Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

25 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є його батьком. На даний час він досяг повноліття, є студентом 1 курсу Національного університету "Львівська політехніка", Інституту економіки та менеджменту, денна форма навчання, за власні кошти, термін навчання до грудня 2024 року, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Працювати не має можливості. Відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку змогу. Мати позивача не в змозі самостійно задовільнити всі його потреби, пов`язані з його навчанням. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження ним навчання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/260/20 від 19 травня 2020 року з нього вже було стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки, починаючи з 28 лютого 2020 року до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, згідно довідки№30 від 27 січня 2020 року, оскільки син є студентом 1 курсу денної платної форми навчання Львівського інституту економіки та туризму, термін навчання до 30 червня 2023 року. Отже, 30 червня 2023 року відповідач отримав за рахунок батьків спеціалізацію та не надає жодного доказу щодо вчинених ним дій з питання подальшого працевлаштування, вказаний учбовий заклад передбачає також і заочну форму навчання, використовується дистанційна форма отримання знань, що надає можливість студенту підробляти та заробляти кошти на своє подальше навчання. Позивачу слід обґрунтувати необхідність здобуття другої вищої освіти, неможливість отримання наступного освітнього рівня безоплатно, обґрунтувати, чому ним вибрана саме денна форма навчання, а не заочна, документальне підтвердження витрат, наприклад квитанції на проїзні документи, канцелярські витрати, витрати на проживання. Крім того, згідно рішення суду від 29 березня 2011 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки. Крім того, просить врахувати суд, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, безстроково, має проблеми зі здоров`ям внаслідок професійного захворювання, змушений проходити лікування, на що витрачає кошти. Просить відмовити в задоволенні позову, справу розглянути в його відсутність. Позивач відповідь на відзив суду не надав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та піших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Як передбачено у п.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 13 березня 2002 року. З 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року позивач [PERSON] навчався у Львівському інституті економіки і туризму, денної, платної форми навчання, був здобувачем освітнього рівня "бакалавр". 19 травня 2020 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області №186/260/20 (провадження №2/0186/197/20) в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, позовні вимоги були задоволені частково; стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на його утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , починаючи з 28 лютого 2020 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років; стягнуто судові витрати по справі; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року №2-444/11 підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. Копією довідки МСЕК 12ААБ №604903 від 26 травня 2020 року підтверджується, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи, безстроково, по професійних захворюваннях, має 50% втрати працездатності. Інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02 листопада 2023 року підтверджується, що з пенсійних та страхових виплат [PERSON] за виконавчими документи стягуються аліменти на сина [PERSON] та доньку [PERSON] по 1/6 частці на кожну дитину. Стягнення аліментів на користь [PERSON] проводилися по 30 червня 2023 року, відрахування припинені згідно з вимогою державного виконавця від 26 червня 2023 року №14320 про припинення стягнення аліментів. З 01 вересня 2023 року позивач [PERSON] продовжив навчання задля здобуття рівня вищої освіти "магістр" у Національному університеті "Львівська політехніка" Інституту економіки і менеджменту, форма навчання денна, навчається за кошти фізичної особи, закінчує навчання в грудні 2024 року, що підтверджується довідкою №94 від 12 вересня 2023 року. Плату за навчання в сумі 17 750 гривень здійснено позивачем [PERSON] 01 вересня 2023 року, що підтверджується квитанцією АТ КБ "ПриватБанк" від 01 вересня 2023 року. Таким чином, судом встановлено, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2020 року №186/260/20 (провадження №2/0186/197/20) вже стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 28 лютого 2020 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений позивачем [PERSON] до примусового виконання. Оскільки позивач [PERSON] закінчив навчання 30 червня 2023 року, то стягнення за виконавчим листом №186/260/20 були припинені. В рішенні суду та відповідно у виконавчому листі не зазначено конкретний учбовий заклад, де навчається позивач та термін закінчення його навчання. В зв`язку з тим, що позивач з 01 вересня 2023 року продовжив навчання задля здобуття рівня вищої освіти "магістр" у Національному університеті "Львівська політехніка" Інституту економіки і менеджменту та йому не виповнилося 23 років, стягнення аліментів повинно бути продовжене відділом державної виконавчої служби за заявою стягувача (позивача [PERSON] ) та пред`явлення до відділу виконавчої служби виконавчого листа №186/260/20 та відповідної довідки №94 від 12 вересня 2023 року про продовження навчання. Ухвалення судом повторного рішення про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не передбачене законодавством. Даних про зміну матеріального становища чи сімейного сторін з моменту ухвалення рішення суду від 19 травня 2020 року, сторонами не надано. В зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, в задоволенні його позовних вимог відмовлено, суд вважає, що судовий збір по справі слід залишити за рахунок держави. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed