Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

В провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебувала на розгляді цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2023 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено. Встановлено, що під час ухвалення рішення, судом не вирішено питання відносно однієї з вимог, заявленої стороною у справі, а саме, не вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2023 справу призначено до судового розгляду для ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання стосовно певної вимоги, заявленої стороною у справі. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Необхідності у виклику учасників процесу в судове засідання суд не вбачає, тому у відповідності до ст. 270 ЦПК України вважає розгляд справи проводити у відсутність учасників справи. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину задоволено. Шлюб, зареєстрований 08 вересня 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 1165, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок. Проте, при постановленні рішення не вирішено питання стосовно вимоги, заявленої стороною у справі, а саме, в резолютивній частині рішення суду не зазначено розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання сина. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки, позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина не вирішено, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, до постановлення заочного рішення у справі, представником позивача адвокатом Чернушенко В.О. зазначено в заяві про надання, в подальшому, підтвердження витрат на адвоката. 09 листопада 2023 року позивачкою подано заяву про стягнення судових витрат. Статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). Представництво інтересів позивача у цивільній справі адвокат Чернушенко В.О. здійснювала на підставі угоди б/н від 28.08.2023. У відповідності до специфікації виконаних робіт та витраченого часу адвокатом надано правову допомогу на суму 5000 грн., що підтверджується актом приймання-передачі адвокатських послуг від 08 листопада 2023 року. Згідно наданих квитанції, позивачем [PERSON] за надання правової допомоги сплачено адвокату 28.08.2023 гонорар в розмірі 2000 грн. та 08.11.2023 - в розмірі 3000 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що необхідно ухвалити у цивільній справі № 399/658/23 додаткове рішення в порядку п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, оскільки стосовно певної позовної вимоги не ухвалено рішення та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved