Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянин [PERSON] та отримував пенсію за вислугу років призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві з 16.02.2016 припинено виплату пенсії [PERSON] відповідно до Закону, оскільки відсутні підстави для продовження її виплати, у зв`язку із поновленням відповідача на службі. У [PERSON] утворилась переплата пенсії за період з 16.02.2016 по 28.02.2018 в розмірі 167333,00 грн. Зазначає, що в лютому 2018 року відповідачем добровільно повернуто 6916,72 грн, проте іншу частину коштів не повернуто. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлені листи, проте відповідачем були проігноровані та безпідставно отриманні бюджетні кошти у розмірі 155338,57 грн повернуті відповідачем не були. З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 13 грудня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 15 грудня 2021 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 20 травня 2022 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою суду від 23.05.2022 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15.03.2023 позовні вимоги було задоволено. 17 липня 2023 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення. 17 липня 2023 року згідно протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі заяву передано на розгляд головуючому судді А.М.Анохіну. Ухвалою Подільського районного суду м. Києві від 31.08.2023 заочне рішення від 15.03.2023 було скасовано та справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12 вересня 2023 року згідно протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі справу передано на розгляд головуючому судді А.М.Анохіну. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної заяви, останній просить справу слухати у його відсутність. Прдставник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити. Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 16.02.2016 [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 31 січня 2018 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про тимчасове призупинення та виплату пенсійного забезпечення з 10.01.2018 у зв`язку з працевлаштуванням на посаду дільничного офіцера поліції Подільського УП ГУНП в м. Києві. Відповідно до атестату про зняття з обліку №461, [PERSON] припинено виплату пенсії по причині поновлення на службі. Згідно з листами, позивач повідомив відповідача про надмірно виплачені кошти в розмірі 155338,57 грн та просив їх повернути. Враховуючи, що відповідачем виплачені кошти не повернуто, позивач просить їх стягнути в судовому порядку. Звертаючись до суду із вищевказаним позовом, позивач зазначає, що за період з 16.02.2016 по 28.02.2018 в розмірі 167333,00 грн та відповідачем добровільно повернуто 6916,72 грн, проте іншу частину коштів не повернуто. Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення. Статтею 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, про що відповідач був повідомлений і мається його підпис у заяві про призначення пенсії. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Суд встановив, що [PERSON] не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повідомлення позивача, про працевлаштування, внаслідок чого були безпідставно отриманні кошти, а отже такі кошти вважаються такими, що були набути недобросовісно, тому сума виплачених коштів підлягає поверненню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2330,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved