Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка зазначила, що 22 квітня 1983 року вступила в шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано 22 квітня 1983 року Дністровською селищною радою народних депутатів Молдавської ССР, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , актовий запис № 41. \~ \~ \~ \~ Від даного шлюбу в них народилась донька- [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою та проживає окремо від них. \~ \~ \~ \~На протязі останнього часу їхнього спільного проживання, відносини між ними погіршились. Чоловік почав їй зраджувати та принижувати. \~ \~ \~ \~На цих підставах вони втратили почуття один до одного, що і привело до розірвання шлюбу. Він проти розірвання шлюбу не заперечує, але вирішити це питання в органах РАЦСу не бажає. \~ \~ \~ \~Враховуючи його поведінку та ставлення до цього питання, вона змушена сама вернутись до суду для захисту своїх прав та свобод, з позовною заявою про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони не з`явились. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача адвокат Слєпко О.В. у судове засідання не з`явився, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутністю її довірителя, заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано 22 квітня 1983 року Дністровською селищною радою народних депутатів Молдавської ССР, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , актовий запис № 41. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved