Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

У червні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чирва Людмила Анатоліївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування\~позову позивачка\~зазначає,\~що після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , залишилося спадкове майно у вигляді: земельної ділянки, загальною площею 2,55 га, кадастровий номер 2322187200:01:002:0134, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач,\~яка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свої матері [PERSON] ,звернулася з заявою на прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А.. Після збігу строку на прийняття спадщини, позивач через нотаріальну контору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з причини відсутності оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 16 травня 2006 року, серія ЗП № 033724, тому 25.01.2022 року. Оскільки постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Л.А. від 25.01.20222 позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання спадщини на спадкове майно, відтак, за вказаних обставин позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 27.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Л.А. копію спадкової справи відносно [PERSON] , яка померла [INFO] . 13.07.2023 до суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Л.А. надійшла копія спадкової справи відносно [PERSON] , яка померла [INFO] . 25.10.2023 від [PERSON] надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому позивач просить замінити первісного відповідача територіальну громаду в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на належних відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 25.10.2023 клопотання позивача про заміну неналежного відповідача задоволено. Замінено первісного відповідача територіальну громаду в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області на належних [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язано позивача направити відповідачам копії позовної заяви разом із доданими матеріалами. 06.11.2023 від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Л.А. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.130). 10.11.2023 від відповідача [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, у судове засідання з`явитися не може у зв`язку із воєнним станом (а.с.134-137). 13.11.2023 та 15.11.2023 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, з`явитися особисто до суду не має можливості в зв`язку із воєнним станом (а.с.140-143). 15.11.2023 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів, з`явитися особисто до суду немає сожливості внаслідок воєнного стану (а.с.144). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд вважає, що відсутні перешкоди для здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, від 02.05.2013 року, актовий запис № 2484, серія [NUMBER] . (а.с.11) Родинні відносини позивача з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 3226, серія [NUMBER] (а.с.12). Згідно із свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінським районного управління юстиції м. Запоріжжя 06 серпня 2004 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 312, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінене прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 2,55 га, кадастровий номер 2322187200:01:002:0134, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із копією Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 16 травня 2006 року, серія ЗП № 033724, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,55 га, кадастровий номер 2322187200:01:002:0134, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с.15). Витребуваною судом від приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Чирви Л.А. копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] за заявою позивача [PERSON] , вбачається прийняття спадщини позивачем за законом на земельну ділянку загальною площею 2,55 га, кадастровий номер 2322187200:01:002:0134, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області та неможливість оформити спадщину через нотаріальну контору з причини відсутності оригіналу Державного Акту на право приватної власності на землю, виданого 16 травня 2006 року на спадкову земельну ділянку (а.с.45-103). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов`язки що належали померлому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало за час життя [PERSON] . Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В зв`язку з тим, що [PERSON] за час свого життя не склала заповіт, тому спадкування відбулося за законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України: «2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.» Відповідно до ст. ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із вимогами ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1296 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , позивач, як спадкоємець за законом у позасудовому порядку не має можливості її отримати з причини відсутності правових документів на спадкове майно, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутності правового документу на нерухоме спадкове майно, питання визнання права власності на спадкове майно за законом має вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, поверненню з державного бюджету на користь позивача [PERSON] підлягає судовий збір у розмірі 50 відсотків від сплаченого ним при поданні позову, тобто, 536,80 грн (а.с.1). З урахуванням задоволення позову та визнання позову відповідачами, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивачки підлягає 50 відсотків від сплаченого нею при поданні позову судового збору, по 268,40 грн з кожного.

Outcome: approved