Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

12 червня 2023 року позивач АТ «Райффайзен Банк», який є правонаступником «Райффайзен Банк Аваль», звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій прохає стягнути достроково заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RО-82-96463034 від липня 2021 року у сумі 200010 гривень 25 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 186247 гривень 46 копійок та заборгованості за відсотками у розмірі 13762 гривні 79 копійок (а. с. 1-5). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № PDV2-1324984. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 10 липня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем було укладено Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] , за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 169125 гривень 08 копійок на 72 місяці, під фіксовану процентну ставку 25,10 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідач порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 04 квітня 2023 року склала 200010 гривень 25 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 186247 гривень 46 копійок та заборгованості за відсотками у розмірі 13762 гривні 79 копійок. Прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 200010 гривень 25 копійок, разом із витратами на сплату судового збору в сумі 2684 гривні. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 42). 21 червня 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 15 червня 2023 року, позивачем усунуто (а. с. 45-54, 59-100). Ухвалою суду від 10 липня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 годину 30 хвилин 17 серпня 2023 року (а. с. 55), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 19456/23-вих/2/204/2567/23 від 11 липня 2023 року (а. с. 57) та, яка отримана відповідачем 15 липня 2023 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 101). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 110-113), в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення на офіційному сайті «Судова влада» оголошення про його виклик (а. с. 115), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 29 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № PDV2-1324984. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами (а. с. 13 та на звороті). 10 липня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] , за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 169125 гривень 08 копійок строком на 72 місяці, тобто до 28 червня 2027року, під фіксовану процентну ставку 25,10 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі зобов`язання в порядку та строки, визначені договором (а. с. 9-12). [PERSON] не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язання, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку (а. с. 7 та на звороті, 11-17 та на звороті). 07 квітня 2023 року за вих. №114/5-К-297816 банком було направлено на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а. с. 18), яка отримана останнім 11 травня 2023 року, підтвердженням чого є перевірка трекінгу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 19-21, 22-23). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 04 квітня 2023 року, за відповідачем перед позивачем утворилася заборгованість у 200010\~гривень 25\~копійок,\~яка складається\~з:\~заборгованості за\~кредитом у\~розмірі 186247\~гривень 46\~копійок та\~заборгованості за\~відсотками у\~розмірі 13762\~гривні 79\~копійок (а. с. 7 та на звороті). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем на підтвердження своїх вимог щодо користування відповідачем кредитними коштами позивача за договором № 014-RO-82-96463034 від 10 липня 2021 року та наявності у останнього заборгованості за ним надано суду виписку по рахунках відповідача (а. с. 14-17 та на звороті) та розрахунок заборгованості (а. с. 7 та на звороті). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 04 квітня 2023 року, за відповідачем перед позивачем утворилася заборгованість у 200010\~гривень 25\~копійок,\~яка складається\~з:\~заборгованості за\~кредитом у\~розмірі 186247\~гривень 46\~копійок та\~заборгованості за\~відсотками у\~розмірі 13762\~гривні 79\~копійок (а. с. 7 та на звороті). Приписами п. 336 Переліку типових документів,\~що створюються\~під час\~діяльності державних\~органів та\~органів місцевого\~самоврядування,\~інших установ,\~підприємств та\~організацій,\~із зазначенням\~строків зберігання\~документів, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5 визначено, що пер\-вин\-ні до\-ку\-мен\-ти і до\-да\-т\-ки до них це документи, що фі\-к\-су\-ють факт ви\-ко\-нан\-ня го\-с\-по\-дар\-сь\-ких опе\-ра\-цій і стали під\-ста\-вою для за\-пи\-сів у регістрах бу\-х\-га\-л\-тер\-сь\-кого обліку та податкових документах. До них відносяться: ка\-со\-ві, бан\-ків\-сь\-кі до\-ку\-мен\-ти, ордери, по\-ві\-до\-м\-лен\-ня бан\-ків і пе\-ре\-ка\-з\-ні ви\-мо\-ги, ви\-пи\-с\-ки бан\-ків, корінці квитанцій, банківських чекових книжок, на\-ря\-ди на ро\-бо\-ту, ак\-ти про при\-йман\-ня, зда\-ван\-ня і спи\-сан\-ня май\-на й ма\-те\-рі\-а\-лів, кви\-та\-н\-ції і на\-кла\-д\-ні з об\-лі\-ку то\-вар\-но-\-ма\-те\-рі\-аль\-них цін\-но\-с\-тей, рахунки-фактури, аван\-со\-ві зві\-ти тощо. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що розрахунок заборгованості, який наданий позивачем на обґрунтування позовних вимог, є неналежним доказом у справі. Натомість, виписка по рахунку відповідача є первинним банківським документом, а тому є належним доказом у справі. Разом з тим, суд зазначає про те, що вищевказаний розрахунок заборгованості узгоджується з випискою по рахунку відповідача та усіма іншими доказами у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Зважаючи на викладене, враховуючи, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі та на умовах визначених договором, однак прострочив погашення поточних платежів за договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд доходить висновку, що право позивача на повернення його власності кредитних коштів, сплати відсотків, нарахованих за час користування ним та інших платежів у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , реалізував це право, звернувшись до суду. Натомість, відповідач жодних заперечень на предмет позову до суду не надав. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджені належними, допустимими, чіткими та достатніми доказами, які узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України». З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та із [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк» достроково підлягає стягненню заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RО-82-96463034 від липня 2021 року у сумі 200010 гривень 25 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 186247 гривень 46 копійок та заборгованості за відсотками у розмірі 13762 гривні 79 копійок. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved