Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мукачівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти відповідачів перебували на обліку служби у справах дітей Мукачівської міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах внаслідок ухилення батьками від виконання своїх обов`язків та зловживання ними спиртними напоями. Так, 11.11.2021 року під час чергової сварки та бійки подружжя діти втекли з дому до своєї вчительки у зв`язку з чим останніх було влаштовано до Закарпатського обласного притулку для дітей, а згодом зараховано до стаціонарної групи Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Поки діти проходили реабілітацію з батьками проводились бесіди, надавались консультації у працевлаштуванні та відновленні втрачених документів і 28.10.2022 року до служби у справах дітей Мукачівської міської ради надійшла заява від батьків про повернення їм дітей на виховання. Однак, вже на початку лютого 2023 року відповідачі знову звернулись до компетентних органів та повідомили, що їх родина знову знаходиться у скрутному матеріальному становищі. За таких обставин дівчат було влаштовано до притулку для дітей, а батьки добровільно звернулись до наркологічного кабінету КНП «Лікарня Св. Мартина». Так, подружжя перебуває на «Д» обліку у нарколога з діагнозом психічні і поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю - синдром залежності. Незважаючи на клопітку роботу, яка проведена з батьками дівчаток, останні не виявляють бажання змінювати своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, покращувати умови утримання та виховання дітей. З часу влаштування дівчат до дитячого будинку сімейного типу сім`ї [PERSON] відповідачі жодного разу не поцікавилися їх навчанням, перебуванням та умовами утримання, станом здоров`я чи самопочуттям. Свого часу, відповідач [PERSON] заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2020 року позбавлена батьківських прав щодо свого сина. Враховуючи викладене позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також в уточнюючій заяві позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь матері-вихователя [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1400,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття. Крім того просить стягнути з [PERSON] на користь матері-вихователя [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1400,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 03.10.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 07.11.2023 року. Ухвалою суду від 07.11.2023 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 28.11.2023 року . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, справу просить розглянути без її участі, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку із неявкою відповідачів, які були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON] . Вказане стверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] , виданого повторно 20.09.2017 року, та серії [NUMBER] , виданого повторно 20.09.2017 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено, що державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ст. 126 СК України. Встановлено, що 12.11.2021 року о 13:24 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.11.2021 року о 13:24 год. за адресою [ADDRESS] вчитель Макарівської ЗОШ повідомила про те, що [PERSON] неналежно доглядає за своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] , діти пішли з дому до класного керівника. Так, поліцейським СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області було відібрано письмові пояснення від класного керівника дівчаток та їх тітки. Пояснення зводяться до того, що діти в пізню пору доби втекли з дому через те, що їх мати була в стані сильного алкогольного сп`яніння та чинила вдома сварку. Також встановлено, що 15.11.2021 року пояснення були відібрані і від матері дівчат. Макарівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів 15.11.2021 року було надіслано подання № 41 на адресу начальника служби у справах дітей Мукачівської міської ради відповідно до якого просять прийняти відповідні міри з проведенням перевірки щодо необхідності вилучення дітей [PERSON] та [PERSON] з їхньої сім`ї. В акті проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено, що догляд за дитиною здійснює мати [PERSON] , зріст та вага відповідають віку, однак повноцінним харчуванням дитина не забезпечена. При цьому встановлено, що дитина має зовнішні ознаки недогляду чи занедбаності, а саме низький рівень гігієни, поруч з дитиною відчувається неприємний запах, одяг дитини не відповідає віку та сезону. В будинку відсутні комунальні зручності, антисанітарний стан, в дитини є місце для сну, місце для приготування уроків відсутнє, відсутній одяг, взуття. Також зазначено, що на час складання цього акту мати лежала у ліжку з травмою голови, обличчя у синцях, встати з ліжка не могла, з ознаками алкогольного сп`яніння. Зі слів матері з`ясовано, що побив її [PERSON] , який теж був присутній на час обстеження та мав ознаки алкогольного сп`яніння, розмовляти не бажав. Такі факти свідчать про пряму загрозу життю та здоров`ю дитини. Відповідно до розділу VI акту вирішено провести негайне відібрання дитини у батьків. В акті проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено, що на час відвідування засоби гігієни відсутні, умови проживання не задовільні загрожують життю та здоров`ю дитини. Зі слів вчительки дитина вночі не ночувала вдома через домашні сварки, бійки. Також зазначено, що на час складання цього акту мати лежала у ліжку з травмою голови, обличчя у синцях, встати з ліжка не могла, з ознаками алкогольного сп`яніння. Зі слів матері з`ясовано, що побив її [PERSON] , який теж був присутній на час обстеження та мав ознаки алкогольного сп`яніння, розмовляти не бажав. Такі факти свідчать про пряму загрозу життю та здоров`ю дитини. Зазначено, що будинок належить сторонній особі, складається з трьох кімнат в якому відсутнє опалення, є піч, яка топиться дровами тільки в одній кімнаті, антисанітарний стан. Відповідно до розділу VI акту вирішено провести негайне відібрання дитини у батьків. Відповідно до актів, які містяться в матеріалах цивільної справи встановлено, що 15.11.2021 року малолітніх дітей було передано до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації. Також згідно з листа № 01-14/224 від 01.04.2022 року встановлено, що батьки дівчаток жодного разу не навідувались до них, не цікавились їх життям, здоров`ям, та ніякої матеріальної (грошової) допомоги не надавали. Відповідно до повідомлення № 01-11/61 від 14.02.2022 року встановлено, що 12.02.2022 року [PERSON] та [PERSON] були зараховані до стаціонарної групи Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації. 28.10.2022 року батьками дітей на ім`я начальника служби у справах дітей була написана заява, зі змісту якої останні просили повернути у їх сім`ю дітей, стверджували, що зобов`язуються створити належні умови для їх виховання та навчання та заберуть дітей до 10.11.2022 року. 08.02.2023 року від [PERSON] та [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей надійшла заява про те, що сім`я знову опинилась в складних життєвих обставинах: відсутність житла, зловживання алкоголем, агресивна поведінка батька, насильство в сім`ї, відсутність офіційного працевлаштування, а тому просять влаштувати своїх дітей у центр соціально-психологічної реабілітації. Цього ж дня, 08.02.2023 року головним спеціалістом служби у справах дітей Орос Л.П. та начальником ювенальної превенції Мукачівського РУП Ільтьо М.В. на підставі вищевказаної заяви батьків дітей з метою влаштування останніх до притулку для дітей було складено акт обстеження умов проживання дитини. Так, встановлено, що приватний будинок належить [PERSON] . Відповідачі разом з дітьми проживають у цьому будинку, який складається з чотирьох кімнат, кухні, коридору. Наявне пічне опалення, електропостачання. Однак, власник житла повідомив, щоб сім`я відповідачів звільняла його будинок, бо не має намірів їх терпіти через аморальний спосіб життя та поведінку. Стверджує, що [PERSON] часто вчиняє насилля над [PERSON] . Відповідно до результатів бесіди даного обстеження батьків скеровано до лікаря нарколога для проходження лікування від алкогольної залежності, також попереджено, що у разі невиконання ними зобов`язань їх буде позбавлено батьківських прав. Відповідно до повідомлення Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» № 01-19/381 від 22.06.2023 року щодо сім`ї [PERSON] та [PERSON] повідомляється наступне. На початку лютого 2023 року сім`я звернулась до їх центру та повідомила, що залишились без житла. В ході важких життєвих обставин батьки написали заяву про влаштування дітей до притулку. Після того як дітей було влаштовано до притулку фахівцем із соціальної роботи було організовано візити до відповідачів, консультування у лікаря-нарколога та здійснено сприяння в направленні обох батьків на лікування. Батько дітей відмовився проходити лікування, а мати пройшла лікування після чого їй було запропоновано влаштування до Закарпатського обласного центру соціальної психологічної допомоги з можливістю проживати там 90 днів. [PERSON] погодилась проте з 22.02.2023 року так і не з`явилась, на зв`язок не виходить. Що стосується життя дітей до відібрання від біологічних батьків, то варто зазначити наступне. Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому будинку/ приміщенні осіб за адресою [ADDRESS] зареєстровані 9 людей, серед яких і двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до характеристики Макарівської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] навчається в школі з 1 класу, у навчальній діяльності проявляє неповні можливості. Під час виконання самостійних робіт дівчинка потребує допомоги дорослих, має навчальні досягнення середнього рівня, але у зв`язку з дефектом мови трохи комплексує у власних висловлюваннях. [PERSON] проживає у неблагополучній сім`ї. Батько не бере участі у розвитку і вихованні школярки, не спілкується з нею, матеріальну допомогу не надає. Мати безробітна, має алкогольну залежність, вихованням дітей займається зрідка. Дитина приходила на заняття брудною, не мала всього необхідного приладдя для навчання. Рівень інтелекту учениці можна охарактеризувати як низький, часто конфліктувала з однолітками і вчителями. Згідно з характеристики Макарівської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] має навчальні досягнення середнього рівня, але у зв`язку з дефектом мови трохи комплексує у власних висловленнях. Має добровільну механічну пам`ять, загальний розвиток дитини достатній. [PERSON] проживає у неблагополучній сім`ї, де мати безробітна та має алкогольну залежність. Матеріальний побут сім`ї низький, всюди антисанітарія. У школі [PERSON] почувається захищеною, але з однокласниками веде себе відсторонено, недовірливо, відчувається психологічна травма в сім`ї. Учениці не вистачає материнського догляду, ласки. Також в матеріалах справи міститься характеристика [PERSON] , видана Залужанським старостинським округом Мукачівської міської ради. Зі змісту характеристики встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , на цей час проживає зі співмешканцем [PERSON] . Жінка безробітна, зловживає спиртними напоями, від сусідів поступали скарги, веде аморальний спосіб життя, ухилялась від виконання свої батьківських обов`язків з виховання дітей [PERSON] та [PERSON] , яких було вилучено до Закарпатського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей з листопада 2021 року по теперішній час. Встановлено, що [PERSON] неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності стосовно ухиляння від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своїх доньок, що в матеріалах справи містяться відповідні копії постанов. Крім того, звертається увага на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2020 року відповідно до якого [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Зазначене рішення набрало законної сили 25.02.2020 року. Відповідно до характеристики № 02-07/04, виданої Верхньокоропецькою сільською радою 26.01.2022 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на цей час проживає разом з батьками за адресою [ADDRESS] . Постійного місця роботи чоловік не має, працює на тимчасових роботах. Відповідно до інформації № 01.4-03/8/2023 від 24.02.2023 року встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за вчинення насильства в сім`ї. Відповідачі страждають психічними і поведінковими розладами, викликані вживанням алкоголю - синдром залежності, що стверджується консультативними висновками спеціаліста, довідками №№ 911, 912, згідно з якими вони перебувають на «Д» обліку у нарколога. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти та є хронічними алкоголіками або наркоманами. Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 3876/01-36/42-23 від 18.09.2023 року встановлено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме тривалий час не створюють для них безпечних умов проживання і не забезпечують достатнього життєвого рівня, не піклуються про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, перебувають на обліку у нарколога як хронічні алкоголіки, відтак орган опіки та піклування виконавчий комітет Мукачівської міської ради вважає за доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, варто зазначити, що рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 84/37-23 від 07.03.2023 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до дитячого будинку сімейного типу сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Відповідно до п. 15 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України») у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час не створюють належних умов для розвитку та виховання своїх дітей, не забезпечують нормального рівня життя, зловживають спиртними напоями, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині у зв`язку з чим слід позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей, то суд вважає, що такі вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved