Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі АТ «Харківобленерго») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 06.12.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 4392,76 грн., судові витрати в розмірі 2270 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач є новим власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 04.03.2021 року, відповідно до договору купівлі-продажу та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За вказаною адресою відкритий рахунок № [NUMBER] . Також, 26.11.2021 року відповідачем [PERSON] було підписано заяву-приєднання відповідно до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго». На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 21.04.2022 року передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Однак цивільна справа до провадження Ленінського районного суду м. Полтави не приймалась. Розпорядженням голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність Комінтернівського районного суду м. Харкова, та справу повернуто з Ленінського районного суду м. Полтави до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.02.2023 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено в судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в редакції позовної заяви від 06.12.2021 року підтримав, та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Також вказав, що згідно умов договору купівлі-продажу від 04.03.2021 року відповідач, як покупець квартири [ADDRESS] , зобов`язався сплатити всі борги продавців по сплаті комунальних платежів, пов`язаних із володінням ними вищевказаною квартирою та які мають місце на день укладення цього договору. З приводу строку позовної давності зазначив, що строк позовної давності переривався у зв`язку із веденням на території України карантину, а пізніше у зв`язку із веденням воєнного стану на території України. Відповідач до судового засідання не з`явився, надав заяву в якій прочив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив застосувати до позовних вимог строк позовних давності. Позовні вимоги визнав частково а саме за листопад та грудень 2018 року в розмірі. В іншій частині позовні вимоги прочив залишити без задоволення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.03.2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 247038554 від 04.03.2021 року. За вказаною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 16 договору купівлі-продажу від 04.03.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., зареєстровано в реєстрі за № 823, покупець бере на себе зобов`язання сплатити всі борги продавців по сплаті комунальних платежів, пов`язаних із володінням ними вищевказаною квартирою та які мають місце на день укладення цього договору. Згідно до заяви-приєднання від 26.11.2021 року вбачається, що відповідач [PERSON] погодився, що приєднується до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (розміщеного на сайті оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго») за технічними даними Паспорту точки розподілу за об`єктом споживача, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачем до позовної заяви на підтвердження розміру нарахованої споживачу заборгованості за надані послуги за період з 6 по 31 грудня 2018 року у розмірі 4392,76 грн. було надано розрахунок суми боргу за спожиту електричну енергію (а.с. 6). Однак, під час розгляду справи представником позивача було надано довідку про щомісячні обсяги нарахувань та сплат за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] вбачається, що загальна заборгованість за вказаний період складає 4392,76 грн. (а.с. 87). Слід зазначити, що згідно до даних вищезазначеної довідки за грудень 2018 року за особовим рахунком відповідача було здійснено нарахування у за спожиті послуги розмірі 720 грн. та обсяг спожитої електроенергії склав 475 Квт. год. (показники лічильника на початок періоду "6630" та на кінець періоду "7105"). У відповідності до положень ст. 3 та ст. 627 ЦК України одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Цивільне законодавство базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК УКраїни, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межаї заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В позовній заяві та під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив про стягнення з позивача заборгованості за спожиті послуги за період з 6 по 31 грудня 2018 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем в межах заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 06.12.2018 року по 31.12.2018 року доведено факт існування заборгованості за спожиту електричну енергію за зазначений період у розмірі 720 грн., що в свою чергу не заперечувалось представником відповідача, за адресою: [ADDRESS] , а тому нарахована заборгованість за вказаний період підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до положень ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту електричну енергію підлягають частковому задоволенню за період з 06.12.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 720 грн. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial