Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. Задля здійснення цього правочину відповідач підписав заяву № б/н від 23.11.2006 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач також зазначає, що підписана відповідачем заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складають між ним і відповідачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що АТ «Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач, в свою чергу, не виконав покладених на нього договором обов`язків, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. З огляду на зазначене, позивач просить суд позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 15.01.2020 року становить 76710 грн.,19коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4417 грн.,10 коп.;1118 грн.77коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 67045грн. 26 коп. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 3629 грн. 06 коп. штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. 24.02.2020 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано судді Дзеньдзюрі С. М. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюрою С. М. від 30.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження. 26.01.2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова №92/Р від 26.01.2023 року, вказану цивільну справу передано судді Величку О. В. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 21.09.2023 року прийнято справу до провадження відкрито спрощене позовне провадження у справі. 10.11.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просив суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача, [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 23.11.2006 року в розмірі 3106 грн, 22 коп. з яких: 1518грн. 10 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 1518 грн. 10 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1588 грн. 12 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, а також понесені позивачем судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 ЦПК України: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви представник позивача зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву, а також жодних заяв та клопотань на адресу суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву № б/н від 23.11.2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в "Приватбанку", згідно якої отримав кредит, який в подальшому збільшився до 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, довідку про зміну умов кредитування, виписку по картковому рахунку. Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 23.11.2006 року, укладеного між "ПриватБанком" та [PERSON] , станом на 23.10.2023 року стверджується, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 3106,22 грн., з яких: 1518,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1518,10 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1588,12грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналіз наданих позивачем доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що АТ КБ «Приватбанк» виконав прийняті на себе зобов`язання у повному обсязі, надав відповідачці кредитну картку з кредитним лімітом у визначеному сторонами розмірі відповідно до умов кредитного договору № б/н від 23.11.2006 року, що підтверджується даними наданого суду розрахунку заборгованості, що, в свою чергу, також не спростовано відповідачем у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Водночас невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, а саме неповернення ним позивачу отриманих сум кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого вбачається наявність у [PERSON] заборгованості в розмірі 3106,22 грн. за простроченим тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, що і зумовило звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду із даним позовом. При цьому доказів повернення отриманих і використаних позичальником сум відповідачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитом. Стосовно вказаних позивачем складових заборгованості [PERSON] суд зазначає, що останній підписав надану йому заяву, щодо основних умов кредитування, реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, іншу додаткову інформацію, в тому числі, щодо заборгованості за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України, з якою ознайомився 23.11.2006 року, відтак, суд доходить переконання про наявність достатніх підстав для стягнення з позивача 1518,10 грн. - заборгованості за кредитом; 1588,12 грн. заборгованості за відсотками. На підставі викладеного, з урахуванням доведеного позивачем належними доказами факту ознайомлення відповідача із умовами наданого кредиту, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 23.11.2006 року підлягають до задоволення. Одночасно суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 23.11.2006 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що кредитор - АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, з урахуванням того, що до звернення до суду з цим позовом, позивач з такою вимогою до відповідача не звертався. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов договору [PERSON] були порушені права банку як кредитодавця. Оцінюючі представлені позивачем докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved