Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

07 вересня 2023 року позивач [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ), в інтересах якого діє представник - адвокат Заборський Олександр Валентинович, звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - Відповідач, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 435 500 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем, та 28 років працює різальником гарячого металу в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Вказав, що 05 травня 2023 року о 19:02 годині з позивачем стався нещасний випадок, і за наслідками даного нещасного випадку складено Акт форми Н1, та нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Вказав, що у зв`язку з вищезазначеним нещасним випадком, негативною динамікою та прогресуючого перебігу травми [PERSON] первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності з 30 серпня 2023 року по 01 вересня 2024 року, та друга група інвалідності по трудовому каліцтву. Вказує, що згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує постійного стороннього догляду, медикаментозного лікування, ВМП, спеціального медичного догляду, катетер Пеццера, сидіння для ванни стілець туалетний, протипролежневу подушку, коляску кімнатну, прогулочну, столик прикроватний, санаторно-курортне лікування у супроводі за висновком ЛКК, памперси. Зазначив, що позивач втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійні захворювання внаслідок нещасного випадку при виконанні робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві відповідача. Вказав, що внаслідок нещасного випадку істотно погіршився психологічний аспект життя позивача, через хворобу позивач не може слідкувати за побутом вдома, обходити себе, самостійно виконувати будь-які дії у господарстві, все це доводиться робити його дружині і дітям, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих. На час звернення до суду із позовом позивач не може пересуватися самостійно, а тільки за допомогою рідних. У пересуванні позивачу допомагає малолітній син [PERSON] , [INFO] , що негативно відображається на його психологічному стані. Вказав, що з метою уникнення подальшого прогресування хвороби, попередження розвитку біль тяжких ускладнень, які дуже часто виникають при загостренні травм, та для покращення емоційного стану позивачу потрібно активно підтримувати своє здоров`я. Зазначив, що життя позивача змінилося назавжди, його повна реабілітація неможлива, і перспектива в майбутньому переносити ще сильніший біль та незручності, постійно проходити лікування спричиняє позивачу моральні страждання. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача, розгляд справи призначено в судовому засіданні з викликом сторін. В судовому засіданні 25 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено на 17 листопада 2023 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив, що позивач потребує постійного лікування та стороннього догляду. Зазначив, що позивач працював на підприємстві відповідача 28 років, нещасний випадок стався з позивачем саме на підприємстві відповідача, і в Акті зазначено, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності, і встановлено групу інвалідності 30 серпня 2023 року, при цьому позивач має постійно лікуватись. Пояснив, що не може надати відповіді щодо потреби позивача у колясці та милицях, а також не може повідомити про причини звільнення позивача з підприємства. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов, поданому 26 жовтня 2023 року, в якому зазначив, що вина відповідача у настанні нещасного випадку з позивачем та відповідно втратою останнім працездатності відсутня, а тому відповідач не повинен відповідати за моральну шкоду завдану позивачу. Вказав, що позивач, визначаючи розмір моральної шкоди керувався виключно власними переконаннями, не посилаючись при цьому на судову практику, аналогічні випадки, які б слугували певним орієнтиром для обрахування суми стягнення, тощо. Зазначив, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі, який є значно більшим у порівняні з тим, який було стягнуто за результатами розгляду інших справ. Вказав, що зазвичай сума моральної шкоди стягується у розмірі пропорційному до ступеня втрати професійної працездатності, і як правило, становить на 1% втрати працездатності 2 000 гривень. Зазначив, що позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, проте лише на один рік, а тому, на думку представника відповідача, позивач просить стягнути необґрунтовано завищену суму відшкодування моральної шкоди, якої він зазнав зі своєї ж вини за повної відсутності вини відповідача. Крім того вказав, що позивачем у позовній заяві вказано, що згідно рекомендацій МСЕК він потребує, зокрема сидіння для ванни, стілець туалетний, протипролежневу подушку, коляску кімнатну тощо, однак належних доказів на підтвердження цього не надає. Також зазначив, що позивач посилається на неможливість відновлення його стану здоров`я, а також вказує, що не може себе обходити вдома самостійно, проте з Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда вбачається, що він може виконувати надомну працю самостійно, а також вказано, що позивач може пересуватися за допомогою палиці та милиць, а не за допомогою кімнатної коляски, і зазначено, що реабілітаційний потенціал є середнім. Так само про необхідність застосування палиці та милиць а не коляски вказано і у довідці МСЕК, при цьому з медичної картки позивача вбачається, що йому рекомендовано ходу за допомогою милиць в туторі без навантаження на кінцівку до 8-ми тижнів. Крім того вказав, що посилання позивач на необхідність проходження постійного лікування не підтверджені відповідними доказами, і у медичних документах зазначено, що йому потрібно проходити профілактичні заходи- за необхідністю, тобто не обов`язково. Вказав, що зважаючи на те, що позивач отримав травму внаслідок своїх необережних дій за абсолютної відсутності вини відповідача, то останній має на меті надмірно збагатитися за рахунок відповідача, і зважаючи на викладені представником відповідача обставини, суд має встановити відсутність вини відповідача у завданні шкоди позивачу та відмовити повністю у задоволенні позову. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, і станом на 05 травня 2023 року працював на посаді різальника гарячого металу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 12-14). Відомості про звільнення [PERSON] з підприємства відповідача суду не надані. Згідно копії Акту від 16.05.2023 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 05 травня 2023 року о 19:02 годині, встановлено, що безпосередньо на початку правого холодильника (відмітка «0»), який розташовано в становому прольоті дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2 прокатного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з різальником гарячого металу [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав закритий оскольчастий перелом зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки. Гемартроз правого колінного суглобу. Больовий синдром. Згідно Класифікатора вищевказана травма відноситься до категорії тяжка (а.с. 9-11). Відповідно до п.7 Акту встановлено, що нещасний випадок з різальником гарячого металу дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Також, згідно п. 5 вказаного Акту встановлено, що видом події є падіння потерпілого під час пересування, а також вказані причини: основна - організаційна: невиконання вимог інструкцій з охорони праці; супутні - організаційна: невиконання посадових обов`язків. Крім того, вказаним Актом встановлено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці є: [PERSON] , різальник гарячого металу дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який не піклувався про власну безпеку та здоров`я, а також при пересуванні по території підприємства не користувався перехідним містком та пішохідною доріжкою, чим порушив вимоги п.п.1.2.4, 1.6.1 «Інструкції з охорони праці для різальника гарячого металу, різальника гарячого металу (бригадира), сортопрокатного цеху №2» ОП.082.05.22; [PERSON] , старший майстер основної виробничої дільниці дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який не забезпечив виконання термінових заходів з надання допомоги постраждалому та не контролював виконання підлеглим персоналом вимог нормативних актів з охорони праці і посадових інструкцій, чим порушив вимоги п.п. 6.2.21, 6.2.31 «Посадової інструкції старшого майстра основної виробничої дільниці дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2» ПІ 082.1222.2.049. 30 серпня 2023 [PERSON] при первинному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності з 30 серпня 2023 року по 01 вересня 2024 року, встановлена друга група інвалідності з 30 серпня 2023 року до 01 вересня 2024 року, з переоглядом 01 серпня 2024 року, у зв`язку з трудовим каліцтвом, з ураженням ОРА, визначені потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, ВМП, палиця, милиці. санаторно курортне лікування. Також вказано, що [PERSON] протипоказані всі види праці в звичайних умовах виробництва, що підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12 ААА №121977 від 30 серпня 2023 року, серії 12ААГ №555057 від 30 серпня 2023 року (а.с.6-7). У зв`язку з отриманою травмою [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого (а.с.24). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 05 травня 2023 року, під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», [PERSON] первинно встановлена втрата професійної працездатності 65%, та встановлено другу групу інвалідності, до 01 вересня 2024 року, з переоглядом 01 серпня 2024 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого трудового каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 65%, із встановленням другої групи інвалідності, строковість визначеного відсотку втрати професійної працездатності та строковість встановлення групи інвалідності, наявність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, також судом враховується, що позивач втратив працездатність у віці 51 року, і враховуючи вказане суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 250 000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Також, згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 01 вересня 2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Заборським О.В. було укладено договір про надання правової допомоги, додано розрахунок витрат на правничу допомогу з детальним описом наданих адвокатом послуг, та копія квитанції про оплату позивачем вказаних послуг в розмірі 9000 гривень (а.с. 16 -17, 20, 21). З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 9 000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2 500 гривень.

Outcome: partial