Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований у с. Велика Бушинка Вінницького району Вінницької області. За життя [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів своєму сину - позивачеві. Мати позивача та дружина покійного [PERSON] , яка мала право на обов`язкову частку у спадщині, відмовилася від усіх спадкових прав на користь [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька. 02.08.2023 державним нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що належали батькові позивача. Однак, державним нотаріусом 05.08.2023 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав покійному батькові, у зв`язку із відсутністю у правовстановлюючому документі підпису та печатки посадової особи, яка видала такий документ. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача Немирівської міської ради - міський голова Качур В.М. в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що батьками [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.1988, є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. В. Бушинка Вінницького району Вінницької області. 14.05.2018 [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого, він усе своє майно заповів [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.2023, спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , якому видані вказані свідоцтва на земельні ділянки з кадастровими номерами 0523080800:04:001:0185 та 0523080800:04:001:0186, площею по 0,25 га кожна, що розташовані за адресою. [ADDRESS] . Разом із тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №790/02-14 від 05.08.2023, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] , у зв`язку із відсутністю у правовстановлюючому документі (свідоцтві № [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок, видане 25.01.1988 виконавчим комітетом Великобушинської сільської ради) підпису та печатки посадової особи виконавчого комітету Великобушинської сільської ради. Відповідно до матеріалів спадкової справи №50/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] яка має відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , своєю заявою від 17.03.2023 відмовилася від прийняття спадщини за законом та від обов`язкової частки у спадщині. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved