Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на своє утримання до досягнення їхньою донькою [PERSON] трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку. Мотивуючи свій позов, зазначала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі та він є батьком її дитини, однак разом вони не проживають, а сама знаходиться у декретній відпустці і потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має таку можливість. Донька проживає разом з нею і вона сама піклується про неї і повністю забезпечує. Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Від позивачки надійшла заява, в якій вона підтримала свій позов. Причини повторної неявки відповідача невідомі, своїм правом на подання до суду будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви або відзиву, він не скористався. Клопотань, які б свідчили про зацікавленість відповідача у розгляді справи, матеріали справи не містять. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони з 26.02.2022 перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Місце реєстрації та проживання [PERSON] , згідно довідки сільської ради, разом із матір`ю, позивачкою в даній справі, яка знаходиться у декретній відпустці, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримує від держави щомісячну допомогу в розмірі 860 грн. [PERSON] не працює, доходів у достатньому розмірі для забезпечення себе та дитини не отримує. Відповідно до судового наказу, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом від 22.09.2023, зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 20.09.2023. Судовий наказ звернуто до виконання. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка, окрім іншого, якщо з нею проживає дитина віком до трьох років. Частина 4 вказаної статті регламентує умову виникнення права дружини на утримання у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Таким чином, у відповідності до ст.84 СК України позивачка має право на утримання від відповідача, батька [PERSON] , до досягнення нею віку трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, оскільки вона виховує спільну з відповідачем дитину, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар`єрному зростанні, громадському та світському житті. Відповідач є здоровою молодою особою 28 років; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги дружині та матері своєї дитини, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти на її утримання. Враховуючи визначений законодавством мінімальний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; наявність певних обмежень позивачки для самореалізації в період виховання спільної з відповідачем доньки та її потребу у фінансовій допомозі з його боку, який є людиною працездатного віку і зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя матері своєї дитини протягом перших років після народження останньої, - суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах. Такий розмір є реальним, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення позивачки, відповідатиме, як інтересам останньої, так і матеріальному становищу тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання матері його дитини, що виходячи з приписів ч.1 ст.81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком. Також ним не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість самотужки забезпечити собі, на час перебування у декретній відпустці, належний життєвий рівень. Суд бере до уваги, що розмір аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку на утримання матері дитини, яка не досягла трьох річного віку, не буде надмірним тягарем для відповідача, проте зможе забезпечити інтереси матері. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 27.09.2023. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved