Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

13.09.2023р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у травні 2005 року шлюб між сторонами, який був зареєстрований у лютому 2001 року, було розірвано. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 10.12.2019р. і до закінчення навчання, 01.07.2023р., відповідач за рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області сплачував аліменти на утримання сина. На даний час [PERSON] є повнолітнім та продовжує навчатися в магістратурі Одеського національного морського університету на І курсі денної форми навчання, та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач добровільної участі у вихованні сина не приймає, а позивачка на даний час не працює, та самостійно не може утримувати сина, якому потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, тощо. Вказувала, що син [PERSON] стипендії не отримує, та потребує постійного матеріального утримання зі сторони обох батьків. Відповідач працює у Первомайській окружній прокуратурі Миколаївської області на посаді прокурора, має постійний заробіток, сукупний розмір його заробітної плати за 5 місяців (з 01.03.2023р. по 31.07.2023р.) складає 204 187 грн. 06 коп. 17.10.2023р. представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивачки, на утримання повнолітнього сина, аліменти, щомісячно в розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Вказував, що відповідач також має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з нього стягуються аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 06.07.2010р. і до досягнення ним повноліття. Також на утриманні відповідача знаходиться мати, якій він фінансово допомагає, так як вона проживає одна, є пенсіонеркою, її дохід складає лише пенсія за віком, та вона ж потребує постійного лікування так як хворіє, діагноз [PERSON] стравохідного отвору діафрагми. Анемія. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, однак зазначила, що інші докази на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, ніж ті, які нею надані разом з позовною заявою, у неї відсутні. Як і відсутні докази на спростування обставин повідомлених відповідачем у відзиві на позов. При цьому позивачка висловила згоду із розміром аліментів, у частці, вказаною відповідачем у відзиві на позов, та визнаною ним же, як - 1/10 частини усіх видів його заробітку (доходів). Відповідач в судове засідання, призначене на 22.11.2023р., не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання, призначене на 22.11.2023р., не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 21.11.2023р. звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій на задоволенні вимог позивачки заперечує, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду, які не з`явилися у судове засідання, за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи та заслухав позивачку, судом встановлено таке. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.01.2002р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьком записано [PERSON] , та матір`ю [PERSON] . 17.05.2005р. шлюб між сторонами розірваний Врадіївським районним судом Миколаївської області, актовий запис № 23 від 17.05.2005р. Після розірвання шлюбу сторонам присвоєні прізвища: йому - [PERSON] , їй - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18.11.2005р. Управлінням юстиції Миколаївської області. Рішенням Врадіївського районного суду у справі № 474/1216/19 (провадження № 2/474/35/20) від 23.10.2020р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, - 10.12.2019р. і до закінчення навчання, - 01.07.2023р., але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Згідно наказу № 262-вк/дфн від 31.08.2023р. виданого ректором Одеського національного морського університету та довідки № 023 від 06.09.2023р., [PERSON] зарахований з 11.09.2023р. студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальностями за кошти державного бюджету. Є студентом 1 курсу (магістр). Строк закінчення навчання - 30.12.2024р. [PERSON] та позивачка зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (витяги з реєстру територіальної громади від 05.09.2023р. Згідно з Звітом про здійснення відрахування та виплати виданого Миколаївською обласною прокуратурою 04.09.2023р. за № 21-180вих.23 щодо відповідача [PERSON] , за період з 01.03.2023р. по 31.07.2023р., останньому була нарахована заробітна плата (інші доходи), сукупний розмір якої за вказаний період склав 204 187 грн. 06 коп., з якої було утримано: податків та інших обов`язкових платежів - 39 816 грн. 48 коп.; а також утримано суму 22 269 грн. 20 коп., документ на підставі якого перераховані стягнуті кошти № 2/474/35/20 від 17.12.2020р. У Першому відділі Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області, з 02.10.2011р., на виконанні, знаходиться виконавчий лист №2-1599 виданий 02.09.2010р. Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2010р. і до його повноліття (довідка № 6 від 09.10.2023р. видана начальником Першого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Крецу Б.). Матір відповідача - [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується позивачкою. Згідно платіжних інструкцій № 0.0.2850704749.1 від 09.02.2023р., № 0.0.2885729651.1 від 03.03.2023р., № 0.0.2885234123.1 від 02.03.2023р.. № 0.0.2930150338.1 від 02.04.2023р., № 0.0.2930149907.1 від 02.04.2023р., № 0.0.2975500827.1 від 01.05.2023р., № 0.0.2975499469.1 від 01.05.2023р., № 0.0.3082231738.1 від 06.07.2023р., № 0.0.3105894956.1 від 19.07.2023р., відповідачем [PERSON] оплачено послуги з електро-, газопостачання за адресою: [ADDRESS] , сукупна вартість яких у вказаний період склала 6 438 грн. 00 коп. Судом не встановлено, що [PERSON] отримує стипендії, інші соціальні виплати чи має інші джерела доходу. Встановивши вказані обставини суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989р. батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є повнолітньою особою, навчається на денній формі навчання та не має самостійного заробітку, а відтак факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість його працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в навчальному закладі потребує витрат на оплату супутніх освітніх послуг не пов`язаних з оплатою за саме навчання, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярських предметів. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отриманні матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, стан здоров`я дитини та відповідача, матеріальне становище відповідача, та, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом, а тому позовна заява підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 13.09.2023р., і до закінчення [PERSON] навчання, або до досягнення ним двадцяти трьох років, в залежності від того, яка обставина настане раніше. При цьому суд не бере до уваги доводи позивачки про оплату нею житла сину в [ADDRESS] , та комунальних послуг за вказаною адресою, а також надані на підтвердження цих доводів: платіжну інструкцію 0.0.3191849622.3 від 11.09.2023р. про оплату послуг за електропостачання, платіжну інструкцію 0.0.3191849622.4 від 11.09.2023р. про оплату послуг за теплопостачання, платіжну інструкцію 0.0.3191849622.2 від 11.09.2023р. про оплату послуг розподілу природнього газу, платіжну інструкцію 0.0.3191849622.5 від 11.09.2023р. про оплату послуг з водопостачання, платіжну інструкцію 0.0.3191849622.1 від 11.09.2023р. про оплату за спожитий газ, платіжну інструкцію 0.0.3191849622.6 від 11.09.2023р. про оплату послуг Пересипський ЖК, оскільки такі не відповідають критеріям належності та допустимості доказів. Вказані доводи позивачки, суперечать вимогам ч. 1 ст. 811 ЦК України, відповідно до якої, договір найму житла укладається у письмовій формі, якого суду позивачкою надано не було. Також судом не беруться до уваги платіжні інструкції № 0.0.3088846995.1 від 10.07.2023р. на суму 255 грн. та № 0.0.3164494205.1 від 23.08.2023р. в сумі 255 грн. за оплату телекомунікаційних послуг, оскільки платником у них вказано відповідача, та відсутні інші ідентифікуючі ознаки, які б свідчили про сплату цих послуг в рахунок послуг отримуваних матір`ю останнього, яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Не підтверджені належними та допустимими доказами і посилання представника відповідача на несення відповідачем додаткових витрат на лікування матері, яка хворіє, а тому суд критично відноситься до таких посилань останнього. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач у справах про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, а також враховую часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 429 грн. 44 коп.

Outcome: partial