Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У жовтні 20123 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на свою користь додаткових витрат, понесених нею в період з травня по жовтень 2023 року на лікування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 103,56 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 09 липня 2016 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 25 лютого 2021 року. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/3440/19, з [PERSON] на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З моменту розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею і вона самостійно несе додаткові витрати на дитину. У лютому 2023 року у дитини почали з`являтися ознаки хвороби, яка ускладнилася влітку 2023 року. При зверненні до лікарів, було виявлено ознаки тяжкої хвороби, яку наданий час остаточно діагностувати лікарі не можуть, а лише встановили попередній діагноз GДЦП. Зазначене захворювання тягне за собою тяжкі наслідки для здоров`я дитини, внаслідок чого дитину визнано інвалідом з дитинства. У період з травня по жовтень 2023 року нею понесені витрати, пов`язані з діагностуванням хвороби дитини (остаточний діагноз наданий час так і не установлено) та її лікуванням в сумі 80 207,13 грн. Посилаючись на те, що оскільки відповідач не приймає участі у додаткових витратах на лікування дитини, вона просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1/2 від понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 40 103,56 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву не подавав, про місце і час розгляду справи повідомлений відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. При цьому в матеріалах справи міститься заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи. З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заслухавши усні пояснення позивача, її представника, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач на обґрунтування позову надала до суду виписки із медичних карток стаціонарного хворого «Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні», НДСЛ "ОХМАТДИТ" де зазначено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозами: "синдром середньої мозкової артерії"; "сапастичний правобічний геміпарез внаслідок рецидивуючих інсульт-подібних епізодів, що з найбільшою ймовірністю викликані метаболічною енцефалопатією". (а.с.14-16) Внаслідок захворювання [PERSON] визнано дитиною з інвалідністю. (а.с.13) У зв`язку з цим захворюванням позивачка за період з травня до жовтня 20123 року понесла додаткові витрати на дитину які пов`язані з медичними обстеженням, проходженням курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації, генетичного обстеження. З метою лікування та проходження зазначених обстежень, відповідачкою було понесено витрати на суму 80 207,13 грн., що підтверджується договором доручення, фіскальними чеками, рахунками, висновками досліджень. (а.с.17, 19-26, 36,37) При цьому, відповідач будь-яких належних та допустимих доказів відповідно до ст.81 ЦПК України в підтвердження того, що у нього на утриманні перебувають батьки, дружина, інші діти, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним станом не має можливості нести додаткові витрати, пов`язані з хворобою його доньки [PERSON] , порівну з позивачкою, суду не надано. Отже, поважної причини звільнення відповідача від виконання обов`язку по його участі у додаткових витратах на дитину або для зменшення розміру таких витрат судом не встановлено. Таким чином, приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини та обов`язок батька дитини нести додаткові витрати на її лікування, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved