Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0319/0308/45-010 від 24 березня 2008 року станом на 10 квітня 2016 року в загальному розмірі 23\~635 доларів США 39 центів, з яких: заборгованість за кредитом 19\~107 доларів США 89 центів, заборгованість по процентам 4527 доларів США 50 центів; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0319/0308/45-010 від 24 березня 2008 року станом на 10 квітня 2016 року в загальному розмірі 23\~635 доларів США 39 центів, з яких: заборгованість за кредитом 19\~107 доларів США 89 центів, заборгованість по процентам 4527 доларів США 50 центів; посилаючись на неналежне виконання відповідачами умов указаного договору. В обґрунтування вимог зазначено, що 24 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0319/0308/45-010, відповідно до умов якого банк надав позичальнику 46\~105,00 доларів США у строки та на умовах, передбачених договором. Однак відповідач [PERSON] умови договору виконувала неналежним чином, унаслідок чого станом на 10.04.2016 має прострочену заборгованість за кредитом у сумі 19\~107,89 доларів США та за відсотками у сумі 4\~527,50 доларів США. В забезпечення зобов`язань за указаним кредитним договором 24 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 0319/0308/45-010-Р-1, та 24 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договорі поруки № 0319/0308/45-010-Р-2, відповідно до умов яких [PERSON] та [PERSON] кожен окремо зобов`язались відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, відповідно до умов яких відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0319/0308/45-010 від 24.03.2008 до позивача. Тому просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 01 серпня 2016 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року за клопотанням відповідача зупинено провадження у справі до ухвалення рішення за результатами розгляду цивільної справи №214/5293/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року за клопотанням відповідача зупинено провадження у даній справі до ухвалення рішення за результатами розгляду цивільної справи №214/6503/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] , про визнання договору поруки нікчемним. Ухвалою суду від 21 березня 2023 року справу прийнято до провадження суддею Ткаченком А.В.; провадження у справі поновлено з власної ініціативи суду; призначено проведення підготовчого провадження. Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року замінено первісного позивача АТ «Альфа-Банк» його правонаступником АТ «Сенс Банк». Ухвалою суду від 20 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Згідно поданої до суду заяви, представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідачі не повідомили причини неявки, відзиву на позов не подали. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до положень статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як установлено судом та не оспорюється учасниками процесу, 24 березня 2008 року між відкритими акціонерним товариством «Сведбанк» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір № 0319/0308/45-010 (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості), відповідно до пунктів 1.1.-1.3 якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 35\~000 доларів США 00 центів на строк по 24 березня 2026 року включно на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язався повернути кредит сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені договором. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором № 0319/0308/45-010 від 24.03.2008, що підтверджується актом приймання-передачі, а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, відповідно до умов яких відбулося відступлення права вимоги у тому числі за кредитним договором № 0319/0308/45-010 від 24.03.2008 до позивача, що підтверджується наданою до суду копією акту приймання-передачі прав вимоги (а.с. 23-52 копії договорів з додатками). Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. 24 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та поручителем [PERSON] та позичальником [PERSON] укладено договір поруки № 0319/0308/45-010-Р-1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором № 0319/0308/45-010 від 24 березня 2008 року у сумі 35\~000 доларів США 00 центів строком до 24 березня 2026 року з процентною ставкою 11,90% річних за їх використання. Пунктами 2 та 3 указаного договору сторони погодили, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов`язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов`язанням (а.с. 14). 24 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та поручителем [PERSON] та позичальником [PERSON] укладено договір поруки № 0319/0308/45-010-Р-2, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором № 0319/0308/45-010 від 24 березня 2008 року у сумі 35\~000 доларів США 00 центів строком до 24 березня 2026 року з процентною ставкою 11,90% річних за їх використання. Пунктами 2 та 3 указаного договору сторони погодили, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов`язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов`язанням (а.с. 15). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно наданого до суду розрахунку, станом на 10 квітня 2016 року сума боргу за кредитним договором № 0319/0308/45-010 від 24 березня 2008 року становить 23\~635 доларів США 39 центів, з яких: -заборгованість за кредитом у сумі 19\~107 доларів США 89 центів, -заборгованість по процентам у сумі 4527 доларів США 50 центів. Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідачі не спростували, контррозрахунку боргу не надали. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором, не заявлялось. Таким чином, оскільки позичальник [PERSON] умови кредитного договору № 0319/0308/45-010 від 24 березня 2008 року, укладеного з ПАТ «Сведбанк», належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, заявлена до стягнення позивачем сума підлягає стягненню з [PERSON] , як позичальника, та осіб, які поручилися за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором поручителів [PERSON] та [PERSON] . При цьому, суд врахує висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745цс15, а саме те, що норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У справі, яка переглядалася Верховним Судом України було встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надали, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем при поданні позову до суду понесені судові витрати: сплачений судовий збір у сумі 8\~810,84 грн. (а.с. 71), який суд вважає необхідним, з врахуванням повного задоволення вимог, покласти на відповідача.

Outcome: approved