Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Київський міський психоневрологічний диспансер №4, Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про захист честі, гідності, ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, у якому просила: - визнати неправомірними дії громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON] щодо поширення ними до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби підробленого документу №97 від 13.03.15 року щодо перебування [PERSON] на обліку у психіатра та недостовірною зазначену у цьому документі інформацію, що ганьбить та принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації [PERSON] - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] завдану їй моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн. Позивач вказує, що вона була співпозивачем у цивільній справі №363/4269/14-ц, яка розглядалась Вишгородським районним судом за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей і сім`ї Вишгородської РДА про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Апеляційним судом Київської області від 10.08.2015 року було встановлено наявність перешкод позивачу у користуванні отриманими у спадщину садовим будинком та земельною ділянкою і прийнято рішення усунути та не чинити перешкоди, яке було виконане в частині усунення перешкод Вишгородським РВДВС. Опікуючись виконавчим провадженням, 29.04.2016 року [PERSON] виявила відповідь на адвокатський запит №97 від 13.05.2015 року у якому було зазначено, що «дійсно з 2012 року [PERSON] знаходиться на обліку у Київському міському психоневрологічному диспансері №4. Та, що [PERSON] потребує допомоги комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження психічного стану здоров`я на підставах та в порядку передбачених Законом України «Про психіатричну допомогу», профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, що страждають на психічні розлади» та іншу недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності та ганьбить гідність та честь позивача. За твердженням позивача, не бажаючи добровільно виконати рішення Вишгородського районного суду, [PERSON] від імені якої діє [PERSON] на підставі довіреності звернулася до Вишгородського РВДВС із заявою від 28.04.2016 року, якою долучила до матеріалів виконавчого провадження додаток - документ №97 від 13.05.2015 року за підписом Головного лікаря Київського міського психоневрологічного диспансеру №4, виконавець юрисконсульт Гашко А.А., щодо перебування [PERSON] на обліку у психіатра. Після відповідної перевірки за зверненням [PERSON] , Київським міським психоневрологічним диспансером №4 було надано відповідь, про те що [PERSON] на обліку у психіатра не перебуває. Крім того, у Вишгородському ВП ГУ НП у Київській області відкрито кримінальне провадження №12017110150000044 від 14.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України з приводу поширення [PERSON] і [PERSON] навмисно підробленого документа, що містить недостовірну інформацію про стан здоров`я [PERSON] та ганьбить її честь і гідність. З огляду на зазначене, вказуючи про поширення відповідачами недостовірної та підробної інформації шляхом подання заяви у письмовому вигляді до канцелярії Вишгородського РВДВС, [PERSON] просила про задоволення позовних вимог. У листопаді 2020 року відповідачі подали відзив на позовну заяву де простять у позові відмовити, окрім іншого зазначаючи, що позивач вводить суд в оману щодо додатків наданих виконавчій службі до заяви [PERSON] . За твердженням відповідачів дана заява не містить переліку документів, а отже письмового підтвердження долучення документу №97 від 13.03.15 року саме [PERSON] . Крім того, звертали увагу, що їм невідоме походження вказаного документу, а також особа [PERSON] , якому адресована відповідь на адвокатський запит. Позивач в судовому засіданні підтвердила, що сторонами виконавчого провадження із доступом до матеріалів є й інші особи, але просила позов задовольнити вказуючи, що висновки про долучення документу №97 від 13.03.15 року до матеріалів виконавчого провадження саме [PERSON] і [PERSON] зробила на підставі аналізу і співвставлення наявних документів та враховуючи їх негативне ставлення до особи позивача. Представник відповідачів та відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували у повному обсязі. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, встановив наступне. [PERSON] була співпозивачем у цивільній справі №363/4269/14-ц, яка розглядалась Вишгородським районним судом за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей і сім`ї Вишгородської РДА про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Апеляційним судом Київської області від 10.08.2015 року було встановлено наявність перешкод у користуванні отриманими у спадщину садовим будинком та земельною ділянкою і прийнято рішення про усунення [PERSON] , який діє в інтересах малолітньої [PERSON] перешкоди в користуванні частиною будинку та частиною земельної ділянки по [ADDRESS] , шляхом передачі [PERSON] , ключів від садового будинку [ADDRESS] та зобов`язати їх не чинити перешкод в користуванні зазначеним майном. При цьому, ВДВС Вишгородського районного управління юстиції 05.04.2016 року на підставі виконавчих листів Вишгородського районного суду Київської області від 15.04.2015 року відкрито виконавчі провадження №50698097 та №50698097 де боржниками зазначено [PERSON] і [PERSON] , а стягувачем [PERSON] . Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина перша статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".) Таким чином, [PERSON] не була стороною виконавчого провадження і, як з`ясовано в судовому засіданні та підтверджено позивачем, мала доступ до його матеріалів, лише як представник стягувача - [PERSON] . З огляду на зазначене, крім державного виконавця, доступ до матеріалів виконавчих проваджень №50698097 та №50698097, в тому числі для ознайомлення та подання додаткових матеріалів мали не лише боржники, а й стягувач, а також позивач [PERSON] , як представник стягувача. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту заяви представника [PERSON] - [PERSON] від 28.04.2016 року адресованої начальнику Вишгородського РВДВС Головного управління юстиції в Київській області вбачається, що заявник просив долучити до матеріалів справи документи, при цьому дана заява не містить відомостей про додатки, перелік документів їх назви. Із п. 5.22 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 (діяли на моменти подання вищевказаної заяви) встановлено, що відмітку про наявність додатків розміщують під текстом документа. Наявність додатків, повну назву яких наводять у тексті, фіксують за такою формою: Додаток: на 5 арк. у 2 прим. Якщо документ має додатки, повних назв яких немає у тексті, то ці назви треба подати після тексту, зазначивши кількість аркушів у кожному додатку та кількість їхніх примірників. (Приклад - Додатки: 1. Довідка про виконання плану ремонтних робіт за I квартал 2000 р. на 5 арк. в 1 прим. 2. Графік ремонтних робіт на II квартал 2000 р. на 2 арк. в 1 прим). За таких обставин, суд ставиться критично до відповіді начальника Вишгородського РВДВС Головного управління юстиції в Київській області від 26.05.2016 року за №7789, оскільки досліджувані матеріали виконавчого провадження не містять достовірного підтвердження переліку документів поданих [PERSON] і [PERSON] , а отже не може бути категоричним твердженням про походження документа №97 від 13.03.15 року. Зі змісту оскаржуваного документа за №97 від 13.03.2015 року із реквізитами Київського міського психоневрологічного диспансеру №4 за підписом від імені головного лікаря із зазначенням виконавця вбачається, що він начебто надавався на запит адвоката Григорія Олексійовича. При цьому, даний документ не містить жодних відомостей про його оформлення на вимогу, або ж відношення до нього [PERSON] або [PERSON] . Суд звертає увагу позивача у справі на те, що за приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Таким чином, отримавши заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення слідчий або прокурор не здійснює оцінку такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Отже, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення та доведеність винуватості особи у вчиненні злочину, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення. У відповідності до Висновку 6966 ДОП Вишгородського відділу поліції ГУНП в Київській області від 03.08.2017 року розгляд матеріалу ЖЄО №8879 за письмовою заявою [PERSON] - закінчено. З огляду на зазначене, посилання відповідача на заяву про вчинення [PERSON] та [PERSON] відносно неї кримінального правопорушення, що начебто виражалось у підробці документу про стан здоров`я та внесення за заявою останньої до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення не свідчить про доведеність вчинення [PERSON] та [PERSON] вказаного кримінального правопорушення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Статтею 297 ЦК України встановлено право кожного на повагу до його честі та гідності, які є недоторканими. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). За положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. При цьому, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження долучення документа №97 від 13.03.2015 року до матеріалів виконавчого провадження саме [PERSON] та [PERSON] . На думку суду, за відсутності належних та допустимих доказів, самі по собі припущення [PERSON] про поширення недостовірної інформації відповідачами не може бути підставою для задоволення даного позову із вимогами до [PERSON] та [PERSON] , навіть з огляду на підтвердження факту неприязних стосунків між ними. На підставі ст. 55 Конституції України, ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 277, 297 ЦК України,

Outcome: dismissed