Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

27.07.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду з позовом до Нововолинської міської ради про визнання часток у спільній сумісній власності, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , належить кожному по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що вищезазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.04.2014 органом приватизації Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради. Зазначає, що приватизація спадкової квартири пройшла 15 квітня 2014 року, квартиру було передано у приватну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями за законом першої черги є діти померлої [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Вказує, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 17.03.2023 [PERSON] було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Ушаковою Ю.А. було відкрито спадкову справу за заявою [PERSON] . Оскільки квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] , які обоє померли, тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як неможливо встановити розмір часток у спільному сумісному майні співвласників. Вважає, що оскільки квартира перебувала у спільній сумісній власності двох співвласників, тому частки є рівними і становлять 1/2 частина квартири кожному. У підготовче засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник позивача подала суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Судові витрати просить залишити за позивачем. Представник відповідача Нововолинської міської ради Волинської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як встановлено судом, провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , на даний час не є можливим, оскільки для цього необхідно подати заяви всіх співвласників, а як вбачається з матеріалів справи, два співвласники квартири, а саме: спадкодавець [PERSON] та її син [PERSON] померли. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач посилається на ту обставину, що через не визначеність розміру часток померлих у спірній квартирі, вона не може належним чином оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] . Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, справа про визначення належної йому частки має вирішуватися в суді. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19.06.1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд позов задовольняє та встановлює, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , належить кожному по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved