Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Шовкова О.С. звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною і зареєстрований в реєстрі за №54444, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором: стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу). В обґрунтування вимог позивач зазначає, що в травні\~2023\~року позивачеві стало відомо, що 18.02.2022\~приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68706405\~щодо примусового виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №54444, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 24.05.2021щодо стягнення заборгованості у загальному розмірі 38 873,71 грн. з [PERSON] (далі Виконавчий напис №54444). 28.04.2023 приватним виконавцем Подолянко І.А. винесено постанову про передачу виконавчого провадження, виконавчого напису №54444 приватному виконавцеві Нордіо В.В. 28.04.2023 приватним виконавцем Нордіо В.В. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №68706405. Вказує, що раніше про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачці було невідомо, зокрема вона не отримувала і письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язань за кредитним договором. Позивачка заперечує наявність кредитних зобов`язань та вважає, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого в Україні законодавства. 06.09.2023 представнику позивача адвокату Шовкову О.С. було надано копії документів, які містились у виконавчому провадженні №68706405\~та були надані стягувачем/відповідачем виконавцю: - виконавчий напис нотаріуса, - заява стягувача про примусове виконання рішення; - договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-162 KFUA-254 від 16.09.2019. При ознайомленні з наданими виконавцем документами було встановлено, що приватним нотаріусом Грисюк О.В. (далі - нотаріус) 24.05.2021 на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999\~р. №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №54444, про стягнення заборгованості всього у розмірі 38 873,71 грн, з яких: - 20 500 грн. строкова заборгованість; - 6 523,71 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; - 10 650 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями; -\~1200\~грн. плата за вчинення виконавчого напису. На думку позивачки, виконавчий напис від 24.05.2021, зареєстрований у реєстрі за №54444, вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, та за відсутності підстав вважати заборгованість безспірною, виходячи з того, що будь-які докази того, що поточний рахунок було відкрито, надано картку, надано кошти, відсутні. Позивач же стверджує, що будь-яка заборгованість відсутня. Документи, які б підтверджували дану обставину не були надані нотаріусу та/або приватному виконавцеві. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 16.10.2019 по 26.04.2021. Однак, відсутні будь-які докази надання коштів позивачеві, виникнення зобов`язання сплати, строки сплати. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку. а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Разом з тим, приватним нотаріусом Грисюк О.В. 24.05.2021 виконавчий напис №54444 вчинявся на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999\~р. №1172. Тобто виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений. Крім того, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису та станом на цей час Перелік передбачав і передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно, виконавчий напис №54444 вчинено на користь ТОВ «КФ.ЮА» на підставі не завіреного нотаріально кредитного договору, хоча діюче законодавство передбачає вчинення виконавчого напису виключно на підставі нотаріально посвідчених кредитних договорів. Відтак нотаріус грубо порушив діюче законодавство. Також, виконавчий напис було вчинено без підстав вважати, що це належний стягувач за кредитним договором, без наявності засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням строків погашення, без встановлення факту наявності заборгованості (що робить неможливим вчинення виконавчого напису). Також вказує, що представником позивача було надіслано адвокатський запит до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно наданої відповіді за вих. №45944/9.5-23/вх.43886/95-23\~від 04.09.2023, «Наказом Міністерства юстиції України від 01.11.2021\~№\~3897/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 25.10.2021\~№ 4 на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07.11.2005\~за №\~6014\~на ім`я [PERSON] , анульовано. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 30, статті 30 Закону нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Грисюк О. В. припинено з 02.11.2021\~на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.11.2021\~№\~1633/6». Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2023 справа розподілена судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~12.09.2023\~провадження по\~цивільній справі\~за вказаною\~позовною заявою відкрито, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. До канцелярії суду представником позивачки адвокатом Шовковим О.С. подано клопотання з проханням розглядати справу без участі позивачки та її представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить судові витрати стягнути з відповідача. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Заяв, клопотань не подавав. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, місце і час судового засідання, суд розглядає справу у їх відсутність та згідно частини 4\~статті 223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як було встановлено судом, оскільки не спростовано сторонами, 16.09.2019 ТОВ «КФ.ЮА» (Кредитодавець) з однієї сторони та [PERSON] (Позичальник), з другої сторони уклали договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-162_KFUA-254, відповідно до умов якого товариство на умовах цього договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі 20500 гривень, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування. Пунктом 5 договору визначено, що строк дії договору з 16.09.2019 по 09.09.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань зо договором, мета споживчі цілі, процентна ставка в день 0,50, процентна ставка за кожен день у разі прострочення, % - 0,50. Кредит надається готівкою. 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №54444, яким, на підставі статей\~87-91\~Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня\~1999\~року №\~1172, звернуто стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження с. Високопілля, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] . фактичне місце роботи невідоме, яка є Боржником за Кредитним договором 1- 162_KFUA-254 від 16 вересня\~2019\~року, укладеним з ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КФ.ЮА", ідентифікаційний код юридичної особи\~41940643, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 6-А, оф. 602, рек: IBAN [NUMBER] у ПАТ "Альфа Банк", МФО\~300346, далі іменований- Стягувач заборгованість за Кредитним договором 1-162_KFUA-254 від 16 вересня\~2019\~року. Строк платежу за Кредитним договором 1-162_KFUA-254 від 16 вересня\~2019\~року настав. Боржником допущено прострочения платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 16 жовтня\~2019\~року по 28 квітня\~2021\~року. Сума заборгованості складає 37 673,71 (Тридцять сім тисяч шістсот сімдесят три гривні 71 копійка), в тому числі: строкова заборгованість за сумою кредиту становить 20500.00 (Двадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 523,71 (Шість тисяч п`ятсот двадцять три гривні 71 копійка); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 10 650,00 (Десять тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі\~1200,00 (Одна тисяча двісті гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 38 873,71 (Тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят три гривні 71 копійка). 17.02.2022 ТОВ «КФ.ЮА» пред`явило до приватного виконавця Подолянко І.А. заяву про примусове виконання виконавчого напису №54444 від 24.02.2021. 18.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. на підставі заяви стягувача винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №68706405 при примусовому виконанні виконавчого напису №54444 виданий 24.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "КФ.ЮА» заборгованості в розмірі 38873,71 гривень. 31.08.2023 приватним виконавцем виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Нордіо В.В.\~винесено постанову\~про арешт\~коштів боржника\~в рамках\~ВП №68706405. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин 8, 11 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його не чинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині 5 статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. В межах розгляду даної справи судом встановлено, що спірний виконавчий\~\~напис про стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором вчинений нотаріусом 24.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Разом з цим, договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-162_KFUA-254 від 16.09.2019, який був наданий нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Суд зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В ході судового розглсду встановлено, що спірний виконавчий напис вчинено на виконання договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-162_KFUA-254 від 16.09.2019, укладеного між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] . Разом з цим, в ході судового розгляду встановлено, що наявна у [PERSON] заборгованість в оспорюванню виконавчому написі не є безспірною, а вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, тому заявлений позов підлягає задоволенню. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.09.2021 по справі 910/10374/17. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд вважає, що за результатом розгляду справи встановлені підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1073.60 гривень. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У пункті 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до\~статті 1 Закону України\~від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI)договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону\~№ 5076-VI). Згідно зі\~статтею 11 ЦПК України\~суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому\~законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої-шостої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) зроблено висновок, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення позивачкою витрат на правничу допомогу 20 000,00 грн. представником позивача - адвокатом Шовковим О.С. надано суду наступні докази: - договір №27-05/2023 про надання професійної правничої допомоги від 27.05.2023, укладений між адвокатом Шовковим О.С. та Перемот Р.М., відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати правову допомогу на умовах, передбачених цим договором. На умовах цього договору адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу у вигляді представництва та інших видів правової допомоги щодо визнання виконавчого напису №54444, виданого 24.05.2021 приватним нотаріусом Грисюк О.В., таким, що не підлягає виконанню. Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 4.1 договору визначено, що вартість гонорару адвоката за підготування документів та представництво клієнта за цим договором у суді першої інстанції сторони визначили у фіксованому розмірі 15000 гривень. Розмір гонорару не залежить від кількості судових засідань, підготованих документів і т. ін. - акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору №27-05/2023 від 27.05.2023, складений 06.11.2023. Згідно з даними акту, відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 27.05.2023 №27-05/2023 виконавець надав, а замовник прийняв надані послуги: ознайомлення з матеріалами наданими клієнтом, надання клієнту усних консультацій і роз`яснень, усний правовий аналіз; здійснення адвокатських запитів; виготовлення та подача позову до суду; представництво клієнта в суді. Вартість послуг з надання правової допомоги визначена згідно п.4.1 Договору про надання правової допомоги від 27.05.2023 №27-05/2023. Суд, зазначає, що визначення співмірності із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), здійснюється з огляду на принципи диспозитивності та змагальності,\~з урахуванням статті 83 ЦПК України у взаємозв`язку із оцінкою таких критеріїв як складність справи (обсяг опрацьованого законодавства, судової практики, кількість та тривалість судових засідань, тощо). Подібні за змістом висновки, викладені і у постановах Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №915/1473/20, від 27.01.2022 у справі №910/17733/20 та від 15.12.2021 у справі №910/2166/21. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (Baryshevsky v. Ukraine) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо правил підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Суд зазначає, що дана справа, є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, зокрема, письмових документів, яка розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів: позовної заяви, одного адвокатського запиту та клопотання про уточнення позовної заяви, у змісті якої представник позивача виправляв допущені ним технічні описки у первісній позовній заяві та клопотання про долучення документів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, не є значними. Також, суд враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних позицій ВС з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що приведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці цього позову, а також те, що розгляд даної справи відбувся без участі позивача та його представника. Наведений у акті приймання-передачі виконаних робіт від 06.11.2023 опис наданих позивачу його адвокатом послуг, а також подані ним документи щодо характеру та обсягу виконаних робіт (наданих послуг), зокрема: ознайомлення з матеріалами наданими клієнта; здійснення одного адвокатського запиту та складання позовної заяви, свідчить про те, що розмір витрат у сумі 20 000,00 грн., є явно завищеним. При цьому суд зауважує, що пунктом 4.1 договору визначено, що вартість гонорару адвоката за підготування документів та представництво клієнта за цим договором у суді першої інстанції сторони визначили у фіксованому розмірі 15000 гривень, а не 20 000,00 грн., як зазначає позивач. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрат на правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн., що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, принципу співмірності та розумності судових витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги.

Outcome: approved