Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

10\~жовтня 2023\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ-ВК", про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу директора ТОВ "Світ-ВК" № 16-к від 20 березня 2023 року позивач з 21 березня 2023 року була прийнята на посаду головного бухгалтера зазначеного підприємства. 21 квітня 2023 року звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (Наказ №24-к від 20 квітня 2023 року). В день звільнення та по теперішній час з позивачем не було проведено розрахунку по заробітній платі та не виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку. Позивач неодноразово зверталась до директора товариства, в усній та письмовій формі, з проханням провести розрахунок, проте конкретної відповіді так і не отримала. Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та розрахунку заробітної плати за квітень 2023 року позивачу нараховано 11 515грн. 00коп.. Згідно розрахунку заробітної плати за квітень 2023 року ТОВ "Світ-ВК" заборгувало позивачу 10 575 грн. 00коп. заробітної плати за фактично відпрацьовані години та 940 грн.00коп. нарахування компенсації невикористану відпустки. Після відрахування податків сума заборгованості становить 9 269 грн. 58 коп. Крім того, відповідно до ст. 117 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 квітня 2023 року по 05 жовтня 2023 року включно в розмірі 76 588 грн. 64 коп. (119 робочих днів х 643 грн.60коп. (середньоденна заробітна плата) = 76 588 грн. 64 коп.) Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі з викликом (повідомленням) сторін по справі. (а.с. 58-59) В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про місце та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 27 листопада 2023 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала в ТОВ "Світ-ВК" на посаді головного бухгалтера в період з 21 березня 2023 року по 21 квітня 2023 року, що підтверджується копією трудової книжки, копією Трудового договору та копією Наказу №6 від 25 квітня 2023 року про прийняття на роботу. (а.с. 6-16, 27, 28) Відповідно до копії Трудового договору від 21 березня 2023 року укладеного між ТОВ "Світ-ВК" в особі директора [PERSON] та [PERSON] , позивач прийнята на посаду головного бухгалтера із заробітною платою в розмірі 14 100грн. 00коп. в місяць. (а.с. 27) З індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (Форма ОК-7) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, сформованого 22 серпня 2023 року встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ-ВК» (код ЄДРПОУ 40992659), нараховано [PERSON] заробітну плату в березні та квітні 2023 року. Розмір нарахованої працедавцем заробітної плати працівнику [PERSON] становить 11 515грн. 00коп.. (а.с.24-26) Із розрахунку заборгованості по заробітній платі встановлено, що заборгованість ТОВ "Світ- ВК" по заробітній платі головного бухгалтера [PERSON] , станом на 21 квітня 2023 року з урахуванням компенсації за невикористану відпустку та за мінусом податків, становить 9 269 грн. 58 коп. (а.с. 54-55) 10 жовтня 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Відповідно до статті 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 4 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, що відповідає вимогам ст. 38 КЗпП України. Відповідач не спростував обставини викладені позивачем у позовній заяві. Отже, позивачем доведено, що відповідач не виконував законодавство про працю, не провів розрахунку працівника у день звільнення, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Ст.116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що\~ не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Вказана позиція щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні міститься у правовому висновку Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у справі №6-64цс13. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 27\~КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з висновку Постанови Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі за №6-144ц13, яка має враховуватись судами загальної юрисдикції відповідно до ст.360-7 ЦПК України, що нездійснення роботодавцем виплати належних звільненому працівникові сум у день звільнення (стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення, видачі судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 квітня 2023 року по 05 жовтня 2023 року включно в розмірі 76 588 грн. 64 коп. (119 робочих днів х 643 грн.60коп. (середньоденна заробітна плата) = 76 588 грн. 64 коп.) Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача, підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовними вимогами про середнього заробітку за час затримки розрахунку. За правилами ст. 141 ЦПК України - з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, а саме за позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі.

Outcome: approved