Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики. В заяві зазначив, що 16 березня 2022 року сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняла у позику та зобов`язалася повернути означені кошти до 01 травня 2022 року. Сторони уклали зазначений правочини в простій письмовій формі. До теперішнього часу відповідач зобов`язання за договором не виконала, кошти не повернула. До теперішнього часу відповідач зобов`язання за договором не виконала. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача на його користь суму боргу у розмірі 40 000 грн. 00 коп., а також покласти на відповідача видатки зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. Ухвалою судді від 21.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшло письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилася з невідомих причин; відзиву на позов, клопотання про розгляд справи у її відсутність у відповідності до ст. 211 ЦПК України не надала. За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої у її письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному судовому розгляді. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з таких міркувань. \~ \~ \~ \~Поняття зобов`язання внормовано статтею 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникає, зокрема, з договору, яким в силу ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ст. 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, як слідує зі змісту ст. 638 ЦК України. Судом встановлено, що 16 березня 2022 року сторони уклали договір позики, за умовами якого відповідач отримав в позику та зобов`язався повернути позивачу у строк до 1 травня 2022 року, 40\~000 грн., склавши відповідну розписку (а. с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону. Зобов`язання, що витікають з договору позики внормовані статтею 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Форма договору позики встановлена статтею 1047 ЦК України, за якою договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення усного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. \~ \~ \~ \~Згідно наданому суду оригіналу розписки від 16 березня 2022 року відповідач отримала у позивача в позику 40\~000 грн.; наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання зобов`язання, що об`єктивно підтверджує правовідносини, які виникли між сторонами. Зазначений доказ є належним і допустимим, оскільки сторонами дотримані вимоги закону до форми договору позики при його укладенні. Порядок та строки повернення отриманих в позику грошових коштів, як випливає з наведеної статті 1049 ЦК України, встановлюються договором. Як встановлено судом, вимога позивача про повернення грошових коштів залишилась невиконаною до розгляду судом цієї справи. Статтею Главою 50 ЦК України встановлений перелік підстав для припинення зобов`язання, який є вичерпним, відповідно до якого зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У зв`язку з викладеним слід дійти висновку, що встановлена законом відповідальність за порушення грошового зобов`язання має простиратися до фактичного виконання зобов`язання. У зв`язку з викладеним сума відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, яке існує, є доведеною і підлягає покладенню на відповідача як засіб відповідальності. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для задоволення позову. Статтею 265 ЦПК України внормований зміст судового рішення. \~ \~ \~ \~Судовий збір, оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідачки на його користь. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved