Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

29 червня 2023 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту визнання батьківства та зобов`язання внести зміни в актовий запис про народження. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що народилася [INFO] . Її дівоче прізвище було [PERSON] . Скільки себе пам`ятає заявник, вона була єдиною дитиною в сім`ї та проживала зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] . Про те, що батьки одружилися вже після її народження [INFO] , заявник дізналася, будучи дорослою. 09 вересня 1999 року заявник вийшла заміж і відповідно змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] помер батько [PERSON] . Переглядаючи документи після смерті батька, заявник виявила, що у свідоцтві про народження запис про батька відсутній. Спору про право на спадкове майно у заявника немає, оскільки батько ще 01 червня 2011 року посвідчив заповіт про те, що все майно, яке буде належати йому, він заповідає [PERSON] . Заявник вказує, що для неї важливо, щоб були поновлені її особисті, а не тільки майнові права, тобто важливо, щоб було юридично підтверджено, що вона є дочкою свого батька. Заявник виросла в сім`ї, в якій був батько [PERSON] і не просто був, а любив її, піклувався про неї та називав дочкою. За таких обставин заявник просить встановити факт визнання батьківства, а саме що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Калуський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис про народження № 23 від 01 червня 1967 року, записавши в графі «батько» - [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2023 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною заявою. У судовому засіданні, призначеному на 19 вересня 2023 року, заявник вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. У судове засідання, призначене на 27 листопада 2023 року, заявник не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не прибув, у письмових поясненнях вирішення заяви покладає на розсуд суду, розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника. Свідок [PERSON] , будучи допитаною у судовому засіданні, суду пояснила, що є сусідкою заявника, остання живе у будинку з 2004 року. Знала батьків [PERSON] , маму якої звали [PERSON] , а батька - [PERSON] . Батьки Неоніли часто приїжджали до неї. Після смерті матері заявника батько почав жити разом з дочкою [PERSON] . Інших братів або сестер у заявника немає. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є мати [PERSON] (а.с.5). [INFO] [PERSON] , [INFO] , одружилася з [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с.6-9). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя, 15 лютого 1969 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.10-11). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.12). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 13). 01 червня 2011 року було складено заповіт, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усі належні йому майнові права, а також усе майно, що належить йому, на яке він за законом буде мати право, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, він заповідає [PERSON] (а.с. 14-15). Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надіслано лист, яким повідомлено про те, що в архіві відділу зберігається актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки села Сівка-Войнилівська Калуського району Івано-Франківської області № 23, який складений 01 червня 1967 року виконкомом Сівко-Войнилівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області. Відомості про батька у цьому записі відсутні. Однак, провівши перевірку за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, повідомляють, що наявність в ДРАЦСГ актового запису про шлюб [PERSON] та матері заявниці [PERSON] , 1941 року народження, уродженки села Цвітова Калуського району Івано-Франківської області. Актовий запис про шлюб № 18 зареєстрований 02 вересня 1961 року виконкомом Мартинівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області. Даний шлюб припинено 12 квітня 1967 року відділом ДРАЦС Калуського міськвиконкому Івано-Франківської області. Після розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Заявниця [PERSON] народилася [INFO] . В актовому записі про повторний шлюб матері [PERSON] з [PERSON] № 8, який зареєстрований 15 лютого 1969 року у виконкомі Сівко-Войнилівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області в графі 9 «Чи має дітей» вказано, що наречений [PERSON] не має дітей, а наречена [PERSON] має дітей (а.с.31-32, 42-43, 46-47). Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини другої-третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини після досягнення нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до державних органів запису актів громадянського стану. У статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР 1969 року зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що визначений у Цивільно-процесуальному кодексу України перелік фактів,\~які встановлюються\~судом,\~не є\~вичерпним.\~За наявності\~зазначених умов\~суд \~може встановлювати\~й інші\~факти,\~що мають\~юридичне значення,\~наприклад,\~ факти\~визнання батьківства\~щодо дітей,\~які народилися\~до 1\~жовтня 1968\~року;\~ батьківства;\~реєстрації батьківства;\~факти прийняття\~ спадщини,\~встановлення місця\~ відкриття\~ спадщини\~ та\~фактів володіння\~будівлею на\~праві приватної\~власності. Згідно пункту 15 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Як зазначено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», що була чинною на час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 "положення про встановлення батьківства, викладені у ч. 3 ст. 53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин". Згідно з пунктами 6,7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР», правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №570/2797/13-ц від 24 жовтня 2018 року, аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року справа № 643/12494/16. Оскільки датою народження заявника є 1967 рік, то факт батьківства може бути встановлений лише в судовому порядку, так як мати заявника та особа, яку заявник вважає своїм батьком, вже померли. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки факт, який просить встановити заявник, підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом, даний факт має для заявника юридичне значення, іншого порядку встановлення даного факту немає, тому вимоги заяви про встановлення факту визнання батьківства підлягають задоволенню. Щодо вимоги заяви про зобов`язання Калуський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис про народження № 23 від 01 червня 1967 року, записавши в графі «батько» - [PERSON] , то суд вважає, що судове рішення про встановлення факту визнання батьківства є підставою для внесення відповідних змін в актовий запис про народження, тому дана вимога заявлена передчасно і, відповідно, задоволенню не підлягає. На підставі частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати заявникам не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial