Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Завгородня Н.С., звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню\~ виконавчий напис від 13.01.2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.,\~ зареєстрований в реєстрі за № 1412, про стягнення з [PERSON] \~ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» заборгованість в розмірі 24056,42 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 17 756,82 грн., які були стягнуті в межах виконавчого провадження № 68709752 від 18.02.2022;\~ стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис № 1412,\~\~ про звернення стягнення з [PERSON] \~ на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс»\~ заборгованість за кредитним договором № 200073165\~ від 25.07.2014 року у розмірі 24056,42 грн., на виконання якого 18.02.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було відкрито виконавче провадження № 68709752. Позивач вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.,\~ є таким, що не підлягає виконанню, так як вчинений нотаріусом на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. Пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, на підставі якого складено виконавчий напис, з 22.02.2017 визнаний в судовому порядку нечинним. Позивач зазначає, що заявником при подачі заяви про вчинення виконавчого напису\~ не було доведено факт безспірності заборгованості,\~ тоді як однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах, жодних повідомлень про наявність боргу з підтверджуючими документами і умови погашення такого їй\~ не надходило, що об`єктивно позбавило можливості надати свої заперечення та оспорити такі вимоги,\~ тому нотаріус повинен був відмовити Товариству у його видачі. Ухвалою суду від 06.07.2023 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 68709752 яке здійснюється\~ приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. (а.с.35-37). Ухвалою суду від 06.07.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху (а.с.39-41). 10.07.2023 року позивачем усунуто вказані в ухвалі суду недоліки та сплачено судовий збір (а.с.45). Ухвалою суду від 11.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження\~ (а.с.46,47). 17.07.2023 року на адресу суду надійшло клопотання ТОВ «ЕПРО СКУЛ» про залучення до\~ участі у справі\~ правонаступника відповідача ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» на ТОВ «ЕПРО СКУЛ» (а.с.50,51). Після відкриття провадження у даній справі, судом встановлено, що зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 та ст. 177 ЦПК України. Ухвалою суду від 24.08.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху (а.с.70,71). 18.09.2023 року позивачем усунуто, вказані в ухвалі суду недоліки, сплачено судовий збір та\~ подано нову редакцію позовної заяви,\~ уточнено суб`єктивний\~ склад учасників процесу, зазначивши в якості другого відповідача ТОВ «ЕПРО СКУЛ» (а.с.73-94). Ухвалою суду від 21.09.2023 року було залучено\~ до участі у справі у якості співвідповідача ТОВ\~ «ЕПРО СКУЛ» (а.с.96,97). 16.10.2023 року відповідач ТОВ «Епро Скул» подав суду заяву про залучення правонаступника (а.с.107). 16.10.2023 року засобами електронного зв`язку представник позивача адвокат Завгородня Н.С. направила заяву про\~ проведення судового засідання без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримано, та на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача. Відповідач ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, відзиву чи заперечень суду не подали. Відповідач ТОВ «Епро Скул»\~ не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, відзиву чи заперечень суду не подали. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.,\~ приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О.,\~ в судове засідання не з`явилися,\~ про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подали. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., вчинено виконавчий напис, який було зареєстровано в реєстрі за № 1412,\~ про стягнення боргу з [PERSON] ,\~ як боржника за кредитним договором\~ № 200073165\~ від 25.07.2014 року, укладеним з ПАТ\~ «БАНК Михайлівський», правонаступником всіх прав та\~ обов`язків згідно якого за Договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеним з\~ Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Діджи Фінанс», та Договором відступлення права права вимоги №516/ФК-21\~ від 01.12.2021 року, укладеним з ТОВ\~ «ФК «Укрфінстандарт», та Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс». За вказаним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс»,\~ стягнути з боржника, за період з 25.07.2014\~ р. по 16.11.2021 р. включно, суму боргу у розмірі: 23206,42 грн.,\~ в тому числі: 7508,91 грн. - прострочена заборогованість за\~ сумою кредиту; 15 697,51 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими доходами;\~ плата зі стягувача за вчинення цього виконавчого напису - 850,00 грн. Загальна заборгованість [PERSON] , становить 24056,42 грн. (а.с.85). Встановлено, що даний виконавчий напис було вчинено на підставі порушень умов кредитного договору оферти № 200073165\~ від 25.07.2014 року укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» про надання кредитних коштів шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.83,84). Встановлено, що 18.02.2022 року приватним виконавецем\~ виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О.,\~ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68709752\~ з примусового виконання виконавчого напису № 1412\~ вчиненого 13.01.2022 року\~ приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з\~ [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс»\~ заборгованість в розмірі 24056,42 грн.(а.с.86,87). Встановлено, що 06.06.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА «ЛЕКС» та ТОВ\~ «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС» укладено Договір відступлення прав вимоги № 06062023-1, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 200073165 від 25.07.2014р. перейшло до ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС». Новий кредитор повністю виконало свої зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги щодо перерахування грошових коштів, що підтверджується платіжним доручення № 33 від 21.06.2023 року (а.с.113). 05.07.2023 року згідно рішення єдиного учасника ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС» № 05.07.23 змінено найменування ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС» на ТОВ\~ «ЕПРО СКУЛ», призначено [PERSON] на посаді директора ТОВ «ЕПРО СКУЛ» з 06.07.2023р. Відповідно до загального порядку зміни кредитора в зобов`язанні, визнаного ч.2 ст.516, ч.2 ст.517 ЦК, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. За змістом статті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р., встановлено, що для одержання виконавчого напису по стягненню заборгованості за кредитними договорами, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суду не надано доказів, що стягувачем та нотаріусом було дотримано вимоги необхідні для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Так, в постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такого боргу. Суду не надано доказів тому, що боржник [PERSON] \~ була повідомлена за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення нею кредитних зобов`язань з пропозицією ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Суду не надано відповідачем доказів тому, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані: - оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, повідомлення боржника про борг. Як встановлено судом, наявна в матеріалах цивільної справи копія заяви\~ оферти № 200073165 від 25.07.2014 року про надання кредитних коштів шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок,\~ свідчить про те, що кредитний договір № 200073165 від 25.07.2014\~ року,\~\~ був укладений в простій письмовій формі і такий договір не посвідчувався нотаріально, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом. Такий висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 березня 2020 року по справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі №158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року по справі №172/1652/18. Отже, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було встановлено факту безспірності заборгованості та не отримано всіх передбачених законом для цього підтверджуючих документів, крім того виконавчий напис вчинено відносно нотаріально не посвідченого кредитного договору, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині вимог позивача щодо повернення йому коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. На момент розгляду даної справи, встановлено, що із позивача вже було стягнуто 17 756,82 грн.\~ в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису. Згідно наданих позивачем дублікатів чеків від 23.06.2023 на суму 6850 грн., 27.06.2023 на суму 2908,25 грн., 11.07.2023 на суму 7997,67 грн.,\~ в межах виконавчого провадження № 68709752,\~\~ з позивача [PERSON] \~ на користь відповідача ТОВ "Фінансова-правова група Лекс" було стягнуто грошові кошти в розмірі 17 756,82 грн. (а.с.88-90). Оскільки виконавчий напис № 1412 від 13.01.2022 року є таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття відповідачем ТОВ "Фінансова-правова група Лекс" грошових коштів у вказаній сумі, на виконання цього виконавчого напису перестали існувати. Відповідно до ст. 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають в зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція знайшла своє підтвердження у Постановах ВС від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18 та від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ "Фінансова-правова група Лекс" грошових коштів у сумі 17 756,82 грн., що стягнені з [PERSON] \~ на підставі виконавчого напису нотаріуса, який\~ визнається судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, то отримані ТОВ «Фінансово-правова група Лекс»\~ кошти на підставі цього виконавчого напису в сумі 17 756,82 грн.,\~\~ підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Щодо вимог про стягнення судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач\~ просить стягнути з відповідачів\~ витрати на правничу допомогу адвоката 11200\~ грн. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.137 ЦПК України). У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 20.06.2023 року укладений між [PERSON] та адвокатом Завгородньою Н.С., відповідно до п. 5.2 Договору оплата здійснюється замовником у готівковій формі, на підставі актів приймання-прередачі виконаних робіт, окремих кошторисів або рахунків, у віповідності до виконаних видів юридичних послуг або запланованих витрат, пов`язаних виконанням цього Договору. Між адвокатом і клієнтом [PERSON] складено Акт про надання правової допомоги від 20.06.2023 року на загальну суму 11200 грн.,\~ долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру №21 від 20.06.2023 року на суму 11200 грн.\~ В цілому, зміст наведених стороною позивача послуг адвоката відповідає предмету спору та об`єму роботи адвоката, а тому визнається судом обґрунтованим. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості. Відповідно до вище викладеного, вимога про відшкодування позивачу судових витрат з надання професійної правничої допомоги (11200,00 грн.),- підлягає до задоволення. Також позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в загальному розмірі 2147,20\~ гривень /за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 1073,60 гривень, та за вимогу про стягнення безпідставно отриманих\~ грошових коштів - 1073,60 грн.\~ і 536,80\~ грн.\~ -\~ за подачу заяви про забезпечення позову/ (а.с.28,45,80). Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ "Фінансова-правова група Лекс" підлягають стягненню на користь позивача зазначені судові витрати. При цьому слід зазначити, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача\~ ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», оскільки саме даний відповідач є стягувачем у ВП № 68709752,та\~ саме на користь ТОВ "Фінансово-правова група Лекс" були стягнуті з позивача\~ кошти за оспорюваним виконавчим написом, який визнається таким, що не підлягає виконанню. Суду не надано доказів, що у вказаному виконавчому провадженні відбулася заміна сторони стягувача на правонаступника ТОВ "Епро Скул". Отже, хоча на час розгляду справи судом ТОВ "Епро Скул" є правонаступником всіх прав ТОВ "Фінансово-правова група Лекс" та є\~ кредитором боржника [PERSON] , але спірні правовідносини виникли між позивачем та ТОВ "Фінансово-правова група Лекс" .

Outcome: approved