Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до Одеської міської ради, третя особа\~ [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування за законом та просила суд, згідно останніх уточнень, визнати факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю протягом чотирнадцяти років до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на кошти в сумі 12\~800 грн. 24 коп., що знаходяться на зберіганні в Акціонерному товаристві Комерційного Банку «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, а саме на кошти, які зберігаються на рахунку АТ КБ «ПриватБанк», нараховані за період з березня 2021 року по 15 червня 2021 року. Зазначені кошти\~були нараховані\~та перераховані\~на особистий\~рахунок [PERSON] \~у Банку,\~але не\~отримані,\~так як\~у цей\~період перебувала\~у важкому\~стані у\~медичних закладах,\~реанімаційному відділенні\~у зв`язку\~з хворобою\~на Ковід-19,\~внаслідок чого\~й померла.\~ [PERSON] працювала протягом тридцяти років з її матір`ю, [PERSON] на будівництві. У них склалися дружні стосунки, а згодом, [PERSON] ввійшла у їхню сім`ю, як повноправний член сім`ї так як вона була одинокою, бездітною особою. Як хрещена мати, [PERSON] , вирішила подарувати [PERSON] свою однокімнатну квартиру у власність, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, на той час вона була неповнолітньою, [INFO] , то її інтереси представляла її мати, [PERSON] . Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої одеської державної нотаріальної контори 17 травня 1994 року, реєстр за №2-1659. Будучи вже повнолітньою, вона стала проживати у подарованій їй квартирі [PERSON] з 2007 року за адресою: [ADDRESS] . Вони не тільки мали спільний сімейний бюджет, а й несли усі витрати по господарству, піклувались про добробут нашої сім`ї. Прояви турботи, піклування, їхні взаємини носили характер як рідні, тобто в повному розумінні і як повноправні члени сім`ї. У квітні 2021 року, [PERSON] важко захворіла на Ковід-1, та вони прикладали усіх зусиль для її оздоровлення. Вона як медпрацівник, несла усі витрати протягом усього часу находження в медустановах, реанімаційному відділенні. Вона звернулась з письмовою заявою в червні 2021 року у м. Одесі до Приморської Державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після\~померлої [PERSON] ,\~як передбачено\~ст.ст.\~1268,1269,1270\~ЦК України.\~Спадкова справа\~№ 168018941,\~інших спадкоємців\~немає.\~Державним нотаріусом\~ 10.02.2022\~року їй\~було надано\~відповідь та\~рекомендовано звернутись\~до суду\~для вирішення\~питань про\~спадок. Вищезазначені обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та позов просить задовольнити та не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, відзиву на позовну заяву не надавав. Третя особа у призначене судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та відсутності заперечень зі сторони відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову\~виходячи з наступного. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77,78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16.06.2021 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану міста Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) а/з № 8177. (а.с. 14) 17.05.1994 року [PERSON] подарувала [PERSON] , інтереси якої представляла її матір - [PERSON] , оскільки та була неповнолітньою, квартиру [ADDRESS] . (а.с. 10) Відповідно до свідоцтва про поховання № [NUMBER] від 17.06.2021р. вбачається, що похованням [PERSON] займалася [PERSON] . (а.с. 15) 22.07.2021р. [PERSON] звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі заяви позивача, державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Чорною С.Г., 22.07.2021 року була відкрита спадкова справа за № 344Б/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Копія вищезазначеної спадкової справи долучено до матеріалів справи. (а.с. 94-106) 10.02.2022\~року державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Чорна С.Г. направила листа [PERSON] , де повідомлено, що нею не було пред`явлено жодного документу про доказ родинних відносин, у зв`язку із чим запропоновано звернутись до суду для вирішення проблемних питань. (а.с. 18) Відповідно до довідки про заробітну плату від 12.05.2023р., виданої Одеським національним медичним університетом, встановлено, що [PERSON] працювала прибиральницею службових приміщень в Одеському національному медичному університеті та її заробіток за період з березня 2021 року по липень 2021 року складає 28767,41 грн. (а.с. 49) Нарахування заробітної плати відбувалося на зарахування на картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 108) При цьому як вбачається з матеріалів справи [PERSON] за життя проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом із нею у відповідній квартирі проживала позивач [PERSON] , з якою вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, а й несли усі витрати по господарству, піклувались про добробут нашої сім`ї. Прояви турботи, піклування, їхні взаємини носили характер як рідні, тобто в повному розумінні і як повноправні члени сім`ї. Крім того [PERSON] з 07.04.2021р. по 12.05.2021р. перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня», усі витрати протягом усього часу находження в медустановах, реанімаційному відділенні займалася позивач у справі. (а.с. 78-79, 80, 81, 82) Також в матеріалах справи наявна велика кількість квитанцій про сплату позивачем комунальних послуг. (а.с.61-77) Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 та 1220\~ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною ч. 1\~ст. 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. В порядку\~статті 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Виходячи з положень частини третьої\~ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснено у п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил\~глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється позачергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд враховує правила частини другої\~статті 3 Сімейного кодексу України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі\~статті 1264 ЦК України\~необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Встановлення факту проживання з особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливе лише у випадку доведення позивачем фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (ВС у справах № 588/350/15, 755/18012/16, 643/6799/17, 369/3338/17). У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги. За змістом\~статті 1258ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. По даній справі встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] протягом останніх 14 років із спадкодавцем [PERSON] , до дня смерті останньої, необхідно заявниці для отримання спадщини, автоматично призводить до визнання її спадкоємцем четвертої черги відповідно до\~ст. 1264 ЦК України. Крім того інших спадкоємців після смерті [PERSON] матеріалами справи не встановлено. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved