Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить суд встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, а саме в період з квітня 2014 року до [INFO] , посилаючись на необхідність прийняття спадщини. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що після смерті [INFO] [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 10.09.1993 та свідоцтва про право на спадщину від 04.10.2018, а також у вигляді вкладів в АТ «Державний ощадний банк України». У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 23 лютого 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю факту проживання її зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, її батьки померли у 1987 році та у 2004 році, а у 2014 році помер і її чоловік, тому [PERSON] та [PERSON] замінили їй батьків та були для неї сім`єю. Вони проживали однією сім`єю з квітня 2014 року по [ADDRESS] та були пов`язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, який витрачали на продукти харчування, одяг та інші сімейні потреби, мали взаємні права та обов`язки як члени сім`ї. Саме вона займалася організацією поховання [PERSON] , однак за життя останній заповіт не склав, спадкоємці першої-третьої черги у нього відсутні, а тому вона вважає себе спадкоємцем четвертої черги. З метою захисту спадкових прав, просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду,\~відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 17 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] про залучення до справи в якості третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог. Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] , із виключенням її зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору . Ухвалою суду від 27 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13 травня 2022 року розгляд справи ухвалено проводити в режимі відеоконференції з представником відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 11 січня 2023 року за клопотанням позивача провадження у справі зупинено на підставі п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України до залучення до участі у справі правонаступника (ів) відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] ; витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Святецької І.В. належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №182/2022. Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року провадження по справі поновлено. Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року залучено правонаступника відповідача [PERSON] [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Морозов Є.Є. вимоги позову підтримали з підстав, викладених у тексті позовної заяви, наполягали на задоволенні вимог. Позивач [PERSON] суду пояснила, що з моменту заселення вони жили як сусіди з [PERSON] , а з квітня 2014 року вона жила як донька з померлими [PERSON] та [PERSON] у їх же квартирі. У 2018 році померла [PERSON] , дружина [PERSON] , вона займалася її похованням, а потім уже в 2020 році і сам [PERSON] помер. Жила вона з ними в квартирі [ADDRESS] , а її квартира [ADDRESS] поруч, у них квартири в одній перегородці. Донька жила окремо, у квартирі [ADDRESS] , вона до доньки заходила тричі на день, годувала її, бо у доньки розумова відсталість, тому вона читати та писати не могла, але могла сама себе обслуговувати. У нею з [PERSON] та [PERSON] бюджет був сумісний, всі пенсії були спільні, пенсія доньки теж туди входила. Вона мешкала у них в залі, а [PERSON] в спальні, останнім часом [PERSON] не ходила, бо у неї був перелом. Вона допомагала їм, а потім лише [PERSON] по господарству, готувала їжу, купувала продукти. Потім займалася ритуальними послугами, коли померла [PERSON] та отримала після її смерті на поховання кошти у відділі соціального захисту. Влаштовувала поминальні обіди після смерті [PERSON] . У [PERSON] за життя розмір пенсії складав 4\~000,00 грн., у [PERSON] 2\~000,00 грн., її пенсія була 1\~500,00 грн., у доньки пенсія 2\~000,00 грн., по догляду за дитиною вона отримує 1\~100,00 грн. Комунальні платежі за помешкання вона оплачувала з Приват24, за необхідності може надати письмові докази. Представник відповідача виконкому Саксаганської районної у місті ради звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] адвокат Колесник Д.Ю. вимоги позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Суду пояснив, що [PERSON] не була кровною родичкою [PERSON] , однак вона бувала у м. Кривому Розі і неодноразово відвідувала їх. Вона не знала про смерть [PERSON] , уже дізналась після поховання і в похороні участь не брала. Лише одноразово було встановлено зв`язок з [PERSON] у [PERSON] через [PERSON] та через поліцію. В обґрунтування відзиву на позов (том 2 а.с. 138-141) зазначено, що [PERSON] повністю заперечує проти заявлених вимог. [INFO] батьком померлого спадкодавця [PERSON] та його бабуся [PERSON] уклали шлюб, до цього вони проживали разом без реєстрації шлюбу. Саме тому його мати [PERSON] та померлий [PERSON] з дитинства мешкали разом та вважала себе однією сім`єю, спілкувалися як брат та сестра до самої його смерті. Після одруження [PERSON] вони вважали себе однієї родиною і з його дружиною [PERSON] , підтримуючи один одного усе життя. Родина [PERSON] добре спілкувалася з родиною [PERSON] , тому їм добре відомо обставини проживання та спілкування між собою [PERSON] . Твердження позивача про те, що родина [PERSON] замінила їй батьків нічим не підтверджена, оскільки батьки її померли більше 10 років тому до факту нібито сумісного проживання з [PERSON] . Факт наявності у позивачки дітей, зокрема недієздатної доньки 1978 р.н., яка мешкала у спірний період з нею та була зареєстрована за однією адресою з позивачкою, остання намагається приховати та не вказує жодного слова про своїх дітей та взагалі про їх існування. Вказане свідчить про те, що позивач маючи родину, мешкала разом з чоловіком та донькою по [ADDRESS] , а після смерті чоловіка там же з донькою. Позивач та померлий [PERSON] були лише сусідами, інколи спілкувалися між собою, проте ніколи не проживали разом та однією сім`єю ніколи не були. При цьому родина [PERSON] були людьми військової професії, жили усамітнено та сторонніх людей в родину, до себе не впускали. До того ж вони вели заощадливий спосіб життя, мали особистий бюджет, здійснювали накопичення у банку та навіть скаржилися [PERSON] на прохання [PERSON] позичити їй гроші, на що вони їй відмовили. При цьому факт смерті [PERSON] позивач вирішила приховати від [PERSON] , розуміючи про відсутність дітей та кровних родичів у [PERSON] , неправомірно забрала собі всі документи на квартиру померлого, його ощадні книжки, свідоцтво про смерть та інші документи і утримує у себе також ключі від його квартири, яка їй не належить. Витрати на поховання, проживання по сусідству при наявності власного житла та надання спадкодавцю допомоги в догляді та по господарству, не можуть ототожнюватись із проживанням однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини згідно ст. 77 ЦПК України. Зазначено, що з 2014 року [PERSON] є опікуном своєї недієздатної доньки та не могла проживати за адресою, відмінною від адреси фактичного проживання її підопічної, про що теж нею приховано у тексті позовної заяви. Тому за відсутності доказів на підтвердження заявлених вимог просить відмовити у задоволенні позову. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] . З 1986 року мешкає у цьому будинку і з цього часу знає [PERSON] , вона живе на 8-му поверсі будинку. Знала вона також і [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] померла у 2018 році, а [PERSON] у 2020 році. Коли у [PERSON] у 2016 році помер чоловік, вона переїхала у квартиру [PERSON] вона жила там у кімнаті своїй, а [PERSON] жили у вітальні. Петренки відносились до позивачки як до доньки, вони разом з [PERSON] мали спільний бюджет. Вона у той час працювала, продавала продукти у кіоску, і до неї приходили скуплятися [PERSON] разом з [PERSON] [PERSON] називала [PERSON] дочкою, а [PERSON] називала [PERSON] або по імені та по батькові, або батьками. [PERSON] у [PERSON] мила посуд, готувала їжу, прала одежу, прибирала та допомагала їм ходити до лікарні. Донька [PERSON] мешкала в квартирі [ADDRESS] в могла сама за собою доглядати. Похованням [PERSON] займалася [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] вона 2-3 рази на тиждень приходила в гості до них і двері у їх квартиру відчиняла їй [PERSON] . Донька [PERSON] телефонувала їй, її доньці та сину. [PERSON] казала їй, що [PERSON] сплачує комунальні послуги за квартиру, разом з ними їздила за продуктами, [PERSON] розраховувалась за продукти. Вона особисто бачила особисті речі [PERSON] у квартирі [PERSON] там був халат її, взуття, жилетка, куртка, в кімнаті та прихожій. Зборами коштів на поховання [PERSON] також займалася [PERSON] . Допитана у судовому зсіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вони сусідки з позивачкою [PERSON] , вона мешкає у квартирі [ADDRESS] та знає [PERSON] з 1986 року. [PERSON] та його дружину знає з моменту заселення у будинок. [PERSON] та [PERSON] сприймали [PERSON] як доньку, вона у них почала мешкати десь з березня-квітня 2016 року, після смерті свого чоловіка. Різниця у віці між [PERSON] та [PERSON] десь у 20 років. Коли вона приходила до [PERSON] , то вона виходила з 15-ї квартири, бо жила там. [PERSON] говорила, що [PERSON] допомагає їм, доглядає за ними, робить покупки. В квартирі [ADDRESS] жила донька [PERSON] , яка є інвалідом, однак могла сама себе обходити. Всю домашню роботу виконувала [PERSON] , готувала їжу, прибирала і т.д. В 2018 році померла [PERSON] , а в 2020 році помер [PERSON] . Похованням їх займалася [PERSON] . За весь час проживання до [PERSON] родичі ніякі не приїжджали, вона з ними спілкувалася та була у [PERSON] у гостях. [PERSON] за життя казав, що майно його залишиться тому, хто його доглядає, тобто [PERSON] . Вона товаришувала з [PERSON] і з [PERSON] Вона за фахом лікар і часто надавала медичну допомогу [PERSON] . Петренки називала [PERSON] донькою, а вона їх батьками. Вислухавши доводи учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , а [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8, 10 копі свідоцтв). За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10 вересня 1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2018 року належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 11-15 копії свідоцтв, витягів, техпаспорту) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2018 року банківські вклади у ПАТ КБ «Приватбанк» і ПАТ «Державний ощадний банк України (а.с. 16-18 копія свідоцтва, витягів) [PERSON] звернулась 21 серпня 2020 року до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , однак постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 20 копія постанови). [PERSON] 29 грудня 2020 року звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , вказавши себе сестрою померлого, однак постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявником не надано документального підтвердження факту родинних відносин між нею та спадкодавцем (а.с. 71 копія постанови). Інші заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у матеріалах спадкової справи № 48/2020, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , відсутні (а.с. том 1 а.с. 45-76 копія спадкової справи). Статтею 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статтею 1218 ЦК України). Частиною п`ятою статті 1268\~ЦК України визначено, що спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3\~СК України про\~те,\~що сім`ю\~складають особи,\~які спільно\~проживають,\~пов`язані\~спільним побутом,\~мають взаємні\~права та\~обов`язки.\~Зазначений п`ятирічний\~строк повинен\~виповнитися на\~момент відкриття\~спадщини і\~його необхідно\~обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України) Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України підлягає встановленню два юридичних факти: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Установивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази, показання свідків та пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту проживання однією сім`єю з померлим [INFO] [PERSON] протягом п`яти років на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , визнавши, що відносини [PERSON] та [PERSON] носили характер сімейних, як доньки та батька, вони були пов`язані зі спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено про відшкодування судових витрат, вони залишаються за нею.

Outcome: approved