Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області, про виділ частки в натурі. Позов мотивує по тим підставам, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті спадкоємцями першої черги стали його дружина - [PERSON] та дві його дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До спадкової маси увійшли: частина квартири [ADDRESS] (двокімнатна квартира загальною площею 54,0 кв.м., житлова площа - 30,3 кв.м.), частина земельної площею 0,1214 га кадастровий номер 3210800000:01:121:0012, що знаходиться по [ADDRESS] . Цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Іншим співвласником вказаного майна є рідний брат спадкодавця - [PERSON] . Позивач зазначає про те, що для того, щоб була можливість окремо користуватись всією квартирою, як варіант розглядався обмін частини квартири на частину земельної ділянки. Оскільки співвласниками вказаного майна є малолітні діти, то необхідно було враховувати їх інтереси та отримати дозвіл Служби у справах дітей та сім?ї. Згідно рішення Виконавчого комітету Бучанської міської ради від 17 вересня 2019 №586, такий дозвіл був наданий за умови доплати на користь малолітніх [PERSON] та [PERSON] різниці вартості майна, яке обмінюється від їх імені. Для цього була проведена оцінка майна та отримано Звіт про незалежну оцінку вартості нерухомого майна: житлового приміщення - квартири, згідно якого вказано, що ринкова вартість майна становить 832 219,00 грн. Також був отриманий Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, згідно якого вказано, що ринкова вартість майна становить 817 529,00 грн. Виходячи з вартості майна, що підлягало обміну, відповідачу необхідно було здійснити доплату в розмірі 492655\~грн. Проте, відповідач відмовився від таких умов. Тому позивачка повторно зверталась до Служби у справах дітей та сім`ї для отримання дозволу підписати договір купівлі-продажу частини земельної ділянки від імені дітей з метою купівлі частини вказаної квартири. 21.01.2020р. такий дозвіл був отриманий. Проте, оскільки частка земельної ділянки, що належить позивачці та її дітям не виділена в натурі, вона звернулась до відповідача із пропозицією вирішити питання щодо поділу земельної ділянки, який передбачає попереднього розроблення проектної документації та в подальшому укладення нотаріального договору про поділ земельної ділянки. Проте, на лист відповідач так і не відповів. Оскільки, відповідач не дав позивачу згоди на поділ ділянки, ігноруючи звернення, позивач повідомила відповідача про намір вирішувати спірне питання в судовому порядку. Так як частка відповідачки і її дітей не виділена в натурі, то вона позбавлена вільно розпоряджатись своєю власністю. 02.03.2023 представником позивача була подана уточнена позовна заява, мотивована наступним. Для вирішення спору по суті на підставі ухвали суду від 22.06.2021. була проведена судова земельно-технічна експертиза. 24.10.2022 ТОВ «Судова незалежна експертиза» України» було складено висновок експерта № СЕ-1201-1-1260.21. Як вказано у висновку експерта поділ (виділ) 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1214 га кадастровий номер 3210800000:01:121:0012, що знаходиться за по [ADDRESS] , є технічно можливим та експертом на розгляд ділянки суду пропонується чотири варіанта поділу (виділу) 1/2 частини зазначеної земельної ділянки. Після ознайомлення наданих варіантів позивач вважає, що найбільш прийнятним із запропонованих варіантів є варіант 4. Звертає увагу суду, що земельна ділянка хоч і є «кутовою» (знаходиться на перетині 2 вулиць - [ADDRESS] , проте знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Запропонований варіант 1 та 2 (відображений в Додатку № 2) передбачає можливість проходу для однієї частини земельної ділянки з [ADDRESS] , а до іншої частини (відображено зеленим кольором) є тільки з [ADDRESS] , що може призвести до ускладнень та додаткових дій щодо облаштування окремого проходу. (це або встановлення сервітуту або поділу та зміни юридичної адреси для іншого співвласника). Варіант поділу, наведений в Додатку № 3 - варіант три і чотири є найбільш прийнятним та доцільним, враховуючи юридичну адресу розташування земельної ділянки. Таким чином, позивач зазначає про те, що враховуючи, що позивач має намір продати свою частину земельної ділянки, то доцільніше буде виділити частину земельної ділянки, зазначену у варіанті чотири (відображену у додатку 3, заштриховану жовтим кольором). Такий варіант не порушує законні права сторін, не позбавляє їх можливості належно користуватися своєю часткою земельної ділянки та є можливим варіантом визначення порядку користування земельною ділянкою з урахуванням власності сторін. Просить суд виділи в натурі частину земельної ділянки площею 0,1214\~га кадастровий номер 3210800000:01:121:0012, що знаходиться по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно висновку судової земельно-технічної експертизи, проведеної ТОВ «Судова незалежна експертиза» України» №CE-1201-1-1260.21 від 24.10.2022 в межах згідно з розробленим варіантом висновку експерта за варіантом №4, а саме площею 0,0697\~га, що має форму неправильного чотирикутника 2-3-А-Б-2 (у Додатку №3 заштриховано жовтим кольором). Стягнути з відповідача судові витрати. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, задовольнити позовну заяву. Відповідачі по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. До суду від [PERSON] надходило клопотання, згідно якого вказує про те, що вважає за можливе виділення часток в натурі відповідно до Додатку № 3 висновку №СЕ-1201-1-1260-21. Представник третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. Інших заяв чи клопотань до суду не надходило. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно\~ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть. Після його смерті спадкоємцями першої черги стали його дружина - [PERSON] та дві його дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До спадкової маси увійшли: частина квартири [ADDRESS] (двокімнатна квартира загальною площею 54,0 кв.м., житлова площа - 30,3 кв.м.), частина земельної площею 0,1214 га кадастровий номер 3210800000:01:121:0012, що знаходиться по [ADDRESS] . Цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину, витягами з реєстру. Іншим співвласником вказаного майна є рідний брат спадкодавця - [PERSON] . У висновку експерта № СЕ-1201-1-1260.21 за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи, запропоновано чотири варіанти поділу (виділу) частини земельної ділянки, площею 0,1214 га, кадастровий номер 3210800000:01:121:0012, що знаходиться за по [ADDRESS] , які є найбільш простими та раціональними. За будь яким із запропонованих варіантів поділу земельної ділянки можливий виділ будь якої її частини. Позивач в уточненій позовній заяві, зважаючи на висновок експерта, вважала, що найбільш прийнятним із запропонованих варіантів поділу земельної ділянки є поділ згідно Додатку 3. Крім того, проти такого виділення часток відповідач не заперечував. Відповідно до ч.1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.3 ст. 367 ЦК України, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Згідно ч.4 ст. 372 ЦК України, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Ключовим моментом є те, що майно яке перебуває у спільній частковій або спільній сумісній власності може бути розділене виключно договором, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у спільній частковій або спільній сумісній власності також визначає спеціальний нормативно-правовий акт Земельний кодекс України. Згідно ч.1ст.\~ 88\~ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно ч.2ст. 88 ЗК України, договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Згідно ч.3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.1 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За змістом ст.ст. 316, 317\~ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом. Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, відповідно до якого для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників подаються договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Згідно ч.2 до ст.152\~ЗК України , власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Отже, для ефективного поновлення порушеного права необхідно,\~щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням і способом захисту.\~Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту, який би вичерпував себе. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2020 між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Чудовський та Партнери» було укладено Договір про надання правової допомоги №16/03-20/1. На підтвердження витрат на правову допомогу суду надано прибутковий касовий ордер №16/03-20 від 16.03.2020, квитанцію на суму 15000,00 грн., Акт виконаних робіт про виконання договору 316/03-20/1 від 16.03.2020. Таким чином, оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача, враховуючи обсяг послуг, що наданий адвокатом, суд дійшов висновку, що заява про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн. Крім того, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840,80 грн та 9610,00 грн. витрат за проведення експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved