Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Микуш Д.М., 22.09.2023 звернулась в\~суд із\~позовом до\~відповідача [PERSON] ,\~в якому\~просить звільнити її від сплати аліментів, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 03.07.2023 Сихівським районним судом м. Львова у справі №464/4175/23, на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та не менше 50 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2023 і до досягнення нею повноліття; звільнити її від сплати заборгованості по аліментах з 19.08.2023, які стягуються на підставі вищевказаного судового наказу; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та не менше 50 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 22.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.12.2019 розірвано. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю. На початку війни, побоюючись за життя та здоров`я дочки, разом з нею виїхала до Республіки Італія. Проте у серпні 2022 року повернулись, оскільки відповідач наполягав на тому, щоб дочка пішла навчатися в школу в м. Львові. За домовленістю між сторонами, дочка на період навчання мала проживати тиждень з батьком, а тиждень з мамою. Так, як відповідач фактично проживає та працює у м. Києві, то 20-22 днів на місяць дитина проживала з нею, а решту з відповідачем. В січні 2023 року вона поїхала в Республіку Італію, а дочка залишилася в Україні для продовження навчання, та фактично проживала з батьками відповідача. Коли вона перебувала за кордоном, за заявою відповідача Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з неї аліментів на утримання дочки. На виконання судового наказу вона сплатила на користь відповідача аліменти на загальну суму 6\~468 грн. Після повернення в Україну 13.08.2023 вона забрала дочку, яка перебувала у матері відповідача в с. Звенигорода Львівської області та 30.08.2023 разом із дочкою виїхала до Республіки Італія, де перебуває по даний час. Оскільки дочка, починаючи з 19.08.2023, проживає разом з нею, відвідує навчальний заклад, тому є усі підстави для стягнення з відповідача аліментів на її користь. Водночас, стягнення з неї на користь відповідача аліментів за судовим наказом за таких обставин суперечить положенням ст. 181 СК України, а нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з батьком, не відповідає цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина, а тому, просить припинити стягнення з позивача на користь відповідача аліментів. Окрім цього, оскільки дитина перебуває на її утриманні та враховуючи те, що виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення з неї аліментів триває та буде тривати до закінчення розгляду даної справи, відтак нараховуватиметься заборгованість по аліментах за весь цей період, у зв`язку з чим існує необхідність звільнення її від сплати заборгованості по аліментах. Ухвалою від 29.09.2023 прийнято до розгляду вказаний позов та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Бирка Н.І., 23.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив та просив відмовити у задоволенні такого. Вказав, що починаючи з січня 2023 року дочка [PERSON] проживала з ним та повністю перебувала на його утриманні. Коли дитина навчалась в 1-В класі СЗШ №98 м. Львова, позивачка не надавала жодної матеріальної допомоги на утримання дочки та не приймала участі в її вихованні, у зв`язку з чим був змушений звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів. Оскільки його трудова діяльність зосереджувалася у м. Києві, дочка переїхала разом з ним до Києва, де була зарахована до НВК «Школа І-ІІ ступенів ліцей №38 ім. В.М. Молчанова Шевченківського району м. Києва». Перед початком нового навчального року дочка перебувала на канікулах в його матері в с. Звенигорода Львівського району Львівської області. 19.08.2023 позивачка разом зі своєю матір`ю, використовуючи погрози та фізичну силу, забрала дитину та надалі чинила йому перешкоди у спілкуванні з останньою. Вказав, що 29.08.2023 приїхав за дочкою до місця проживання [PERSON] в смт. Добротвір Червоноградського району Львівської області, проте позивачка та їх дитина були відсутні за цією адресою, а на телефонні дзвінки вона не відповідала. Як стало відомо, 31.08.2023 [PERSON] , без його згоди, шляхом обману, вивезла дочку за кордон, у зв`язку з чим він в подальшому звернувся до Міністерства юстиції України із заявою щодо повернення дитини. Окрім цього, позивачкою не надано доказів щодо зміни постійного місця проживання дитини та доказів, які б підтверджували соціалізацію дитини в іноземній державі. Оскільки дочка проживає з ним, відтак є підстави для стягнення аліментів з матері, а той факт, що дитина тимчасово виїхала за кордон не є підставою стверджувати, що дитини змінила місце проживання з матір`ю. Ухвалою від 09.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позові, просив суд такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволенні позову з огляду на доводи, наведені у відзиві на позовну заяву. У судове засідання представник третьої особи Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Р.Савойник не з`явився, 20.11.2023 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 25.12.2014 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.12.2019 розірвано. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.03.2016 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №747. Судовим наказом\~Сихівського районного\~суду м.Львова\~від 03.07.2023 вирішено стягувати із боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2023 року і до досягнення нею повноліття. На виконання вказаного судового рішення 10.07.2023 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Процишином Д.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72204491. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 26.09.2023, за період з 23.06.2023 до 31.08.2023 [PERSON] нараховано аліменти в сумі 7\~330 грн, з яких 6\~108 грн нею сплачено, що також підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №92 від 22.08.2023. Заборгованість боржника зі сплати аліментів відповідно до вищевказаного виконавчого документа станом на 26.09.2023 становить 1 222,40 грн. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №\~520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №\~686/18140/21 (провадження №\~61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Так, згідно з витягом з Реєстру територіальної громади №2023/008170099 від 10.10.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що також є зареєстрованим місцем проживання відповідача. Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечується сторонами, в січні 2023 року позивачка виїхала до Республіки Італія та повернулася 13.08.2023. Окрім цього, з`ясовано, що дочка сторін протягом 2022-2023 навчального року відвідувала середню загальноосвітню школу №98 у м. Львові. Згідно з повідомленням НВК «Школа І-ІІ ступенів ліцей №38 ім. В.М. Молчанова Шевченківського району м. Києва» від 21.08.2023, [PERSON] зараховано до навчального закладу учнів 2-А класу з 22.08.2023. Окрім цього, встановлено, що також не заперечується стороною відповідача, починаючи з 19.08.2023 дочка сторін [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Згідно даних, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.09.2023, позивачка разом з дочкою перетнула державний кордон України 30.08.2023. Як видно з копій посвідчення проживання [PERSON] та [PERSON] з апостилем та перекладом, позивачка разом з дочкою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії листа від 18.09.2023 з навчально-виховного закладу №1 ім. Альберто Маньці в м. Гросето з апостилем та перекладом, [PERSON] прийнята на навчальний 2023/2024 рік в 2 клас, секція А, зі щотижневими 27-ми годинними навчаннями в початковій школі ім. П`єтро Альді даного НВК, та регулярно відвідує уроки. Згідно з листом Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 29.09.2023, за даними керівників органів управління освітою територіальних громад Львівської області, інформація щодо навчання [PERSON] , [INFO] , відсутня. Враховуючи вищевикладені обставини справи, оскільки дочка сторін проживає разом із позивачкою з 19.08.2023, відтак наявні підстави звільнення останньої від сплати аліментів на утримання дочки на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, у зв`язку чим суд приходить до висновку про припинення стягнення з позивачки на користь відповідача аліментів на утримання дитини, що стягуються на підставі судового наказу, виданого 03.07.2023 Сихівським районним судом м. Львова у справі №464/4175/23. Вирішуючи вимогу позивачки про звільнення її від сплати заборгованості по аліментах, суд виходить з положень ч.2 ст. 197 СК України, згідно з якими за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд погоджується з доводами позивачки про те, що проживання дитини разом з нею є тією істотною обставиною, яка припиняє її обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дитини. Оскільки дочка сторін з 19.08.2023 проживає з матір`ю, відтак позивачку необхідно звільнити від заборгованості по аліментах з 19.08.2023, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 03.07.2023 Сихівським районним судом м.Львова у справі №464/4175/23, на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] . Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки малолітня [PERSON] на даний час проживає разом із матір`ю [PERSON] в Республіці Італія, де відвідує начальний заклад, перебуває на її утриманні, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дитини відповідачем [PERSON] не надано, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Враховуючи наведене вище, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання малолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та не менше 50 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 22.09.2023 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Інші доводи сторін вказаних висновків суду не спростовують та їх не змінюють. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачкою при поданні позову в частині припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 073, 60 грн, а позов задоволено, відтак такі необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки. Окрім цього, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1\~073,\~60\~коп.

Outcome: approved