Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

14.02.2023 року Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської Ради, діючи в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду зпозовом до [PERSON] , [PERSON] .. Відповідно до позову просили суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14.02.2023 року та до повноліття дітей, шляхом перерахування на особисті рахунки дітей. У заяві вказали, що відповідачі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , при цьому систематично нехтують виконанням своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Родина проживає за адресою [ADDRESS] , в помешканні яке є соціальним житлом та було отримано відповідачкою, як особою з числа дітей, позбавлених батьківського піклування. Отримавши квартиру, відповідачі довели житло до антисанітарного, занедбаного стану. Старший син, [PERSON] не отримує освіту, у навчальному процесі участі не бере. Відповідачі не дбають про здоров`я дітей та їх медичне забезпечення. [PERSON] отримала перелом нижньої кінцівки, однак до лікаря батьки не звернулися. Діти не вакциновані, декларації з лікарем на дітей переукладено не було. Відповідачі не працюють та ведуть паразитичний спосіб життя, були помічені у вживанні алкогольних напоїв. Враховуючи, що батьки, грубо порушують права дітей на належне виховання, матеріальне забезпечення та лікування, рішенням Виконкомом Миколаївської міської ради від 03.02.2023 року №38 діти були відібрані у батьків. З урахуванням зазначених обставин, просилипозбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, посилаючись на положенняст.164 СімейногоКодексу України. Одночасно, з урахуванням положень ст.ст.180, 182 СК України, просили стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. Ухвалою суду від 14.03.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила викладені у заяві фактичні обставини У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала. Зазначивши, що станом на січень 2023 року вони з чоловіком потрапили у складну життєву ситуацію, пов`язану з війною та відсутністю роботи. Вказала, що дійсно, син [PERSON] не відвідував школу, по причині карантину та військових дій. Зазначила, що доньку [PERSON] до лікарні без їх відома відвезла їх сусідка, яка є її близькою подругую. Вказала, що за час, що минув з моменту відібрання дітей, декілька раз їздила на зустрічі до них, відвозила їм солодощі та іграшки. Той факт, що на даний час у квартирі де вони мешкають відключена електроенергія не спростовувала. Однак наполягала на тому, що має намір виправити ситуацію, зробити ремонт у квартирі та забрати дітей яким, на її переконання, у сім`ї буде набагато краще ніж в дитячому будинку. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав. Зазначив, що на даний час неофіційно працює, має намір з дружиною відремонтувати квартиру та забрати дітей. В подальшому до призначених судових засідань не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У судовому засіданні, відповідач [PERSON] суду пояснила, що їй невідомі причини неявки [PERSON] до судового засідання, оскільки вони на даний час не спілкуються, де він проживає їй невідомо. Заслухавши позицію сторін, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження (повторне) [NUMBER] від 08.12.2022 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження (повторне) [NUMBER] від 08.12.2022 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження (повторне) [NUMBER] від 08.12.2022 року). Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживали разом з відповідачами за адресою [ADDRESS] , у неналежних умовах. Згідно акту обстеження умов проживання від 01.12.2022 року квартира потребує ремонту та прибирання оскільки дуже забруднена та має стійкий неприємний запах. Діти не забезпечені спальними місцями а також одягом та продуктами харчування в достатній кількості.. Обстеження умов проживання сім`ї було проведено за участю спеціалістів Миколаївського міського центру соціальних служб ММР. Відповідно до Інформації директора центру №19055/74.01-16/22-2 від 13.12.2022 року, відвідування та обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] було проведено 01.12.2022 року, за участю спеціаліста служби у справах дітей адміністрації Заводського району, ССД ММР та сектору ювенальної поліції МРУП ГУНП у Миколаївській області. Під час огляду, встановлено, що умови проживання дітей незадовільні, у квартирі брудно, відсутні продукти харчування у достатній кількості. Для дітей не облаштовано окремі спальні місця. Зі слів сусідів, у квартирі постійно збираються сумнівні громадяни. Діти перебувають на вулиці без супроводу батьків. 25.11.2022 року на малолітню [PERSON] упала шафа, внаслідок чого дитина отримала перелом ноги, однак до лікарні за медичною допомогою батьки звернулися лише 28.11.2023 року. [PERSON] не залучений до навчання у школі, через небажання батьків займатися його вихованням. З батьками було проведено соціально-профілактичні бесіди щодо створення належних умов для проживання дітей та підтримки санітарно-гігієнічних норм у приміщенні, відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, своєчасного звернення до лікарів та виконання всіх рекомендацій, необхідності отримання дітьми освіти, ведення здорового способу життя. Також батьків проінформовано про діяльність ММЦСС та наголошено на можливості звернення до Центру, у разі виникнення потреби. Відповідно до Висновку оцінки потреб, сім`я потрапила у складні життєві умови, потреби дітей не задовольняються. Випадок класифіковано як складний. Відповідно до повідомлення Начальника СЮП ВП МРУП ГУНП у Миколаївській області №10271/50-2023 від 22.11.2022 року на ім`я Начальника ССД адміністрації Зводського району м.Миколаєва - 21.11.2022 року до МРУП ГУНП у Миколаївській області від оператора «102», надійшла інформація про те, що до Обласної дитячої лікарні була доставлена [PERSON] , з діагнозом «перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням». Повідомлення було зареєстровано до ЖЄО. Під час розгляду матеріалів було встановлено, що дитина отримала тілесні ушкодження 18.11.2022 року, за місцем свого проживання, де на неї упала шафа. Однак батьки за медичною допомогою не зверталися. [PERSON] була доставлена до лікарні 21.11.2022 року у супроводі сусідів, батьки у цей час були відсутні за місцем проживання. Відповідно до листа Директора КНП ММР «ЦПМСД №6» від 14.12.2022 №1006/01-09 - при відвідуванні 07.12.2022 року завідувачем АЗПСМ №7 [PERSON] сім`ї [PERSON] , було встановлено, що умови проживання дітей є незадовільними. Батьку дітей було запропоновано з`явитися до АЗПСМ №7 з дітьми для проведенняф медоглядів дітей та перезаключення декларацій на їх обслуговування. Декларації на медичне обслуговуваннгя дітей були заключні з лікарем педіатром АЗПСМ №7 [PERSON] , який на даний час не працює. З 2021 року мати за медичною допомогою не зверталася. На неодноразові запрошення на вакцинацію та медогляди дітей не приводила. Відповідно до інформації директора Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступеню №57 ім.Т.Г. Шевченка №649 від 26.12.2022 року - [PERSON] на той час учень 2-В класу, не приступив до навчання. Матір дитини на контакт з класним керівником не виходила. Представнтки батьківського комітету разом з заступником директора школи [PERSON] , 15 та 16 листопада 2022 року намагалися відвідати сім`ю [PERSON] з метою повернення дитини до навчання, однак двері квартири їм не відчинили. Учні та вчителі неодноразово бачили [PERSON] біля магазинів розташованих у мікрорайоні «Намив». Класний керівник повідомила, що бачила матір дитини у нетверезому стані. Батьки дитини не докладають зусиль для забезпечення прав дитини на навчання. Адміністрації школи 17.11.2022 року подала до МРУП ГУНП у Миколаївській області клопотання про повереення [PERSON] до навчання а також притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.184 КпроАП України. Рішенням Виконкому ММР №38 від 03.02.2023 року малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були відібрані у батьків та поміщені до КНП ММР «Міської дитячої лікарні №2» для проведення медичного обстеження. З 28.02.2023 року малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської міської ради, куди були поміщенні відповідно до направлень ССД Миколаївської облдержадміністрації від 27.02.2023 року. За вказаний період відповідачі декілька разів приїздили до Центру, та відвідали дітей, останній раз 27.06.2023 року, привезли іграшки та солодощі. Сукупність вказаних доказів, на стійке переконання суду, підтверджує факт злісного ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей. Крім того, відповідно до інформації наданої КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МОР №01-1162 від 27.09.2023 року [PERSON] неодноразово звертався за медичною допомогою та та проходив стаціонарні лікування. Перебував на психіатричному обліку з 1997 року діагноз «Психічний розлад обумовлений органічним ураженням ЦНС. Легкий когнітивний розлад.» Перебував на наркологічному ообліку з 2011 року з діагнозом «Синдром залежності від опіоїдів Стан відміни без ускладенеь» Знаходився на замісній підтримуючій терапії. 16.02.2022 року був знятий з програми за власним бажанням. Відповідно до Довідки КНП ММР «Центру соціально значущих хвороб» від 26.05.2023 року, [PERSON] з 22.02.2022 року проходить лікування ЗПТ препаратом «мета дон» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади особистості внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності». Відповідно до ст..3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним зокрема, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», визначено, що під час розгляду справи суд повинен з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Встановлені фактичні обставини справи, на думку суду, свідчать про злісне, свідоме ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов`язків, зазначених положеннями ст..150 СК України по забезпеченню необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний та психологічний розвиток, як складову виховання; відповідачі не піклуються про дітей в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку, зростання, самоусвідомлення та становлення їх особистостей. Більш того, встановленні фактичні обставини винної поведінки відповідачів, на думку суду свідчать про те, що проживання дітей з батьками, буде негативно впливати як на їх емоційний стан так і не є безпечним для їх здоров`я. Зазначене підтверджується не забезпеченням належного піклування про стан здоров`я дітей, а саме не проведення вакцинації та медоглядів, не переукладення декларацій з лікарем, для забезпечення надання неповнолітнім якісного медичного обслуговування та факт не звернення до медичного закладу після отримання [PERSON] важкої травми - перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням. Крім того, було встановлено, що квартира у якій проживає сім`я [PERSON] на даний час відключена від електропостачання по причині значної заборгованості по сплаті за його споживання. При цьому у будинку відсутнє газопостачання, що унеможливлює на даний час забезпечення належних умов проживання дітей у вказаному житлі (приготування їжі, підігрів води). Згідно ст. 164 СімейногоКодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Під час розгляду справи в суді, відповідачам було наголошено на необхідності вжиття заходів по поліпшенню умов проживання дітей, що ними було залишено без уваги. На вимогу суду, представник позивача намагалася провести повторне обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] , однак відповідачами доступ до квартири забезпечено не було, про що було складено Акт №205 від 02.10.2023 року. Доказів свого працевлаштування, з метою належного матеріального забезпечення дітей, відповідачі суду також не надали. Суд зазначає, що до моменту відібрання дітей, державні органи в особі працівників Миколаївського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, ССД адміністрації Заводського району м.Миколаєва, АЗПСМ №7, ЗОШ №57 проводили профілактичні заходи та вчиняли дії по сприянню [PERSON] та [PERSON] у належному виконанні їх батьківських обов`язків, що залишилось поза увагою відповідачів. Також слід врахувати, що відповідно до інформації Миколаївського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за час перебування у закладі проявили себе як комунікабельні, товариські, охоче йдуть на контакт з дітьми та дорослими. Після візиту батьків психоемоційний стан дітей був стабільний, занепокоєння не викликав, емоції були позитивними. Вказане може свідчити про відсутність стійкого емоційного контакту між дітьми та батьками. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, той факт, що навіть після початку розгляду справи в суді, відповідачами не було прийнято будь-яких мір по поновленню виконання своїх обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з найкращих інтересів дітей. Відповідно до ч.2 ст..166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з кожного з відповідачів на корить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] аліменти на їх утримання у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з моменту подачі позовної заяви з 14.02.2023 року та до повноліття дітей. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», з кожного з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved