Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській областіта просила суд визнати за нею право власності на недоотриману пенсію її батька [PERSON] , який помер [INFO] , за період з 01 червня 2014 року по 22 липня 2018 року у порядку спадкування за законом; зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу недоотриманої пенсії за вказаний період. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача. 16 липня 2021 року нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію у сумі 167 817,64 грн. Однак, на її думку, орган пенсійного фонду не врахував, що померлий з 01.06.2014 року не отримував пенсії не з власної вини, а внаслідок того, що проживав в районі проведення антитерористичної операції - у місті Єнакієве Донецької області. Таким чином, за період з 01 червня 2014 року по 22 липня 2018 року позивачу, як спадкоємцю померлого батька, не виплачено недоотриману пенсію, що змушує її звернутись до суду з даним позовом. 19.01.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що позивачу як спадкоємцю померлого виплачена пенсія з урахуванням норм ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за 3 роки до дня звернення за недоотриманою пенсією у повному обсязі, а тому, відсутні підстави для задоволення даного позову. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суді від 28.04.2022 провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року ухвалу Фастівськогго міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2023 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Ковалевської Л.М. Ухвалами про витребування доказів від 18.09.2023 року та повторно 01.11.2023 року судом витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петуніної Ю.О. копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . 27 листопада 2023 року на адресу суду надійшли завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Головним Управлінням Пенсійного фонду у Київській області ухвали суду про витребування доказів від 18.09.2023 та повторно від 01.11.2023 - не виконані, копію пенсійної справи [PERSON] та інформації про розмір недоотриманої ним пенсії за зазначений позивачем період з 01.06.2014 по 22.07.2018 не надано. У судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у позові міститься прохання розглянути справу за відсутності сторони позивача за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.1 та ч. 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце смерті: місто Єнакієве Донецької області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та копією рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2021 (а.с.12,13, 14). [PERSON] являється батьком позивачки по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та про укладення шлюбу (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2021 року, що видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петуніною Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за №1062, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] , [INFO] . У відповідності до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №1000-0502-8/66653 від 06.07.2021, на день смерті [PERSON] залишилась недоотримана пенсія в розмірі 167 817,64 гривень. Вказана сума буде перерахована у відповідності до норм ст. 46Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 17). Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1227 ЦК України сума заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнях здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1298 ЦК України). Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Матеріалами спадкової справи, що витребувано судом, встановлено, що позивач в установленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після чого їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді недоотриманої пенсії у сумі 167 817,64 грн. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01.07.2018 по 30.11.2020 в сумі 167817,64 грн., що підтверджується довідкою, наданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області від 06.07.2021 за №1000-0502-8/66653 (а.с. 16). Відповідно до листа відповідача від 13.10.2023, позивачці розпочато виплату недоотриманої пенсії спадкодавця [PERSON] , а саме: за виплатними відомостями листопада 2022 - 530 грн.; грудня 2022 - 2,18 грн.; липня 2023 - 557,32 грн.; вересня 2023 - 2093 грн. (а.с.148-149). Проте, предметом даного позову (певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення) є визнання права власності за позивачем на недоотриману пенсію її батька [PERSON] , який помер [INFO] , за період з 01 червня 2014 року по 22 липня 2018 рокуу порядку спадкування за законом та зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу недоотриманої пенсії за вказаний період. Слід зауважити, що позивач стверджує, що спадкодавець не отримав пенсійні виплати за період з 01 червня 2014 року по 22 липня 2018 року не з власної вини, а внаслідок того, що проживав в районі АТО -м.Єнакієво, проте ця територія є невід`ємною частиною території України, а тому будь які підстави для обмеження будь яким строком виплати пенсії за минулий час є незаконним. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Отже, законодавством України, що регулює пенсійні відносини, визначено ключовим не дії (бездіяльність) особи щодо причин неотримання пенсії, а саме строк звернення особи за отриманням пенсії. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 23.02.2022 року у справі № 428/10113/20, положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Згідно із ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 липня 2021 року, що видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петуніною Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за №1062 не оскаржено та є чинним. При цьому, суд враховує, що розмір недоотриманої пенсії підтверджено довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 06.07.2021 за №1000-0502-8/66653, про що вказано у свідоцтві про право на спадщину за законом. Отже, основним документом, який закріплює та підтверджує право позивача на недоотриману пенсію [PERSON] є свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.07.2021 року, яке видано на підставі даних листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.07.2021 за №1000-0502-8/66653. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. У той же час, право [PERSON] на недоотриману пенсію у встановленому розмірі закріплено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.07.2021 року. Суд звертає увагу на те, що Головним Управлінням Пенсійного фонду у Київській області ухвали суду про витребування доказів від 18.09.2023 та повторно від 01.11.2023 - не виконані, копію пенсійної справи [PERSON] та інформації про розмір недоотриманої ним пенсії за період з 01.06.2014 по 22.07.2018 надано не було. З урахуванням викладеного та у зв`язку з тим, що позивачем жодного належного доказу на підтвердження обставин та обґрунтування предмету позову не надано до матеріалів справи, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України та відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладено та

Outcome: dismissed