Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого все її майно рухоме і нерухоме, що належало їй на день смерті на що вона за законом мала право заповіла сину [PERSON] . Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, оформити спадкування позивач не може, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий будинок у зв`язку з чим, приватним нотаріусом прийнято постанову від 19.07.2023 про відмову у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом. В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач, через канцелярію суду, 28.11.2023 подав письмові пояснення в яких зазначив, що ним подано до суду позов про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті його мами оскільки приватним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так, як відсутній документ, що підтверджує право власності на частку житлового будинку спадкодавця. З даного приводу зазначив, що житловий будинок по [ADDRESS] належав на праві власності його батькові [PERSON] , як голові колгоспного двору. Станом на 15.04.91 в даному господарстві проживали та були зареєстровані його батьки, тому їх частки в даному господарстві рівні по 1/2. На час смерті батька з ним проживала його дружина [PERSON] , таким чином мама позивача [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , зокрема на належну йому 1/2 частку вищевказаного домогосподарства. Таким чином, мамі позивача на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак, за життя вона не оформила в установленому законом порядку право власності на житловий будинок. При прийнятті рішення просить взяти дані пояснення до уваги, позов просить задовольнити та розгляд справи здійснювати за його відсутності. Городенківська міська рада на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 10981 виданої 05.07.2023 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 1 за [PERSON] головою колгоспного двору зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 08.10.1989 на підставі рішення цього ж виконкому №141 від 09.08.1989. В с. Тишківці бувша вулиця Руднєва була перейменована на вулицю Кобилянської рішенням сесії сільської ради від 27.12.1991 № 389, що вбачається із довідки № 21-210 виданої 07.08.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали у колгоспному дворі: голова сім`ї, голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , та дружина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 21-176 виданою 19.07.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради та копією по господарської книги №5 особовий рахунок № [NUMBER] . Голова двору [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 68 років в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серпії [NUMBER] виданого 08.08.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 21-268 виданої 09.10.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що згідно архівної виписки по господарської книги № 4 особовий рахунок № [NUMBER] за 1995-2000рр на домоволодіння в [ADDRESS] на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] та разом з ним проживала і вели спільне господарство - дружина [PERSON] , [INFO] . Копією повторного свідоцтв про одруження серії [NUMBER] виданого 22.04.1960 доводиться, що 22 лютого 1954 року одружилися [PERSON] , [INFO]., та [PERSON] , [INFO]., після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] , про що складено актовий запис за № 9, місце реєстрації шлюбу - с/ЗАГС с. Тишківці Городенківського району. Із відповіді завідувача Городенківської ДНК Капріян С.В. від 12.10.2023 за № 1427/01-16 вбачається, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74317781 від 12.10.2023 спадкова справа щодо [PERSON] , який помер [INFO] не заведена. З наведеного вбачається, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . За заповітом від 22.08.2017 посвідченого секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Бицкало Марія Михайлівна, [INFO] , уродженка і жителька с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті все своє майно, рухоме і не рухоме, що їй належатиме на день смерті і на що вона за Законом матиме право і в тому числі житловий будинок в [ADDRESS] з надвірними спорудами та земельною ділянкою біля житлового будинку та державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 804226, ЯД № 804241, ЯД № 804476, ЯД № 804195, грошові заощадження рахунок [NUMBER] та належний їй майновий пай, це все її майно заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] , жителю с. Тишківці. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 58. [PERSON] померла [INFO] у віці 83 роки в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №20 від 06.11.2018, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06.11.2018 виконкомом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із копії довідки №21-210 виданої 07.08.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що згідно виписки з погосподарської книги № 3 номер обєкта по господарського обліку 00-0177-1 за 2016-2023 на домоволодіння в [ADDRESS] (бувша [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] - одна, але по стану здоров`я проживала без реєстрації останні два роки до дня смерті в будинку [PERSON] , [INFO]. в [ADDRESS] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Тишківським сільським ЗАГС Городенківського району доводиться, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Копією спадкової справи № 33/2019, яка надана суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Яшан Р.Р. стверджується, що 27.02.2019 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті мами [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55289374 від 27.02.2019 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 63826380, номер у нотаріуса 33/2019. Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 24.06.2020 посвідчених приватним нотаріусом Яшан Р.Р. та зареєстрованих в реєстрі за № 832 та № 833 доводиться, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті мами [PERSON] , а саме на земельні ділянки, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 804476, ЯД № 804195. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60689813 та № 60689858 від 24.06.2020 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 63826380, номер у нотаріуса 33/2019. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] також звернувся до приватного нотаріуса із відповідними документами для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] . Проте, Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р. від 19.07.2023 № 178/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, спадкоємцем не подані документи, які підтверджують право власності спадкодавця на частку житлового будинку. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що вищевказаний житловий будинок споруджений(реконструкція) в 1957р, інші господарські будівлі збудовані в 1970, 1976, 1978 роках. Відповідно до звіту житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 125 від 18.07.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] станом на 19.07.2023 становить 130 000 грн. За даним господарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується довідкою № 21-210 виданою 07.08.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Із матеріалів справи та вищенаведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживав голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] . Таким чином, їх частка у вказаному майні становила по 1/2. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Після смерті голови двору [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину його дружина [PERSON] , проте юридично не оформила своїх спадкових прав на належну чоловікові частку вищевказаного житлового будинку. Таким чином, частка [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] становила 1/1 ( тобто, 1/2 в порядку спадкування після смерті чоловіка та 1/2 як члену колгоспного двору). Після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, однак, у зв`язку з відсутністю документа, який підтверджує право власності спадкодавця на частку житлового будинку, позивач на даний час не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідач не заперечив відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317, 328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1221, 1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved