Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 165994 грн. 76 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.12.2020 року між сторонами укладено Генеральний кредитний договір №ГКД-815791.1. Згідно Кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 114197 грн. 00 коп., зі сплатою 19.5% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 24.10.2022 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 31.08.2023 року становить 165994 грн. 76 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, у тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 05.10.2023 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, згідно якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судовому засіданні 02.11.2023, [PERSON] факт існування заборгованості за кредитним договором перед позивачем не заперечив. Однак, просив врахувати, що ним 25.10.2023 та 30.10.2023 було сплачено кошти на погашення заборгованості у загальному розмірі 60000 грн., на підтвердження чого, просив долучити до матеріалів справи відповідні квитанції. 21.11.2023 до суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання зі змісту якого вбачається, що остання просить залишити частину позовних вимог без розгляду. Обґрунтовуючи подану заяву вказує, що після подання позовної заяви, відповідачем було сплачено кошти у розмірі 60000 грн. Дані кошти було направлено на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № G02.10701.008249484 від 24.06.2021, яка була заявлена до стягнення у суді, а саме на погашення простроченого боргу ? 16816 грн. 36 коп., погашення прострочених процентів 14419 грн. 63 коп., погашення простроченої плати за обслуговування кредиту 28771 грн. 51 коп., з огляду на що, станом на 21.11.2023 року сума боргу [PERSON] становить 105987 грн. 26 коп. У зв`язку з наведеним, Акціонерне товариство «Ідея Банк», просить залишити позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 60000 грн. за кредитним договором № G02.10701.008249484 від 24.06.2021 без розгляду. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.11.2023 року заяву представника позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду задоволено. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 60000 грн. за кредитним договором № G02.10701.008249484 від 24.06.2021 залишено без розгляду. У судове засідання призначене на 21.11.2023, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до\~ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи розпискою, рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштового відправлення, а також довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання учасників про розгляд справи у їх відсутності, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Також, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження\~судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені\~Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм\~судочинства прямо забороняється Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 08.12.2020 року між сторонами укладено Генеральний кредитний договір №ГКД-815791.1. Згідно кредитного договору, його сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, у межах котрої надавати йому кредит (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн., включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів банком приймається за кожним траншем окремо та зобов`язання банку щодо надання траншів у рамках цього договору є відкличними. Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого Траншу, який надається Клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п. 1.2. Кредитного договору). У відповідності до п. 1.4. Кредитного договору за користування Траншем Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на маржу Банку (15%), що на момент підписання Кредитного договору становить 19,5% річних, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі. 24.06.2021 в рамках Кредитного договору було видано транш за номером №G02.10701.008249484 у розмірі 114197 грн., підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів, наявних у матеріалах справи. Одночасно з видачею Траншу відповідачу було надіслано Графік щомісячних платежів за Траншем (згідно п. 1.3. Кредитного договору). Згідно п.1.8. Кредитного договору, позичальник заявляє про виконання Банком в повному обсязі вимог щодо інформування Позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує своє волевиявлення щодо отримання Кредиту та укладає Кредитний договір в один із наступних способів, зокрема: шляхом скерування з Абонентського номера телефону, вказаного в Розділі 3 даного Договору (0677091005), коду, отриманого за допомогою СМС-повідомлення згідно п.п. 4.1 п. 1.7., на номер 3553. Наведене вище підтверджується належним чином засвідченою копією Реєстру СМС-повідомлень за червень 2021, оформленого на виконання Договору надання послуг №01/15082016, укладеного 15.08.2016 між позивачем та ТОВ «МОБАЙЛ ДІВЕЛОПМЕНТ», згідно котрого обслуговується вище вказаний короткий номер 3553, визначений додатком №2 до вказаного Договору. Під №604 у вищевказаному Реєстрі СМС-повідомлень наявне СМС-повідомлення банку із проханням підтвердити власне волевиявлення на отримання Траншу, адресоване на абонентський номер телефону відповідача: [NUMBER] , та отриману від відповідача відповідь із зазначеним у ній кодом, із раніше отриманого СМС-повідомлення банку. Таким чином, позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за Кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 24.10.2022 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором, згідно розрахунку позивача, станом на 31.08.2023 року становить 165994 грн. 76 коп. та включає у себе: прострочений борг ? 