Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, просила визнати недійсними розпорядження голови Городоцької РДА № 721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,0754 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 056986, виданий 26.12.2002 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 721 від 02.12.2002, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 315; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,43 умовних кадастрових гектари, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату ЛВ № 144760, виданого 21.04.1997, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0754 га, яка належала останньому на підставі Державного акту серії ІІ-ЛВ № 056986, виданого 26.12.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 721 від 02.12.2002. Вона прийняла спадщину після смерті спадкодавця, в 2023 році звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку, однак листом нотаріуса від 25.05.2023 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що державний акт видано після смерті спадкодавця. Вказане змушує її звертатись до суду із позовом про визнання вказаного Державного акту та розпорядження в частині його видачі недійсними та про визнання за нею права на вказану земельну частку (паю) в порядку спадкування. Позивачка в підготовче засідання не з`явився, 22.11.2023 від її представниці надійшло письмове клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача - Городоцької міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче засідання не з`явився, проте подав відзив на позовну заяву, в якому не заперечує щодо задоволення позову, справу просить розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Львівської районної адміністрації, в підготовче засідання не з`явився, 09.10.2023 начальник подала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в підготовче засідання не з`явився, причин неявки не повідомив про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та беручи до уваги письмове визнання позову представником відповідача, суд, з урахуванням вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 03.03.1982 (а.с.9). [PERSON] , як видно із копії свідоцтва про смерть, помер [INFO] (а.с.9). [PERSON] на підставі сертифікату на право на приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 144760 від 21.04.1997, належало право на земельну частку (пай) розміром 1,43 у.к.га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на території Керницької сільської ради (а.с.14), що також підтверджується витягом з Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Львівського району (колишня Керницька сільська рада) Львівської області від 17.05.2023 (а.с.15). Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2004 (а.с.20) убачається, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 056986, вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1.0754 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Керницької сільської ради. Вказаний акт було видано 26.12.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 721 від 02.12.2002 (а.с.12). Із листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шаравари В.В. № 289/01-16 від 25.05.2023 видно, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що правовстановлюючий документ на право на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця (а.с.13). В ч.1 ст.3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Згідно ч.1 ст.524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,43 у.к.га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на території Керницької сільської ради, таке право увійшло до складу його спадкового майна і успадкувала таке дружина спадкодавця - [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки розпорядження голови Городоцької РДА та Державний акт на право приватної власності на землю, були видані після смерті [PERSON] , такі слід визнати недійсними. Враховуючи те, що позивачка є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , спадщину прийняла, інші спадкоємці не заявляють своїх прав на спадщину, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. На підставі ст. 25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст. 529, 548-549 ЦК України в ред.1963,

Outcome: approved