Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 08.08.2007 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого, є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ»,, правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ», та [PERSON] було укладеного договір № 033/07-ФЛ/03 за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 79 708 доларів США строком повернення до 05.08.2022 р. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення кредитного зобов`язання, 08.08.2007 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого, є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ», та [PERSON] укладено договір поруки № 033/07/02/03, за яким поручитель зобов`язується відповідати за виконання зобов`язання [PERSON] по кредитному договору № 033/07-ФЛ/03 від 08.08.2007 р.14.05.2008 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого, є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ», було укладено додаткову угоду № 13 до Кредитного договору № 033/07-ФЛ/03 від 08.08.2007 р., в якій зазначено, що Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платіжності Кредитні ресурси в сумі 79 708 доларів США за сплатою 16 % річних, на яку Позивач згоди не давала як Поручитель. Зазначені зміни призвели до збільшення обсягу відповідальності Поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання, тому порука підлягає визнанню судом припиненою відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України. Позивач просить суд визнати поруку, що виникла на підставі Договору поруки № 033/07/02/03 від 08.08.2007 р. укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого, є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ», такою, що припинена. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25.05.2023 р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розгляду справу в заочному порядку не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, відзив на позов не подав. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, пояснень по справі не подав. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.08.2007 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого, є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ», та [PERSON] було укладеного договір № 033/07-ФЛ/03 за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 79 708 доларів США строком повернення до 05.08.2022 р. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення кредитного зобов`язання, 08.08.2007 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого, є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ», та [PERSON] укладено договір поруки № 033/07/02/03, за яким поручитель зобов`язується відповідати за виконання зобов`язання [PERSON] по кредитному договору № 033/07-ФЛ/03 від 08.08.2007 р. З грудня 2003 р. Позивач визнана інвалідом 2 групи, має проблеми з пам`яттю, координацією, які також проявляються у вигляді розладів мовлення, больової чутливості, вегетативних розладів. Позивач стверджує, що не може бути впевнена, що підписувала Договір поруки № 033/07/02/03 від 08.08.2007 р., за яким Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 033/07-ФЛ/03 від 08.08.2007 р., укладений між Кредитором та Боржником, відповідно до якого наданий кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 79 708 доларів США, за сплатою 15 % річних (п.1.1 Договору 033/07-ФЛ/03 від 08.08.2007 р.). 14.05.2008 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого, є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ», було укладено додаткову угоду № 13 до Кредитного договору № 033/07-ФЛ/03 від 08.08.2007 р. в якій зазначено, що Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платіжності Кредитні ресурси в сумі 79 708,00 доларів США за сплатою 16 % річних. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. За змістом ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 5.1 договору поруки № 033/07/02/03 від 08.08.2007 р., укладеного між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , сторонами погоджено, що Порука припиняється із припиненням зобов`язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за Кредитним договором заявив вимоги до Поручителя. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просила визнати припиненим договір поруки, оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого, є ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ», не пред`явив вимог до Поручителя протягом 6 місяців з дня настання строку виконання кредитного зобов`язання, починаючи з 05.08.2022 р. до 05.02.20023 р., тому позивач просить визнати припиненим договір поруки, вважаючи, що порука припинилася згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 цього кодексу). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частини 1 та 2 статті 509 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (с. 202 ЦК України). Частиною 1 статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справ та обов`язків. Поняття правочину, різновидом якого є договір, і поняття правовідносин, різновидом яких є зобов`язання, нетотожні: правочином є дії, спрямовані на створення юридичних наслідків, а правовідносини - це ур, за яким в силу прееегульовані суспільні відносини, змістом яких є права та обов`язки учасників цих відносин (суб`єктів правовідносин). Договірні правовідносини виникають на підставі договору. Останній є юридичним фактом (домовленістю, взаємопов`язаними діями), із яким пов`язане виникнення зобов`язання. Отже, виникнення правовідношення , зокрема зобов`язання, не є тотожним укладенням договору, а поняття «припинення правовідношення», як спосіб захисту цивільних прав, передбачений п.7 ч. 2 ст. 16 ЦК України) не є тотожними поняттю «припинення договору». За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина 1статті 553 ЦК України). Підстави припинення поруки, закріплені у ст. 559 ЦК України. За змістом ст. 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення за яким, в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і відповідний йому юридичний обов`язок перестають існувати. Відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК Українип порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Проте, звернувшись із позовом про припинення договору поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, Позивачем не надано доказів про виконання основного зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі Боржником. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Норми ст. 16 ЦК України не передбачають способом захисту права та інтересу визнання договору припиненим, а реалізація таких способів захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору. Звертаючись до суду з вимогою про визнання поруки припиненою, позивач прагне досягнути юридичною визначеності, тобто прагне отримати підтвердження судом припинення прав кредитора на одержання плати від боржника. Проте у такому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимоги. Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу. Отже, позовна вимога про визнання договору поруки припиненим (тобто про встановлення факту того, що цей договір припинився) є неналежним способом захисту прав та інтересів поручителя, який стверджує про зміну основного зобов`язання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його ж відповідальності. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц звертає увагу на те, що спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникла необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту, передбачений п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, може застосовуватись для захисту інтересу у юридичній визначеності лише у разі неможливості захисту позивачем його права. Для ефективного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності, як права вимоги в іншої особи, яка вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку. Розглядаючи справу, суд серед іншого повинен з`ясувати чи є обраний позивачем спосіб захисту ефективним, тобто таким, що забезпечить реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду. За цих умов боржник (поручитель) може звернутися до суду з позовом про визнання відсутності права вимоги кредитора за договором поруки (визнання його права припиненим), зокрема про визнання поруки припиненою, і такий спосіб захисту буде належним та ефективним. У разі задоволення цього позову суд у резолютивній частині визнає відсутнім право вимоги кредитора за договором поруки, зокрема визнає поруку припиненою, а не припиняє поруку. Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справа № 462/5368/16-ц. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи наведене, а також зміст позовних вимог, пред`явлених позивачем, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed