Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

28 вересня 2023 року представник позивача адвокат Москвітіна І.О. за допомогою системи "Електронний суд" звернулась до суду з позовною заявою в інтересах позивача [PERSON] до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс»", в якій просила: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8635 від 19.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм альянс" заборгованості в розмірі 17269,16 гривень; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм альянс" на користь [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. постановою від 11.05.2021 р. відкрито виконавче провадження № 65374281 на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 19.02.2021р. № 8635, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Прайм Альянс" 17269,16 грн. 25.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. 23.02.2023 року згідно з постановою про прийняття виконавчого провадження ВП № 65374281 прийнято приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом Вадимом Андрійовичем. Право вимоги за кредитним договором перейшло Відповідачеві ТОВ "ФК "Прайм Альянс" на підставі Договору про відступлення права вимоги № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року з ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", яка отримала право вимоги від ПАТ "ВТБ Банк" за договором про відступлення права вимоги 270815вн від 27.08.2021 року, про що зазначено у виконавчому написі . Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Виконавчий напис зроблено за кредитним договором №R53132457076B від 23.08.2013 року, укладеним ним з ПАТ "ВТБ Банк", згідно з яким позивачу надано споживчий кредит на суму 16 000,00 гривень на строк до 23 серпня 2016 року. Кредитний договір має просту письмову форму. У нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчих написів на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не включений до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Нотаріусом належним чином не перевірено безспірність заявлених до стягнення вимог. Крім того, відповідачем нотаріусу не було надано всі необхідні документи, передбачені переліком, які підтверджують безспірність заборгованості. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Також був пропущений трирічний строк, передбачений ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат", та п.п.3.1.,3.3.,3.4.ч.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що не дає права нотаріусу вчиняти виконавчий напис. Трирічний строк, протягом якого може вчинятися виконавчий напис обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні (а.с.45). Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року було задоволено заяву представника позивача адвоката Москвітіної Ірини Олександрівни про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 65374281, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. на підставі виконавчого напису № 8635 від 19.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Прайм Альянс" заборгованості в розмірі 17259,16 гривень. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Москвітіної І.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримав, просив його задовольнити (а.с.50-51). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Прайм Альянс" в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. 88). 27 жовтня 2023 року за допомогою системи "Електронний суд" від представника ТОВ "Фінансова Компанія "Прайм Альянс" Здор Яни Олександрівни надійшло клопотання про зменшення заявлених позивачем витратна правничу допомогу. Послалась на те, що розмір гонорару у сумі 6600 гривень, визначений позивачем та його адвокатом є завищеним, зважаючи на незначну складність даної справи, яка відноситься до малозначних справ витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Справу просила розглядати без участі представника відповідача (а.с.75-77). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.О., яку належним чином сповіщали про день, час та місце розгляду справи (а.с. 89), до суду не прибула, не надала до суду письмових пояснень. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А., якого належним чином сповіщали про день, час та місце розгляду справи (а.с.87), до суду не прибув, письмових пояснень не надав. Дослідивши та оцінивши надані докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. 23 серпня 2013 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №R53132457076B про надання кредиту у сумі 16000 гривень на строк до 23 серпня 2016 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних або в іншому розмірфі, передбаченому договором (а.с. 6-7). 19 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. з посиланням на статті 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункт 2 Переліку, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.1999 року № 1172, за заявою ТОВ "ФК Прайм Альянс" вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 8635, про звернення стягнення з [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором № R53132457076B від 23.08.2013 року, укладеним між ним та ПАТ "ВТБ Банк", право вимоги за яким було відступлено ТОВ "ФК Довіра та Гарантія" на підставі Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 270815вн від 27.08.2015, та яким право вимоги було відступлено ТОВ "ФК "Прайм Альянс" за договором факторингу №29-01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ "ФК Прайм Альянс" набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.03.2018 року по 18.02.2019 року. Сума заборгованості становить 16809 гривень 16 копійок, яка складається з: 12867,85 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 605,31 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3336 гривень - заборгованість по несплаченій комісії; 450 гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача (а.с.8). 11 травня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 65374281 з примусового виконання виконавчого напису № 8635 від 19 лютого 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Прайм Альянс" заборгованості за кредитним договором №R53132457076B від 23.08.2013 у розмірі 17259,16 гривень (а.с. 5). 23 лютого 2023 року постановою приватний виконавец виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. прийняв до свого провадження виконавче провадження № 65374281 з примусового виконання виконавчого напису № 8635 від 19.02.2023 року (а.с. 9). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Відповідно до підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Таким чином, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 цього Переліку, виконавчі написи на договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, вчиняються лише тоді, коли такі договори посвідчені нотаріально. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт 2 Переліку, на підставі якого нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис на кредитному договорі, що не є нотаріально посвідченим, втратив чинність згідно Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 19 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. На день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 19 лютого 2021 року не було враховано, що правові норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам (без їх нотаріального посвідчення), за якими боржниками допущено прострочення платежів, втратили чинність, а також не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню. Суд враховує правові висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року. Так, Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної - заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення - нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суду не надано доказів того, які документи надавались стягувачем приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника. Неповідомлення боржника (позивача) про зміну кредитора у зобов`язанні, не направлення вимоги про погашення заборгованості позивачу, нарахування відповідачем заборгованості за кредитним договором та стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Ненадання доказів щодо повідомлення боржника унеможливлює вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 13 квітня 2019 року. Крім того, Велика Палата Верховного Суду кваліфікує обставини щодо неповідомлення боржника про усунення порушень у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, як порушення прав позичальника, що має наслідком задоволення таких позовів (постанови від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус врахував та перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та виконав вимоги ст. 88 Закону України "Про нотаріат" про безспірність заборгованості. З урахуванням зазначеного вище суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ "ФК "Прайс Альянс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, належить задовольнити. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6600 гривень суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з вимогами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до частин 5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, згідно із частинами 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За частиною 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною 4 ст.141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у додатковій постанові від 15 серпня 2022 року в справі № 910/12876/19: "Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268)... Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін". За результатами розгляду справи Верховним Судом вимоги позивача задоволені частково на суму 655067,87 грн і вказана сума від суми позову (4 346 226, 28 грн) складає 15,07 % (відмовлено у задоволенні позовних вимог на 84,93 %), Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові дійшла висновку, що за результатами розгляду спору підлягає до стягнення з позивача на корись відповідача всього 141 659,35 грн (166 795, 42 грн х 84,93 %) витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції. Судом установлено, що 24 липня 2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Москвітіною Іриною Олександрівною було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 2, у пункті 5.1 якого зазначено, що винагорода адвоката за надання правової допомоги порядок, та строки її оплати визначається актом приймання -передання виконаних робіт та обчислюється з розрахунку 1200 гривень за годину роботи адвоката. Пунктом 6.1 договору визначено, що клієнт здійснює оплату гонорару адвокату на банківський рахунок адвоката в безготівковій формі або в готівковій формі протягом 2 днів після підписання відповідного акту приймання- передання виконаних робіт. Оплата за цим договором здійснюється без виставлення клієнту рахунків на оплату (а.с.10). 27 серпня 2023 року було складено акт приймання-передання виконаних робіт по договру про надання правової (правничої) допомоги № 2 від 2 липня 2023 року, відповідно до якого адвокатом Москвітіною І.О. виконані зазначені у договорі роботи (надані послуги) на загальну суму 6600 гривень. Акт підписано позивачем [PERSON] та адвокатом Москвітіною І.О. (а.с.11). Відповідно до довідки за вих. № 27/09 від 27.09.2023 року, виданої адвокатом Москвітіною І.О., Камиінський О.М. сплатив їй частину гонорару за договором про надання правової (правничої) допомоги № 2 від 24.07.2023 року у розмірі 6600 гривень (а.с.12). Предметом спору у даній справі є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Прайм Альянс" заборгованості в розмірі 17269,16 гривень. Суд не встановив підстав для задоволення клопотання представника відповідача ТОВ "ФК "Прайм Альянс" про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позовні вимоги [PERSON] суд задовольнив повністю, розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та пропорційним з урахуванням предмета спору, значення справи для позивача, обсягу задоволених вимог та обсягу виконаних адвокатом робіт. Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року заяву представника позивача Москвітіної І.О. про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 65374281, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області на підставі виконавчого напису № 8635 від 19.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Прайм Альянс" суми 17259,16 гривень. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений судовій збір в розмірі 1073,60 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved