Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

У серпні 2023 року заявниця в особі свого представника адвоката Олійник В.В. звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , у період з 2010 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] , а також факт її перебування на його утриманні на час його смерті. Заява обґрунтована тим, що з 08 серпня 1981 року вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі [INFO] [PERSON] помер. У липні 2023 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак у переході на пенсію чоловіка їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт її проживання разом із годувальником за однією адресою. Так, з 12 вересня 1997 року вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, [PERSON] був зареєстрований з 19 грудня 2003 року по 18 травня 2023 року за адресою: [ADDRESS] . Водночас заявник вважає, що факт її перебування на утриманні чоловіка підтверджується довідкою про фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] та актом опитування сусідів. Також доказом її перебування на утриманні чоловіка є довідка Управління ПФУ в Дніпропетровській області про розмір доходу, згідно з якою її середньомісячна пенсія складає 2760 грн., а пенсія померлого чоловіка 14151,25 грн. Зазначає, що допомога чоловіка була її постійним та основним джерелом засобів до існування, що зумовило звернутися до суду з цією заявою. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2023 року у даній справі було відкрите окреме провадження. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву та наполягали на її задоволенні. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи його участі. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що проживає по [ADDRESS] . Заявник [PERSON] - його сусідка. Приблизно п`ятнадцять років мешкала з чоловіком [PERSON] в будинку напроти. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що мешкає по [ADDRESS] . [PERSON] її сусідка. В період з 2010 по 2023 рік мешкала з чоловіком [PERSON] . Суд, заслухавши свідків, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що з 08 серпня 1981 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 08.08.1981 року, актовий запис № 1470. З матеріалів справи також убачається, що розмір пенсії [PERSON] складає 2760 грн., а розмір пенсії її чоловіка [PERSON] 14151,25 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чечелівським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В липні 2023 року заявниця звернулася до управління Пенсійного фонду України з приводу переходу на пенсію чоловіка. Але у призначенні їй пенсії було відмовлено у зв`язку з не доведенням факту перебування на утриманні чоловіка. Відповідно до частини першої\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 293, пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).\~ Згідно зі\~статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~Члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Аналогічні положення містяться у статтях 30-31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Саме така\~позиція викладена\~у постановіВерховного Суду від 22 травня 2019 року по справі № 520/6518/17. Суд вважає доведеним, що на час смерті [PERSON] заявниця як дружина перебувала на його утриманні, так як показаннями допитаних у судовому засіданні свідків підтверджується, що вони як подружжя проживали разом. Згідно з матеріалами справи розмір пенсії заявниці в п`ять разів менше розміру пенсії її чоловіка. З наведеного можливо зробити висновок, що розмір допомоги, яка надавалася заявниці її чоловіком, була для неї хоча й не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування. За таких обставин суд вважає, що заява в частині встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні її чоловіка [PERSON] , [INFO] , до часу його смерті [INFO] , є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимоги про встановлення факту спільного проживання [PERSON] з чоловіком [PERSON] у період з 2010 року по 16 травня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , то суд вважає, що в цій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки встановлення такого факту не матиме для заявника правового значення, так як для переходу на пенсію чоловіка для заявника має значення саме факт перебування на утриманні, а не спільного провадження. Само по собі встановлення судом факту перебування заявниці на утриманні чоловіка є достатнім та ефективним способом для реалізації заявницею її прав, пов`язаних із переходом на пенсію годувальника.

Outcome: partial