Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2021 року по 01 серпня 2023 року. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідач з березня 2022 року вихованням дитини не займається, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує. Дані обставини є підставою для позбавлення його батьківських прав, згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), як батька, який ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні 07 листопада 2023 року просила позов задовольнити, оскільки відповідач [PERSON] як батько останні два роки ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина [PERSON] . В судове засідання 16 листопада 2023 року не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Голова Бережанської міської ради Тернопільської області Бортник Р. подав заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.223, 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Підтвердженням даного факту є копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області 10 жовтня 2014 року. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 березня 2021 року по 01 серпня 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2023 року, ухваленого в судовій справі №349/988/23. Судове рішення набрало законної сили 01 серпня 2023 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Як вбачається із копії довідки, виданої директором дошкільного навчального закладу №334 м. Києва 10 листопада 2023 року за №14, за час навчання [PERSON] у закладі в період з вересня 2016 року по листопада 2018 року, лише мати брала участь в житті дитячого закладу, у підготовці і проведенні святкових ранків, фізкультурних змагань, відкритих заняттях. З копії довідки, виданої закладом дошкільної освіти ( ясла-садок) №726 «Либідь» 16 листопада 2023 року № 25, встановлено, що [PERSON] був вихованцем закладу в період з 09 квітня 2019 року по 31 серпня 2020 року. Батько не брав участі у вихованні дитини , виховні заходи не відвідував, успіхами не цікавився. Відповідно до копії характеристики, наданої директором навчально-виховного комплексу «Ерудит» 15 листопада 2023 року, [PERSON] навчався у закладі в період з 02 липня 2020 року по 31 січня 2023 року. Організацією освітньої діяльності, дозвілля, вихованням сина займалася мати. Згідно копії висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради Тернопільської області від 09 листопада 2023 року №1017 вирішено за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із змісту висновку [PERSON] не з`явився на виклики комісії з питань захисту прав дитини Бережанської міської ради, листи-повідомлення про виклик повернулися без вручення адресату. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1992 року Постановою Верховної Ради України, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині другій статті 141 СК України зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно частин 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Також в частині другій статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. А у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до змісту статті 19 СК України при розгляді спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з внутрішнього переконання, яке ґрунтується на внутрішній оцінці всіх обставин справи в їх сукупності, не погоджуючись з висновком органу опіки та піклування, як таким, що є недостатньо обґрунтованим, враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] як батько свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , а саме: не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не спілкується з ним та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Отже, відповідачем порушено право його дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» і яке підлягає захисту на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України шляхом позбавлення його, як батька батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, оскільки він ухилився від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст.169 СК України. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із квитанції від 12 серпня 2023 року вбачається, що позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню 1 073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved