Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 12 500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Вона та відповідач проживають окремо, у свою чергу дитина проживає разом з матір`ю. Позивач зазначає, що з народження дитини відповідач не приймає ніякої участі у її вихованні, розвитку та утриманні. Вона із власних заощаджень, самостійно, забезпечує дитину належними житловими умовами, якісним медичним обслуговуванням, а також її фізичний та культурний розвиток. Зокрема, на потреби дитини та забезпечення належних житлових умов вона в середньому витрачає близько 25 000 грн: сплата житлово-комунальних послуг - 2 500 грн; медичне обслуговування, медикаменти та вітаміни - 3 500 грн; дитяче харчування - 4 000 грн; одяг, іграшки та засоби гігієни - 5 000 грн; відвідування курсів розвитку дитини - 10 000 грн. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідач є фізично здоровим та працездатним чоловіком, перебуває на обліку в органах Державної фіскальної служби як фізична особа-підприємець, має корпоративні права, з 2015 року провадить адвокатську діяльність, постійно подорожує за кордон, рівність батьків у виконанні обов`язку щодо утримання дитини, вона просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 12 500 грн на дитину, вважаючи, що такий розмір є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітнього сина і його потреб у харчуванні, ліках, одязі тощо. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2021 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20 червня 2021 року відповідачем подано до суду відзив, в якому останній заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що впродовж 2017-2021 років ним добросовісно виконувався обов`язок щодо утримання малолітнього сина - [PERSON] , однак позивачем протиправно вчиняються перешкоди у спілкуванні та побаченнях відповідача з сином. Наразі йому невідомо ні про нову адресу місця проживання сина, ні про зміну умова його життя та розпорядку, що позбавляє батька можливості піклуватися про нього. Крім того, позивач ніде на працює і майже не займається вихованням сина. Тривалий час від народження дитина проживала разом із своїм дідом, який є батьком позивача. Відповідач неодноразово пропонував передати сина йому на виховання та утримання, однак позивач категорично відмовлялася. Окрім цього, відповідачу відомо про нецільове використання позивачем коштів, які ним систематично надсилалися та надавалися у готівковому вигляді для утримання сина протягом 2017-2021 років. Також, проживаючи в родині позивача, син в повній мірі не забезпечений новим одягом та взуттям, не створені належні умови для його розвитку, відпочинку та оздоровлення, у зв`язку з чим, відповідач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Разом з тим, відповідач зазначив, що на його утриманні також перебуває двоє інших дітей: неповнолітня [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка є студентом 2 курсу денної форми навчання. Також, на утриманні відповідача перебуває мати, яка є непрацездатною (досягла встановленого законом пенсійного віку) та постійно потребує матеріальної допомоги, оскільки окрім пенсії 1 700 грн не має жодного іншого доходу, тому сплачує комунальні послуги за неї. Крім того, нещодавно його мати перенесла складну операцію та стаціонарне лікування, які він оплатив. До того ж, він сам має ряд хронічних хвороб, у зв`язку з чим потребує постійного лікування. Таким чином, наведені у позовній заяві доводи про те, що відповідач не приймає ніякої участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами, тому просив відмовити в задоволенні позову. 24 січня 2022 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області вказану справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2022 року для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. 16 листопада 2022 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва вищевказану справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 березня 2023 року до суду надійшли доповнення відповідача до відзиву, в яких зазначив, що позивачем на надано належних та допустимих доказів обґрунтування витрат у розмірі 12 500 грн на дитину. Зокрема, позивач не має доходу у заявленій сумі в розмірі 25 000 грн, яку витрачає на щомісячне утримання їхнього спільного сина, оскільки її середньомісячний дохід у червні 2021 року-травні 2022 року становив 10 000 грн. Крім того, з початком повномасштабного вторгнення відповідач неодноразово перераховував кошти за проханням позивача для придбання одягу, взуття та ліків для сина. Враховуючи, що відповідач не має наміру ухилятися від виконання обов`язку по утриманню сина, однак має проблеми зі здоров`ям, що впливають на його працездатність, має на утриманні неповнолітню дочку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] та утримує повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, доглядає за непрацездатною матір`ю пенсіонеркою [PERSON] , та окрім заробітної плати в розмірі 3 075 грн і пенсії за вислугу років в розмірі 6 874,47 грн інших джерел доходу не має, тому погоджується сплачувати у добровільному порядку аліменти на сина в розмірі 1 700 грн щомісячно. 31 березня 2023 року ухвалою суду повернуто представнику позивача заяву про забезпечення доказів, яка надійшла до суду 29 березня 2023 року. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про призначення товарознавчої експертизи. Крім того, цього ж дня, усними ухвалами суду, що занесені до протоколу судового засідання задоволено клопотання сторони відповідача про виключення зі складу осіб, які приймають участь у справі третьої особи - Служби у справах дітей і сім`ї Ірпінської міської ради та відмовлено в задоволенні клопотання сторони відповідача про застосування до позивача та її представника заходів процесуального примусу за введення суду в оману. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та доповненнях до нього. Зазначила, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1 700 грн щомісячно. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 05 лютого 2021 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, зазначала про те, що дитина проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні, а відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на її утримання. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом установлено, що син сторін проживає з матір`ю, що підтверджується, в тому числі, актом обстеження умов проживання від 11 лютого 2021 року. Крім того, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року, яке постановою Верховного Суду від 14 червня 2023 року залишено без змін, визначено місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Відповідачем не доведено належними, допустими та достатніми доказами того, що син сторін не проживає з матір`ю (позивачем). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 грудня 2021 року - 2 100 грн, з 01 грудня 2022 року - 2 272 грн, з 01 січня 2023 року - 2 272 грн, віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року - 2 833 грн (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»). Згідно з частинами першою та другою статті 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Так, судом установлено, що згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за 2021-2022 роки та за січень 2023 року, а також довідки про доходи від 27 лютого 2023 року № 0000-000001, виданої Адвокатським об`єднанням «Сингаївський, Серібнов та партнери» за період з 01 січня 2022 року по 31 січня 2023 року, відповідач у 2021 році отримав заробітну плату з вирахуванням ПДФО, а саме: за 2021 року в загальній сумі 61 547,62 грн; за 2022 рік - 32 595 грн; за січень 2023 року - 3 075 грн. Крім того, відповідно до довідок про доходи № 7440 3949 2545 1468 та № 1907 3496 5099 4919, виданих Головним управлінням ПФУ в м. Києві відповідач отримує пенсію за вислугу років. Зокрема, за 2021 рік отримав пенсію в загальній сумі 63 310,20 грн; за 2022 рік - 75 020,55 грн; у січні 2023 року отримав пенсію в розмірі 6 874,47 грн. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів [PERSON] на праві власності належить автомобіль Nissan Murano, 2008 року, який був ним придбаний за 1 000 грн на підставі договору купівлі-продажу 8044/2018/1226325 транспортного засобу від 12 грудня 2018 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01 березня 2023 року № 324494081 вбачасється, що [PERSON] на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, з матеріалів справи судом установлено, що протягом 2017-2022 років відповідач добровільно надавав кошти на утримання сина, що підтверджується виписками по картковому рахунку [PERSON] , розписками позивача та квитанціями про перерахунок коштів. Крім того, відповідач надсилає кошти на утримання неповнолітньої дочки від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданими до матеріалів справи виписками по картковому рахунку відповідача та квитанціями про перерахування коштів на рахунок її матері. Також, надає кошти на утримання та оплачує навчання повнолітньої дочки від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка відповідно до довідок № 21/22 від 20 травня 2021 року та № 52/23 від 10 листопада 2023 року є студентом денної форми навчання за спеціальністю «Міжнародне право» Академії адвокатури України і закінчує навчання 30 червня 2023 року, що підтверджується квитанціями про перерахування коштів на розрахунковий рахунок Академії адвокатури України та розписками [PERSON] . Окрім цього, відповідач оплачує житлово-комунальні послуги, що надаються в квартирі, де проживає його матір [PERSON] , яка є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію. Водночас, відповідач має ряд хронічних захворювань, а також хворіє на діабет ІІ ступеню, що підтверджується доданими до справи виписками з історії хвороби та лікарськими висновками, у зв`язку з чим він вимушений щомісячно витрачати для підтримання свого здоров`я та придбання необхідних ліків у середньому 1 000-3 000 грн, про що свідчать надані суду квитанції на купівлю ліків та оплату лікарських послуг. З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, а також те, що малолітній [PERSON] [INFO] , перебуває на утриманні матері, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідач є особою працездатного віку, отримує регулярний дохід та пенсію, має у власності квартиру і автомобіль, разом з тим хворіє на діабет ІІ ступеня, що потребує постійних витрат для підтримання нормального стану здоров`я, надає кошти на утримання дочок від першого шлюбу, допомагає матері, яка є пенсіонеркою, оплачуючи житлово-комунальні послуги, водночас, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя. Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, позивач не надала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 12 500 грн щомісяця для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в їх матеріальному утриманні, та дослідженими під час судового розгляду матеріалами справи не доведено матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. При визначенні розміру аліментів на сина слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на сина в розмірі 4 000 грн щомісяця, починаючи з 15 квітня 2021 року. Відповідно достатті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача на користь держави сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що сплачується при зверненні до суду з вказаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 290,56 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial