Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

09 травня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить відібрати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та стягнути з останньої аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відносно якого вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Так, наприкінці жовтня 2021 року відповідач [PERSON] залишила неповнолітнього сина [PERSON] самого в будинку за місцем реєстрації в [ADDRESS] без батьківського піклування та разом з сім`єю, чоловіком [PERSON] , який не є батьком неповнолітнього [PERSON] та двома синами виїхала без попередження з території с. Прибузьке в невідомому напрямку. Батько неповнолітнього [PERSON] з матір`ю в шлюбі не перебуває, має іншу родину, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 березня 2023 року позбавлений батьківських прав відносно сина. На час звернення до суду дитина перебуває в комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради та потребує встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування для подальшого влаштування в сімейні форми влаштування або в державний навчальний заклад. В зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач до\~суду не\~з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином,\~про причини\~неявки не\~повідомила,\~відзив суду\~не подала. У зв`язку з відсутністю відповідача за відомою суду адресою, її сповіщення про дату, час та місце судового засідання здійснено також й шляхом розміщення відповідного оголошення на вебсайті судової влади. Представник третьої особи відділу у справах дітей Галицинівської сільської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до\~частини другої\~статті 247\~ЦПК України\~фіксування судового\~процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд установив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження виданого Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 26 жовтня 2006 року серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 13 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 14 листопада 2008 року (а.с.11). 30 липня 2019 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] (а.с.10). 16 січня 2023 року виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Миколаївської області прийнято рішення про доцільність відібрання неповнолітнього [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та яким затверджено наданий висновок (а.с.13-14). Зі змісту висновку позивача, як органу опіки та піклування вбачається, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] . Наприкінці жовтня 2021 року залишила його самого в будинку за місцем реєстрації та проживання в [ADDRESS] без батьківського піклування та виїхала без попередження з території с. Прибузьке в невідомому напрямку. 29 вересня 2021 року неповнолітній [PERSON] поставлений на облік у відділі у справах дітей Галицинівської сільської ради як такий, що залишився без батьківського піклування та влаштований до комунального закладу «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де знаходиться до теперішнього часу. Мати не цікавиться його долею, не відвідує та не телефонує (а.с.15-18). Батько [PERSON] [PERSON] , рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 березня 2023 року, яке набрало законної сили, позбавлений батьківських прав відносно сина, з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття на користь особи або установи, в якій буде виховуватись дитина (а.с.19-24). На підставі рішення виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року №17 неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , поміщено до КЗ «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради у разі підтвердження факту залишення неповнолітнього без батьківського піклування (а.с.25-26). 29 жовтня 2021 року комісією Галицинівської сільської ради Миколаївської області перевірено умови проживання, про що складено акт та підтверджено факт залишення без батьківського піклування неповнолітнього [PERSON] (а.с.27). На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 29 жовтня 2021 року [PERSON] доставлено до КЗ «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської області (а.с.28). З огляду на витяги з протоколів засідань комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року № 2, від 23 листопада 2022 року №3 та від 16 січня 2023 року №1 мати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] свої батьківські обов`язки виконувала не в повному обсязі, вихованням дитини не займалася, тісних зв`язків з дитиною не мала, через що питання виконання нею батьківських обов`язків розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. За заявою матері на підставі рішення виконкому Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 30 червня 2021 року [PERSON] був влаштований до комунального закладу «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де перебував до серпня 2021 року. 01 липня 2021 року на підставі рішення виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 30 червня 2021 року був поставлений службою у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації на облік як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. 29 жовтня 2021 року знову був поміщений до комунального закладу «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради в зв`язку з залишенням без батьківського піклування, де неповнолітній [PERSON] 16 грудня 2021 року написав заяву, що він не заперечує проти відібрання його у матері (а.с.29-31, 35). 23 листопада 2021 року рішенням виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №8 за [PERSON] , [INFO] закріплено житло за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Як вбачається з характеристик наданих комунальним закладом «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради [PERSON] знаходиться у закладі з 29 жовтня 2021 року, має конфліктні відносини з матір`ю та образу на неї в зв`язку з чим у нього відсутні чітка життєва позиція та орієнтири у житті стосовно власного майбутнього, оскільки розраховувати на допомогу родини він не може. За час перебування у закладі проявив себе як комунікабельний та активний хлопець, який відповідно ситуації реагує на зауваження, дослухається до порад, однак часто поводиться імпульсивно, схильний створювати конфліктні ситуації та не має механізмів виходу з них, не може себе захистити та відстояти власну думку, часто шукає допомоги та емоційної підтримки у дорослих, схильний до підсвідомого обрання для себе позиції «жертви», має труднощі у навчанні, потребує контролю та допомоги при виконанні завдань (а.с.34,36, 37-38). Відповідно до повідомлення комунального закладу «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 29 жовтня 2021 року №03-737 [PERSON] , [INFO] , перебуває у закладі з 29 жовтня 2021 року на підставі акту про знайдену дитину (а.с.39). Відповідно до листа Прибузького ліцею Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 23 лютого 2023 року №7 [PERSON] навчався у даному навчальному закладі з шостого класу. У 2021 році навчався у школі-інтернаті, однак дев`ятий клас закінчував у Прибузькій ЗОШ I-III ступенів. Рівень успішності мав низький, навчанням не цікавився, мав порушення дисципліни та складні відносини з однокласниками, у жовтні почав пропускати школу. Мати на телефонні дзвінки не відповідала, під час відвідування сім`ї вчителями розповідала, що вона не має впливу на сина. В зв`язку з повідомленням [PERSON] про застосування щодо нього матір`ю та вітчимом фізичного насилля, її було викликано до школи, однак вона все заперечувала, пояснюючи слова сина його фантазією. Після цього [PERSON] пішов з дому, жив у знайомих, перестав відвідувати школу, ночував на вулиці. З його слів мати його била та виганяла з дому. У черговий раз опинившись на [ADDRESS] захворів, його відвезли до лікарні, повідомили матір, яка відмовилась його лікувати. Після бесід зі старостою, вчителями та лікарями мати забрала дитину додому, однак вже через декілька днів поїхала у невідомому напрямку, залишивши [PERSON] одного. Дитину, що залишилась без батьківського піклування забрали відповідні служби (а.с.40). 27 жовтня 2021 року адміністрація Прибузької ЗОШ I-III ступенів звернулась з клопотанням до Галицинівського сільського голови щодо вжиття заходів відносно [PERSON] , який залишився без батьківського піклування та перебуває у ситуації, що загрожує його безпеці та життю (а.с.41). Відповідно до листів від 03 листопада 2021 року №1379-02-54 та 25 листопада 2022 року №626-02-54 Галицинівська сільська рада як орган опіки та піклування зверталась до органів поліції щодо встановлення місцезнаходження матері [PERSON] (а.с.43-44, 53). Відповідно до листа від 22 грудня 2022 року №6376/54-2022 відділенням поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області повідомлено, що встановити місцезнаходження [PERSON] не надалось можливим, у зв`язку з тим, що вона відсутня за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] (а.с.61). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся 21 вересня 2023 року з заявою до Жовтневого районного суду Миколаївської області, в якій висловив думку щодо задоволення позову, відібрання його у матері без позбавлення її батьківських прав відносно нього. Крім цього пояснив, що мати з 29 жовтня 2021 року його життям не цікавиться, на телефонні дзвінки не відповідає, участі у його вихованні не приймає, з матір`ю у них були конфліктні відносини (а.с.102). Аналізуючи вищезазначені докази, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, чим ставить під загрозу життя та здоров`я, духовний та моральний розвиток сина. Відповідно до приписів частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5\~частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до\~пунктів 2-5\~частини першої\~статті 164\~СК України,\~суд може\~постановити рішення\~про відібрання\~дитини у\~випадку,\~якщо мати,\~батько ухиляються\~від виконання\~своїх обов`язків\~щодо виховання\~дитини та/або\~забезпечення здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти; жорстоко\~поводяться з\~дитиною; є\~хронічними алкоголіками\~або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ураховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. З усталеної судової практики вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного суд уважає, що ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини підтверджується змістом наданих суду письмових доказів. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для відібрання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, що відповідає інтересам її сина. Згідно частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд вважає, що аліменти підлягають стягненню на користь особи або установ, в яких буде виховуватися дитина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) матері, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки відповідач є матір`ю дитини і зобов`язана утримувати сина до досягнення повноліття. Відповідно до пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Судові витрати розподілити у відповідності до статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved