Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

22 травня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок помилкової платіжної операції, що мала місце 11 квітня 2023 року о 20:36 год. по кредитній картці № [NUMBER] через систему UKR KYIV mobile banking: № [NUMBER] та № [NUMBER] , а саме: суму кредиту 31000,00 грн., комісії 328,00 грн., відсотків за користування кредитом станом на 20.05.2023 року в розмірі 450,33 грн. та стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок помилкової платіжної операції, в сумі 10000,00 грн. (а.с.1-10). Ухвалою судді від 23 травня 2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.22-23). 25 травня 2023 року [PERSON] надала до суду позовну заяву у новій редакції та сплатила судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. Позивачка свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 24 травня 2019 року між сторонами шляхом підписання заяви-згоди на приєднання, встановлення відновлювальної кредитної лінії був укладений договір комплексного банківського обслуговування, згідно якого в установі ТВБВ №10013/2015 ОПЕРВ м. Самбір позивачці було відкрито зарплатний рахунок та відновлювальну кредитну лінію в розмірі 30000,00 грн. та відповідно видано дві пластикові карти для здійснення платежів по зарплатному і кредитному рахунках. В установі банку на мобільний телефон позивачки була встановлена система банківського обслуговування (система ДБО «Ощад 24/7», mobile banking) та зафіксований фінансовий номер мобільного телефону [NUMBER] . 11 квітня 2023 року о 20:36 год. через систему UKR KYIV mobile banking не позивачкою, не через її фінансовий номер, з кредитної картки № [NUMBER] було ініційовано отримання кредитних коштів та проведено два перекази коштів: №222814 30010001 в сумі 25000,00 грн. та №222815 30010001 в сумі 6800,00 грн. на невідомі їй рахунки, про що надійшло повідомлення на її фінансовий номер телефону. Оскільки в той час позивачка не проводила жодних платіжних операцій, вона о 20:41 год. зателефонувала на гарячу лінію Ощадбанку та заявила про здійснені операції та про необхідність заблокування проведення платіжної операції. Однак менеджером банку у блокуванні платіжної операції було відмовлено. В подальшому позивачка о 21:23 год., о 22:14 год. ще телефонувала на гарячу лінію Ощадбанку з проханням провести службове розслідування та наданням виписки по рахунку. 12 квітня 2023 року вона подала заяву до Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області. Цього ж дня звернулася з письмовою заявою до відділення ТВБВ №10013/2015 ОПЕРВ м. Самбір про проведення службового розслідування щодо крадіжки коштів х її картки та припинення нарахування відсотків на суму кредиту, який вона не отримувала. Її заява була залишена банком без задоволення. На час звернення до суду відповідач продовжує нараховувати їй заборгованість, що складає: суму кредиту 31000,00 грн., комісію 328,00 грн., відсотки за користування кредитом станом на 20.05.2023 року в розмірі 450,33 грн. Позивачка вважає, що відповідачем не виконані умови укладеного договору, так як внаслідок своєї недбалості по незабезпеченню належної безпеки та охорони її особистих даних, неналежного функціонування системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7», банк дозволив шахраям 11.04.2023 року отримати нібито від її імені кредит та вчинити переказ з її кредитного рахунку. Інформацію про логін, пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер картки, з якої були вкрадені грошові кошти вона нікому не повідомляла. Свої зобов`язання за договором виконала. Разом з тим, банком не заблоковано карту після її повідомлення, не проведено відповідного розслідування за її заявою, не забезпечено належне функціонування Системи ДБО, тобто порушені вимоги до ст. 67, 68 Закону України «Про платіжні послуги». Відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» банк повинен відшкодувати збитки, що виникли внаслідок порушення ним умов договору. Також позивачка вважає, що внаслідок помилкової платіжної операції, виконаної відповідачем, їй заподіяно моральну шкоду, яка полягала в тому, що вона перенесла стрес, змушена була заблокувати доступ до зарплатного рахунку і була позбавлена можливості розпоряджатися своєю заробітною платою, перенесла емоційні переживання, які посилилися необхідністю сплачувати проценти за не отримання грошові кошти. Заподіяну моральну шкоду позивачка визначила у розмірі 10000,00 грн. Позивачка просить суд стягнути з відповідача вказану заподіяну шкоду, моральну шкоду та судові витрати (а.с.26-36). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.38). 15 червня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому, відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Дійсно, в рамках договору комплексного банківського обслуговування від 24 травня 2019 року між сторонами укладений кредитний договір, [PERSON] встановлений кредитний ліміт у розмірі 30000,00 грн. Позивачка за своїм фінансовим номером телефону [NUMBER] створила обліковий запис в системі дистанційного банківського обслуговування АТ «Ощадбанк» - мобільному додатку «Ощад24/7». 11 квітня 2023 року о 20:36 год. через систему дистанційного банківського обслуговування mobile banking «Ощад 24/7» за картою № [NUMBER] відбулась 2 успішні операції з переказу коштів з рахунків позивачки на суму 25000,00 грн. та 6800,00 грн. Зазначені операції підтверджувалися біометрією або кодом доступу, який встановлюється при першому вході або в налаштуваннях безпеки та направленням СМС-повідомлень 11.04.2023 року під час проведення спірних операцій, виключно на фінансовий номер позивачки. В своїх письмових поясненнях, наданих банку від 12.04.2023 року [PERSON] зазначила, що напередодні, а саме 10.04.2023 року, під час входу в додаток «Ощад 24/7» на сайті банку виникла помилка, у зв`язку з чим вона не змогла зайти в додаток щоб перевірити стан рахунку та зателефонувала на гарячу лінію банку, де їй запропонували перейти у телеграм канал та вести переписку із Чат-ботом. Проте, інформацію де вона отримала посилання на канал зв`язку позивачка не вказала. Доказів того, що вона спілкувалася з офіційним представником банку позивачка не надала. Із аудіо запису розмови [PERSON] з менеджером Кол-центру банку вбачається, що [PERSON] у переписці з Чат-ботом 10.04.2023 року надала останні чотири цифри своєї платіжної картки, пін-код до неї, який є однаковим як для зарплатної картки так і для кредитної, а також одноразовий код доступу для входу в додаток «Ощад 24/7», який надійшов на її фінансовий номер. На що представник Кол-центру банку повідомила [PERSON] , що вона вела переписку з шахрайським чат-ботом, оскільки працівники банку не запитують у клієнтів інформацію про пін-код та одноразові коди. Крім того, позивачка працювала у відділенні АТ «Ощадбанк», отже була обізнана з правилами користування платіжними картками, зокрема про те, що якщо інформація про ПІН-код, CVV2/CVC2 та інші реквізити картки стали відомі стороннім особам, клієнт повинен терміново про це повідомити банк. Згідно даних банківських протоколів щодо здійснення [PERSON] операцій 10.04.2023 року о 21:24 год. та о 21:36 год. на фінансовий номер телефону [NUMBER] надходили смс-повідомлення із одноразовими кодами для входу в систему ДБО «Ощад 24/7». І вже о 21:40 год. 10.04.2023 року відбувся вхід клієнта у додаток через пристрій ASUS_AI2201_D, реєстрація входу у який була закрита 11.04.2023 року о 20:44 год. В заяві до поліції [PERSON] зазначила, що 10.04.2023 року вона цікавилася даними в додатку «Ощад 24/7», після чого їй прийшло повідомлення зайти в чат-бот телеграм, для підтвердження вона ввела пін код зарплатної карти, а не кредитної, з якої були зняті кошти. Пін код однаковий на обох картках. Отже позивачка, вводячи дані своєї платіжної картки, розголосила дані своїх платіжних карток третім особам, що дало змогу останнім здійснити списання коштів з її рахунку. З запитом на блокування платіжних карток [PERSON] звернулася після успішного проведення банківських переказів, а тому зупинення банком операцій було неможливим. На підставі [PERSON] банком було проведено перевірку здійснення несанкціонованого переказу, внаслідок якої встановлено, що операції з використанням Інтернет ресурсу було проведено коректно з використанням всіх необхідних реквізитів платіжної картки, з правильним введенням паролів, які відомі лише клієнту та були направлені на номер мобільного телефону, які стали відомі третім особам. Отже відповідач не несе відповідальності за дані операції, банком не порушено умов договору. Відсутність протиправних дій з боку банку, відсутність доказів заподіяної моральної шкоди позивачці, є підставами для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди (а.с.48-54). Ухвалою суду від 04 липня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача, витребувано додаткові докази (а.с.91-92). Ухвалою суду від 21.09.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.140). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначенні у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що хоча працювала в АК «Державний ощадний банк України», але не тривалий час та давно, тому вважала, що її не можна вважати такою, що є спеціалістом у банківській сфері. Зауважила, що інформацію про логін, пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер кредитної картки, з якої були вкрадені грошові кошти вона нікому не повідомляла. Саме банк винен у тому, що не забезпечив належної безпеки та охорони її особистих даних, неналежного функціонування системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7», і таким чином дозволив шахраям 11.04.2023 року отримати нібито від її імені кредит та вчинити переказ з її кредитного рахунку. Також повідомила, що з метою уникнення нарахування процентів на заборгованість, вона внесла на рахунок банку 31800,00 грн. Представник позивачки адвокат Бобак О.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Вважала, що саме банк повинен проводити моніторинг платіжних переказів, захищати інформацію, персональні дані клієнта, забезпечувати надійність роботи мобільного додатку, чого в даному випадку зроблено не було. Банк повинен реагувати та припиняти роботу чат-ботів, які не його офіційними, щоб клієнти не потрапляли в такі ситуації. Представник відповідача адвокат Дільний Н.З. посилався на те, що саме клієнт банку несе повну відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних, а також за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до розголошення ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. В даному випадку позивачка своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24 травня 2019 року між сторонами шляхом підписання заяви-згоди [PERSON] на приєднання, встановлення відновлювальної кредитної лінії, був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір), згідно якого в установі ТВБВ №10013/2015 ОПЕРВ м. Самбір позивачці було відкрито зарплатний рахунок та відновлювальну кредитну лінію в розмірі 30000,00 грн. та відповідно видано дві пластикові карти для здійснення платежів по зарплатному і кредитному рахунках (а.с.13-15). Умовами Договору передбачено, зокрема, : ?пунктами 9.15 - 9.16 клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про пароль, картковий пароль, ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання логіна, пароля, карткового пароля несе виключно клієнт. Клієнт несе ризик за негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефону, номер якого визначений в заяві.; ?п. 9.17 клієнт усвідомлює та приймає на себе ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у мобільних додатках за допомогою технології біометрії; ?п. 9.18 будь-яку особу, що використала біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до системи ДБО (у тому числі технології Touch ID, Face ID) банк безумовно вважає клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися; ?п. 17.1.1 банк здійснює дистанційне обслуговування клієнта за допомогою дистанційних каналів обслуговування, зокрема за допомогою Чат-БОТ, системи ДБО та всіх його каналів обслуговування; ?п. 17.1.5 сторони домовилися, що послідовне введення одноразового цифрового паролю, отриманого на номер мобільного телефону, повідомленого клієнтом банку, в порядку та спосіб, визначений договором або ідентифікація клієнта шляхом біометрії, є аналогом власноручного підпису клієнта; ?п. 17.3.8 банк не несе відповідальності за наслідки операцій в Системі ДБО, здійснених з використанням облікового запису клієнта. Відповідальність за такі операції несе клієнт (а.с.58-65). Позивачка за своїм фінансовим номером телефону [NUMBER] створила обліковий запис в системі дистанційного банківського обслуговування АТ «Ощадбанк» - мобільному додатку «Ощад24/7», що сторонами не заперечується. З копії виписки по вказаному картковому рахунку вбачається, що 11 квітня 2023 року о 20:36 год. через систему UKR KYIV mobile banking з кредитної картки № [NUMBER] було ініційовано отримання кредитних коштів та проведено два перекази коштів: № 222814 30010001 в сумі 25000,00 грн. та № 222815 30010001 в сумі 6800,00 грн. (а.с.11). У зв`язку із таким несанкціонованим перерахуванням коштів з її рахунку невідомими особами [PERSON] звернулась із заявою до органів поліції. Так, згідно Талону-повідомлення № 2396 від 12.04.2023 року 11 квітня 2023 року о 21:05 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11.04.2023 року о 21:04 заявниця [PERSON] повідомила, що списані гроші без її підтвердження з карти Ощадбанк № [NUMBER] , перша сума 25 тис. грн., та ще 6800 грн. Сума була переказана на іншу картку номер невідомо. Зі слів заявниці вона вчора цікавилася даними в додатку «Ощад 24/7», після чого їй прийшло повідомлення зайти в чат-бот телеграм, для підтвердження і вхід заявниця ввела пін-код заробітної картки, а не кредитної. Пін-код однаковий на обох картках (а.с.78). З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 12023141290000325, внесення відомостей про яке відбулось 12 квітня 2023 року, вбачається, що воно розпочато за заявою [PERSON] , а кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч. 3 статті 190 КК України за фабулою, що невідома особа, 11.04.2023 року о 20:36 год. шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки зняла з кредитної картки № [NUMBER] грошові кошти в сумі 32800 грн., чим спричинила [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму (а.с.12). 13 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до АТ «Ощадбанк» з письмовою заявою, в якій просила провести службове розслідування за фактом непідтверджених нею переказів на час якого зупинити нарахування відсотків (а.с.16). Згідно звернення [PERSON] до АТ «Ощадбанк» вбачається, що вона повідомила про те, що напередодні, а саме 10.04.2023 року, під час входу в додаток «Ощад 24/7» на сайті банку виникла помилка, у зв`язку з чим вона не змогла зайти в додаток щоб перевірити стан рахунку та зателефонувала на гарячу лінію банку, де їй запропонували перейти у телеграм канал та вести переписку із Чат-ботом, що вона і зробила (а.с. 68 зворот). Згідно відповіді відділу супроводження спірних операцій управління безпеки електронних платіжних засобів АТ «Ощадбанк» від 26.04.2023 року щодо заяв клієнтів філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», зокрема [PERSON] , операції з використанням Інтернет ресурсу «Ощад 24/7» проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банку з правильним введенням паролів (ПІН-кодів для одноразової операції в мережі Інтернет), які відомі лише клієнту на були направлені на номер мобільного телефону. Враховуючи вищевказане вважають, що реквізити платіжних карток, CVV2/CVC2 пароль та паролі стали відомі третій особі. Таким чином, за результатами перевірки встановлено, що зняття грошових коштів з карткових рахунків стало можливим у зв`язку з порушенням (недотриманням) вимог розділу ІХ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а саме п. 9.15: «Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер картки, тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт. Враховуючи викладене, відсутні підстави для повернення клієнтам грошових коштів, рекомендовано звернутися до правоохоронних органів (а.с.69). Відповідно до електронного повідомлення АТ «Ощадбанк» на фінансовий номер телефону [NUMBER] 10 квітня 2023 року було направлено повідомлення (одноразовий пароль) для входу в систему «Ощад 24/7». 10.04.2023 року о 21:40 год. відбувся вхід у додаток через пристрій ASUS_AI2201_D, реєстрація входу у який була закрита 11.04.2023 року о 20:44 год. (а.с.71). Крім того, 10.04.2023 року о 21:24 год. на фінансовий номер телефону [NUMBER] банком було направлено застереження щодо повідомлення стороннім особам одноразового паролю для входу в систему (а.с.71). Із аудіо запису розмови [PERSON] з менеджером Кол-центру банку, дослідженим в суді вбачається, що [PERSON] повідомила про те, що у переписці з Чат-ботом 10.04.2023 року надала останні чотири цифри своєї платіжної картки, пін-код до неї, який є однаковим як для зарплатної картки так і для кредитної, а також одноразовий код доступу для входу в додаток «Ощад 24/7», який надійшов на її фінансовий номер. На що представник Кол-центру банку повідомила [PERSON] , що вона вела переписку з шахрайським чат-ботом, оскільки працівники банку не запитують у клієнтів інформацію про пін-код та одноразові коди (а.с.83). За інформацією ПрАТ «Київстар» від 27.07.2023 року щодо телефонних дзвінків та СМС повідомлень по номер телефону [NUMBER] [PERSON] 11.04.2023 року зверталася до АТ «Ощадбанк» (а.с.98-101). Згідно пояснень від 28.08.2023 року на клопотання адвоката Бобак О.Б. про витребування доказів АТ «Ощадбанк» повідомило, що технічних несправностей у роботі системи ДБО «Ощад 24/7» в період з 10 по 11 квітня 2023 року не було. 10 квітня 2023 року о 21:24 год та о 21:36 год. на фінансовий номер клієнта [NUMBER] від банку надходили СМС-повідомлення із одноразовими кодами для входу в систему, вхід в систему ДБО було здійснено під цим же номером телефону. Авторизації з фінансового номеру телефону [PERSON] за 10.04.2023 року в чат-ботах банку не було (а.с.117-118). З наданих [PERSON] скріншотів з переписки у чат-боті, який зазначено як « Ощадбанк » та який позивачка вважала офіційним чат-ботом банку, вбачається, що вона повідомила: останні чотири цифри картки, фінансовий номер телефона, одноразовий код, ПІН код картки (а.с.131- 135). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку(стаття 509 ЦК України). Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до вимог пункту 2 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з пунктом 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705). Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі N 552/2819/16-ц зроблений висновок, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 та інших. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Як встановлено судом договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. На підставі заяви-згоди [PERSON] , від 24 травня 2019 року їй було відкрито зарплатний рахунок та відновлювальну кредитну лінію та відповідно видано дві пластикові карти для здійснення платежів по зарплатному і кредитному рахунках. В установі банку на мобільний телефон позивачки була встановлена система банківського обслуговування (система ДБО «Ощад 24/7», mobile banking) та зафіксований фінансовий номер мобільного телефону [NUMBER] . Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] вказала, що банком не виконані умови укладеного договору, так як не забезпечено належну безпеку та охорону її особистих даних, неналежного функціонування системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7», що дозволило шахраям 11.04.2023 року отримати нібито від її імені кредит та вчинити переказ з її кредитного рахунку, при цьому посилалася, що нею умови Договору порушені не були. Разом з тим, як встановлено судом, [PERSON] , як користувач кредитної карти, в порушення вимог п. 9.15-9-16 Договору, 10 квітня 2023 року своїми діями сприяла у доступі до її карткового рахунку, надала інформацію третім особам, що дало змогу 11 квітня 2023 року ініціювати операції щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів. Позивачка надала третім особам інформацію про пароль, картковий пароль, ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер картки тощо, не зважаючи, навіть, СМС попередження банку. Посилання позивачки, що вона надала інформацію по зарплатній, а не кредитній картці, судом до уваги не приймаються, оскільки, як було встановлено судом та не спростовано позивачкою, ПІН-код по обох картах був однаковий. Саме необачна поведінка [PERSON] дала змогу ініціювати платіжні операції за її кредитною карткою, у зв`язку з чим саме вона має нести відповідальність за здійснення операцій за її електронним платіжним засобом. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не несе відповідальності за відповідні операції. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»). На переконання суду, надані докази у справі є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, узгоджуються між собою та доповнюють один одного. Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заподіяної шкоди, внаслідок помилкової платіжної операції, що мала місце 11 квітня 2023 року, а саме: суми кредиту 31000,00 грн., комісії 328,00 грн., відсотків за користування коштами у сумі 450,35 грн. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. є похідними вимогами від основної, в задоволення якої судом відмовлено, отже також не підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1073,60 грн., що підтверджено наданим позивачкою квитанцією (а.с.37). Враховуючи, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір відшкодуванню позивачці не підлягає.

Outcome: dismissed