відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зав`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку на виробництві, який призвів до стійкої втрати працездатності у [PERSON] у розмірі 20%, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування. Крім того, відчуває фізичний біль, обмеженість у неможливості продовжувати колишній спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року\~з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує загальний період роботи позивача на підприємстві відповідача впродовж 13 року 04 місяців, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві, незворотність негативних наслідків на житті позивача, і виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 80 000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Outcome: partial