102015 грн. 70 коп.; прострочені проценти 23343 грн. 89 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту 40635 грн. 17 коп. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 31.08.2023 року. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.07.2023 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір. Разом з тим, судом встановлено, що після надходження позовної заяви до суду [PERSON] за кредитним договором № G02.10701.008249484 від 24.06.2021 було сплачено кошти на погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 60000 грн. 00 коп. Таким чином, згідно з наявної у матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № G02.10701.008249484 від 24.06.2021, сума боргу відповідача станом на 21.11.2023, за розрахунком позивача, становить 105987 грн. 26 коп. та включає у себе прострочений борг ? 85199 грн. 34 коп.; прострочені проценти 8924 грн. 26 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту 11863 грн. 66 коп. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1\~ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, за користування кредитом банк може вимагати від позичальника на постійній основі лише проценти, що також випливає із ст. 20 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у своїй постанові від 13.07.2022 року Велика Палата Верховного Суду у цивільній справі №496/3134/19 відступила від висновків, що викладені у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 583/3343/19 і постанові Верховного Суду від 15.03.2021 року у справі № 361/392/20 та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 р.), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, банк не може вимагати від [PERSON] заборгованість в частині простроченої плати за обслуговування кредиту. Як вбачається з вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань від 04 липня 2023 року у ній зазначено, що станом на 04.07.2023 р. у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 165994 грн. 76 коп., яка складається із: простроченого боргу ? 102015 грн. 70 коп.; прострочених процентів 23343 грн. 89 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 40635 грн. 17 коп. З долученої до матеріалів справи довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитними договором № G02.10701.008249484 від 24.06.2021 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , станом на 31.08.2023 року, вбачається, що така становить 165994 грн. 76 коп. та складається із простроченого боргу ? 102015 грн. 70 коп.; прострочених процентів 23343 грн. 89 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 40635 грн. 17 коп. Випискою по рахунку № [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] вносив кошти на погашення кредитної заборгованості за кредитними договором №G02.10701.008249484 від 24.06.2021 року. Частина коштів, сплачені позичальником на погашення заборгованості за кредитним договором № G02.10701.008249484 від 24.06.2021 року, зараховувалися банком на погашення плати за обслуговування кредиту, зокрема: 13.08.2021 зараховано платіж у розмірі 2188 грн. 78 коп. та 666 грн. 15 коп.; 21.09.2021 зараховано платіж у розмірі 2118 грн. 17 коп. та 736 грн. 76 коп.; 24.09.2021 зараховано платіж у розмірі 736 грн. 76 коп. та 2118 грн. 17 коп.; 05.11.2021 зараховано платіж у розмірі 666 грн. 15 коп. та 2188 грн. 78 коп.; 29.11.2021 зараховано платіж у розмірі 736 грн. 76 коп. та 2118 грн. 17 коп.; 24.12.2021 зараховано платіж у розмірі 2188 грн. 78 коп. та 666 грн. 15 коп.; 24.01.2022 зараховано платіж у розмірі 736 грн. 76 коп. та 2118 грн. 17 коп.; 24.02.2022 зараховано платіж у розмірі 2118 грн. 17 коп. та 736 грн. 76 коп.; 29.09.2022 зараховано платіж у розмірі 736 грн. 76 коп. та 399 грн. 26 коп., 2118 грн. 17 коп.; 736 грн. 76 коп.; 30.09.2022 зараховано платіж у розмірі 1718 грн. 91 коп. Відтак, загальна сума внесених позичальником коштів на погашення плати за обслуговування кредиту становить 28549 грн. 30 коп. Окрім того, як вбачається із заяви представника позивача [PERSON] про залишення частини позовних вимог без розгляду, відповідачем було сплачено у погашення заборгованості 60000 грн., з яких банком на погашення простроченої плати за обслуговування кредиту було зараховано 28771 грн. 51 коп. Разом з тим, як було зазначено вище, пункти кредитного договору №ГКД-815791.1 від 08.12.2020 року, у яких передбачений обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними, а відтак, у банку не виникало права нараховувати позичальнику плату за обслуговування кредиту. За таких обставин суд приходить до висновку про неправомірність нарахування плати за обслуговування кредиту, при цьому враховує, що кошти, які були зараховані банком як плата за обслуговування кредиту, сплачувалися відповідачем на погашення кредитної заборгованості, а тому повинні зараховуватися банком на погашення заборгованості за тілом та відсотками за користування кредитними коштами. Згідно ч.ч.\~1,2\~ст.\~216\~ЦК України,\~недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Погашаючи заборгованість за кредитним договором, [PERSON] сплатив 57320 грн. 81 коп. (28549 грн. 30 коп. та 28771 грн. 51 коп.), які неправомірно стягнуті як плата за обслуговування кредиту, тому їх слід перерахувати на погашення заборгованості за тілом та відсотками. Однак, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ідея Банк» не повернуті, а також приймаючи до уваги положення статті 1054 ЦК України за змістом якої, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за виключенням сум нарахованої та простроченої плати за обслуговування кредиту. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Таким чином, судові витрати суд присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 931 грн. 99 коп.

Outcome: partial