Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи. Акціонерне товариство\~«УНІВЕРСАЛ БАНК»\~(скорочена\~назва АТ\~«УНІВЕРСАЛ БАНК»)\~звернулося до\~суду з\~позовом до[PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.10.2019 року у розмірі 13659грн 50 коп., яка станом на 15.03.2021 рік складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) у розмірі 12781грн.72коп., заборгованості за пенею та комісією 877,78 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank» від 02.12.2019 року, шляхом підписання відповідачем анкети заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Порушення відповідачем зобов`язань по вказаному договору щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ «Універсал Банк» до суду із відповідним позовом. 10.01.2022 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Шепеля В.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вбачається, що відповідачка позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те що додані позивачем копії документів є недопустимими доказами, оскільки вони не завірені належним чином. Крім того, відповідач вказує, що взагалі не отримувала будь-які кредитні кошти, оскільки невстановлена особа шляхом обману зняла з банківської картки відповідача грошову суму яку вимагає позивач, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Банк у позові не вказує яким чином виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту. Ні зі змісту позовної заяви, ні з наданого розрахунку не вбачається отримання саме відповідачем кредиту. 28.12.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача зазначив наступне: 1) боржник приєднавшись до умов договору шляхом підписання анкети -заяви, отримавши карту не звертався до банку з непогодженням про зміни Умови і правил надання банківських послуг, тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, та продовжував користуватися карткою, а отже з ними погодився. Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процента ставка, пеня, комісія. Договір є обов`язковим для виконання. Відсутність підпису боржника на паперовому екземплярі Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифів за карткою «Monobank», Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту «Карта Monobank» не свідчить про не укладання договору про споживчий кредит. Правова природа договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. У Банку використовується електронний договір та застосування електронного підпису. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банка, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. З огляду на наведене, твердження відповідача про відсутність ознайомлення з Умовами і правилами надання банком послуг, Тарифам, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, про відсутність повідомлення про сукупну вартість кредиту умови кредитування є спробою приховати фактичні обставини справи та спростовуються накладенням у застосунку «Monobank» боржником електронним підписом. Матеріли справи містять достатньо доказів з яких вбачається, що між Позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконанні в той час як відповідач свої зобов`язань не виконав належним чином, у зв`язку із чим виникла заборгованість. 2) Щодо шахрайських дій та зняття невідомими особами коштів з рахунку відповідача, представник позивача зазначив, що як вбачається зі звернення відповідача до Банку, відповідач сама передала код для прив`язки до Apple Pay невідомим особам. Відповідач звернулася до банку лише 05.10.2019 року о 8:32 з повідомленням про шахрайські дії, коли вже всі операції були реалізовані. Відповідно до підпункту 8 пункту 8 розділу 1 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.201-4 705 (надалі - Положення) внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні\~містити порядок\~подання користувачем\~повідомлення та/або\~заяви про\~втрату електронного\~платіжного засобу\~та/або\~платіжних операцій,\~які не\~виконувалися користувачем,\~і внесення\~електронного платіжного\~засобу до\~стоп-списку\~та його\~вилучення.\~Відповідно до\~пункту 6\~розділу 6\~Положення користувач\~після виявлення\~факту втрати\~електронного платіжного\~засобу та/або\~платіжних операцій,\~які він\~не виконував,\~зобов`язаний\~негайно повідомити\~банк або\~визначену ним\~юридичну особу\~в спосіб,\~передбачений договором.\~До моменту\~повідомлення користувачем\~банку ризик\~збитків від\~здійснення операцій\~та відповідальність\~несе користувач,\~а з\~часу повідомлення\~користувачем банку\~ризик збитків\~від здійснення\~операцій за\~електронним платіжним\~засобом користувача\~несе банк.\~За розголошення\~пін-коду\~картки несе\~відповідальність тільки\~власник картки.\~Тобто,\~без розголошення\~з боку\~Боржника пін-коду\~своєї картки,\~номеру своїх\~карток,\~інша особа\~не мала\~б змоги\~переказати кошти.\~Згідно з\~пунктом 3.3\~Умов та\~правил Операції, що здійснюються з використанням Платіжної картки, з введенням відповідного ПІН-коду або з введенням коду, наданого Банком в рамках технології 3D-Secure, або операції, що здійснюються з використанням Платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів Платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в Мобільному додатку - визнаються підтвердженими Клієнтом та ініційованими ним власноруч. 3) Відповідач повідомила про шахрайські дії 05.10.2019 року о 08:32, що не відповідає критерію негайності, після вчинених операцій /підтверджується роздруківкою з робочого столу клієнта), а також про те що сама дала данні для підв`язки своєї картки до Apple Pav. Отже, клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з його картою. Саме так записано у вищевказаних пунктах публічного договору укладеного між Банком та Відповідачем (відповідно до пункту 6 розділу 6 Положення, п.п. 5.9.1, 5.3., 4.2.8, 4.2.9 Умов). Зареєстрована заява відповідача у поліції жодним чином не спростовує того, що ним було отримано кредитні кошти та його права як сторони кредитного договору були порушенні позивачем. 20.01.2022 року до суду від представника відповідача адвоката Шепеля В.С. надійшли заперечення, згідно яких він зазначив наступне: відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань невстановлена особа шляхом обману зняла з банківської картки «Монобанк» відповідача грошову суму, яку вимагає позивач. Таким чином, відповідач взагалі не отримувала будь-який кредит від позивача. Позивач в обгрунтування позовних вимог, посилається на анкету-заяву від 02.10.2019 року, в якій відсутнє зазначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці. 24.01.2022 року до суду надійшли письмові заперечення на заперечення від представника позивача, згідно яких він зазначив наступне: відповідно до пункту 3 Анкети-заяви від 02.10.2019 року підписанням Анкети-заяви відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг. Як вбачається із звернення відповідача до Банку, вона самостійно передала код для підв`язки до Apple Pay невідомим особам. Операції по переведенню грошових коштів (відповідно до виписки) сталися 04.10.2019 року. Відповідач звернулася до Банку лише 05.10.2019 року о 08:32 з повідомленням про шахрайські дії, коли всі операції вже були реалізовані. За розголошення пін-коду картки несе відповідальність тільки власник картки. Тобто, без розголошення з боку боржника пін-коду своєї картки, номеру своїх карток, інша особа не мала б змоги переказати кошти. Отже, клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з його карткою. Зареєстрована заява до поліції жодним чином не спростовує того висновку, що відповідно до п. 8.11 Умов та правил, клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації та аутентифікації, а також що відповідно до п. 8.15 Умов та правил, у разі якщо клієнт дає згоду на проведення операції з Картками або нанесеними на них даними поза полем його контролю, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі, Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням пін-коду. 13.09.2023 року до суду надійшли письмові пояснення від представника Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», згідно яких останній зазначив наступне: підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» від 02.19.2019 року клієнт погодився, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (пункт 2 Анкети заяви). Окрім цього, клієнт беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Повідомлення про зміну дозволеного кредитного ліміту Банк надсилає Клієнту у мобільний застосунок (п. 3 Анкети-заяви). У Анкеті заяві зазначено, що клієнт просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Так як суду не надано доказів, що Клієнт звертався до Кредитора з вимогою надання роз`яснень та незрозумілості умов договору, і протягом певного часу виконував умови такого договору, це свідчить про розуміння умов договору та їх погодження. Щодо шахрайських дій, то сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я відповідача, не є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що 04.10.2019 року невстановлена особа шляхом обману під приводом видачі бізнес візи зняла з банківської карти банку «Монобанк» грошові кошти у сумі 56\~000 грн. Перевіривши зазначену інформацію Банком встановлено, що під-час оформлення нібито «бізнес-візи» на фішинговому веб-сайті Відповідачка повідомила код-доступу для додавання її картки до електронного гаманця [PERSON] . Саме внаслідок таких дій, у зловмисників був доступ до проведення несанкціонованих операцій за допомогою використання технології Apple Pay. Клієнт зобов`язувався зберігати ПІН-код, Коди доступу, Аутентифікаційні дані в таємниці, і ні за ніяких обставин не повідомляти їх третім особам (п.п. 6, 8 Умов і правил). Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2022 року витребувано з Відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області - інформацію, а саме, на якій стадії перебуває кримінальне провадження № 12019161500002512, яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 09.10.2019 року за заявою [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2022 року визнано явку представника позивача акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» обов`язковою в судове засідання, для отримання відповідей на питання позивача, яка стверджувала що вона не отримувала кредитні кошти, ніяких договорів із банком не укладала. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2022 року витребувано з Відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області - інформацію, а саме, на якій стадії перебуває кримінальне провадження № 12019161500002512, яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 09.10.2019 року за заявою [PERSON] , [INFO] , а також, надати суду належним чином завірену копію матеріалів справи за кримінальним провадженням № 12019161500002512. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2022 року визнано явку представника позивача акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» обов`язковою в судове засідання, для отримання відповідей на питання позивача, яка стверджувала що вона не отримувала кредитні кошти, ніяких договорів із банком не укладала. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 04 травня 2023 року визнано явку представника позивача акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» обов`язковою в судове засідання, для отримання відповідей на питання позивача, яка стверджувала що вона не отримувала кредитні кошти, ніяких договорів із банком не укладала. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 21 червня 2023 року визнано явку представника позивача акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» обов`язковою в судове засідання, для отримання відповідей на питання позивача, яка стверджувала що вона не отримувала кредитні кошти, ніяких договорів із банком не укладала. Протокольною ухвалою від 14.11.2023 року відмовлено [PERSON] у зупиненні провадження у даній справі до розгляду кримінального провадження № 12019161500002512. Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд керувався п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, а саме: 1) Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі лише у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства. Наразі, кримінальне провадження № 12019161500002512 перебуває на стадії досудового слідства, тобто не перебуває у провадженні суду, що виключає можливість зупинення провадження у даній справі. 2) Відповідно до ч.3 ст. 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті, що має місце у даному випадку, зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього кодексу. Протягом розгляду справи, судові засідання відкладались: за клопотаннями позивача, відповідача про відкладення розгляду справи; у зв`язку з особливим режимом роботи суду в період воєнного стану, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, у зв`язку із витребуванням доказів, у зв`язку із визнанням явки позивача до судового засідання обов`язковою, ІІІ. Позиції сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якою він просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Шепель В.С. у судовому засіданні заперечувати проти вимог позивача, відповідач категорично зазначала, що ніякі грошові кошти вона не отримувала, і свого дозволу на надходження кредитних коштів на картку також не надавала. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Суд установлено, що у жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив проект monobanк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobanк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobanк за заявою клієнтів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» встановлює кредитний ліміт. Особливістю проекту monobanк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту, надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 02.10.2019 року відповідач [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг від 02.10.2019 року. У судовому засідання відповідач [PERSON] не заперечувала проти того, що на Анкеті заяві від 02.10.2019 року міститься саме її підпис. Зі змісту Анкети заяви від 02.10.2019 року вбачається, що [PERSON] просить відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на своє ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору наведених нижче умов. Згідно п.2 Анкети заяви від 02.10.2019 року вбачається, що [PERSON] погодилась з тим, що надана Анкета заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує, та зобов`язується виконати його умови. Згідно п.3 Анкети заяви від 02.10.2019 року вбачається, що [PERSON] погодилась з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Повідомлення про зміну дозволеного кредитного ліміту Банк надсилає клієнту у мобільний застосунок (пункт 3 Анкети заяви). Довідкою АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 24.12.2021 року підтверджується, що на ім`я [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] , дата та час активації картки 02.10.2019 (15-20), строк дії 07/24. Дата отримання картки 02.10.2019. Довідкою АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого кредитного ліміту підтверджено, що за карткою належно [PERSON] було встановлено 02.10.2019 (15:20) кредитний ліміт у розмірі 10\~000 грн. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 02.10.2019 року становить 12\~781,72 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 877,78 грн. заборгованість за пенею та комісією. Випискою по картці від 24.12.2021 року, за період 02.10.2019 15.03.2021, клієнт [PERSON] , підтверджується встановлений кредитний ліміт 10\~000 грн., та здійснення наступних операцій по рахунку: -02.10.2019\~ поповнення\~рахунку на\~14\~999,00\~грн.\~та 10\~000,00\~грн. Деталі операції: Термінал IBOX; -03.10.2019 року зняття 2\~379,49 грн. Деталі операції: Термінал IBOX; -03.10.2019 року поповнення рахунку на 14\~000,00 грн. Деталі операції: Термінал IBOX; -03.10.2019 року поповнення рахунку на 10\~500,00 грн. Деталі операції: Термінал IBOX; -04.10.2019 року здійснено чотири операції списання грошових коштів з 22:07:50 по 22:12:31, на суми: 38\~609,99 грн., 11\~700, 00 грн., 5\~850,00 грн., 780,00 грн.. Деталі операції: IP GRUCUNOV UKVI; -з 01.11.2019 року по 01.03.2020 року за рахунком здійснювалось списання Банком відсотків, коштів за прострочення по кредиту. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті\~заяві до Договору про надання банківських послуг, підписаної Маснюк Пелагеєю від 02.10.2019 року, процентна ставка, пеня та комісія не зазначені. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, включив до суми заборгованості у тому числі суми за прострочення кредиту, пеню та комісію. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.10.2019 року, та Виписки за рахунком, посилався на Витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи», Витяг з «Тарифів Банку», розміщених на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) як невід`ємні частини спірного договору, Паспорт споживчого кредиту. Витягом з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» та Витягом з Тарифів, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи», Витяг з Тарифів розумів відповідач, та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету\~заяву від 02.10.2019 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Маснюк Пелагеї Умови та правила банківських послуг, Тарифи, відсутність у анкеті\~заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» та Витяг з Тарифів, не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Згідно вимог ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи» та Тарифи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь\~яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку\~в анкеті\~заяві позичальника, яка безпосередньо підписана [PERSON] , і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином суд вважає, що Витяги з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи», Тарифів, які містяться в матеріалах даної справи, які не містять підпису [PERSON] , не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.10.2019 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів, пені та комісії за користування кредитними коштами. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1\~ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою\~споживачем банківських послуг (частина перша статті 11\~Закону України\~від 12\~травня 1991\~року №\~1023-XII\~«Про захист\~прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач\~фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України\~від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно\~правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «Універсал Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Окрім того, суд констатує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 02.10.2019 року у вигляді Заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Разом із тим, враховуючи що з кредитної картки [PERSON] були зняті кредитні кошти, і боржник [PERSON] своїми діями сприяла розповсюдженню інформації, шляхом повідомлення коду доступу для додавання картки до електронного гаманця [PERSON] , внаслідок чого з її рахунку були списані кредитні грошові кошти в сумі 10 0000 грн., та не повернуті АТ «Універсал Банк», а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника фактично списаної з її рахунку суми кредитних коштів у межах кредитного ліміту в розмірі 10\~000 грн. До вищенаведених висновків, суд дійшов із урахуванням правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, необхідність застосування якої передбачена частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням\~закону\~підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №\~75 (в редакції, чинній на час вирішення справи) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. При визначенні суми заборгованості, суд виходив із Виписки по картці від 24.12.2021 року, яку суд вважає належним та допустимим доказом по даній справі, із врахуванням висновків Верховного Суду викладених в постанові від\~14.07.2020\~року по\~справі №\~367/4970/13-ц,\~постанові від\~08.07.2020\~року по\~справі №464/4985/15-ц, постанові від 02.07.2020 року по справі №753/16745/15-ц, постанові від 20.10.2020р. по справі № 456/3643/17 (провадження № 61-9882 св20), які враховуються судом на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України. Разом із тим, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача залишку заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 3\~659,50 грн., яка складається з пені, комісії, та сум за прострочення кредиту, на думку суду відсутні, з підстав зазначених в мотивувальній частині рішення раніше, зокрема оскільки їх сплати не передбачена анкетою заявою від 02.10.2019 року, підписаною боржником. Також, посилання позивача на паспорт споживчого кредиту, як невід`ємну складову частину спірного кредитного договору, суд вважає безпідставним, оскільки вказаний документ не підписаний [PERSON] , крім того він свідчить лише про ознайомлення споживача з інформацією про можливі умови споживчого кредитування, станом на 01.01.2019 року, в паспорті зазначено що інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019 року. Проте це може свідчити лише про намір споживача укласти певний вид договору з банком, а не про підтвердження факту договірних відносин. При цьому, у тексті вказаного паспорта зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573 св 20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707 св 19). При цьому, до доводів відповідача про вчинення невідомою особою шахрайських дій стосовно зняття з її карткового рахунку грошових коштів, що виключає стягнення з неї боргу, суд ставиться критично. 05.10.2019 року о 08:32 відповідач [PERSON] звернулася до Банка з повідомленням про шахрайські дії. 08.10.2019 року [PERSON] звернулась до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області із заявою про те, що 04.09.2019 року невстановлена особа шляхом обману під приводом видачі бізнес візи зняла з банківської картки банку «Монобанк» грошові кошти у сумі 56\~000 грн. На підставі наведеної заяви, 09.10.2019 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 12019161500002512. Згідно відповіді Відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 від 03.01.2022 року, на даний час триває досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019161500002512 від 09.10.2019 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Станом на дату ухвалення судом рішення, кримінальне провадження за №12019161500002512 від 09.10.2019 року так і перебуває на стадії досудового розслідування, доказів іншого суду не надано. Із наданої суду копії кримінального провадження за №12019161500002512 вбачається, що воно містить копію протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 09.10.2019 року, згідно якої остання пояснила, що 27.09.2019 року вона познайомилась на сайті знайомств з чоловіком, на ім`я [PERSON] , який запропонував їй оформити бізнес-візу до [PERSON] . При цьому, [PERSON] залишив їй свою електронну пошту та номер телефона. У подальшому [PERSON] пояснив їй, що потрібно оформити банківський рахунок в системі «Монобанк», що вона і зробила, і внесла на рахунок 46\~000 грн. У подальшому ї видали картку. На даній картці був відкритий кредитний ліміт у розмірі 10\~000 грн. 04.10.2019 року о 22:30 їй зателефонував [PERSON] і пояснив, що йому необхідно назвати дані її картки, а саме: номер картки, CVV код та строк дії картки, що вона йому і повідомила. Потім [PERSON] попросив вказати йому код, який прийшов їй в смс-повідомленні, який вона також йому повідомила. Він пояснив їй, що це необхідно для блокування грошових коштів на картці, що є обов`язковою умовою отримання візи. Вона погодилась і назвала [PERSON] всі необхідні дані. У подальшому, грошові кошти були зняті з банківської картки у розмірі 56\~000 грн., з яких 46\~000 грн., які вона внесла на картку, та 10\~000 грн. кредитних коштів. У\~постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року N 6-71цс15\~зазначено, що "відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року N 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції".\~Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі N 127/23496/15-ц\~(касаційне провадження N 61-3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі N 691/699/16-ц, (касаційне провадження N 61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав. Суд виходить із того, що за такою категорією спорів Банк має довести, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Якщо ці обставини не доведена, споживач банківських послуг не повинен нести відповідальність за такі операції. До такого висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі колегії суддів Верховного Суду у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22. У даному випадку, Банком доведено, а матеріалами кримінального провадження за №12019161500002512 підтверджено, що операція по зняттю кредитних грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] стала можливою лише виключно в результаті розголошення нею конфіденційної інформації по своїй карті, передачі даних та паролей третій особі. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи відповідачки, що нею не здійснювались операції щодо зняття грошових коштів з її карткового рахунку, а такі дії були здійсненні шахрайським способом невідомою їй особою, а тому вона не має зобов`язання щодо повернення коштів перед банком. Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу відповідачеві, здійсненого з належною авторизацією. У силу презумпції невинуватості, наявність кримінального провадження не може свідчити про вчинення злочину відносно відповідача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання і виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними. V. Судові витрати. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до абз.1, 5, 6 п.35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п.36 цієї постанови вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою). За таких обставин, ураховуючи, що судом задоволено 73,21% від суми позовних вимог, то на відповідача покладається 73,21% від суми сплаченого судового збору, а саме 1661,64 грн.

Outcome: partial