Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів В обґрунтування позову Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі ТДВ «СК «Оберіг») зазначило, що 22.10.2021 між Товариством і відповідачем [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «CITROEN JUMPFY», державний номерний знак [NUMBER] , який за технічними характеристиками відноситься до вантажних автомобілів. Строк дії полісу по 22.10.2022 включно. Згідно з нормами Закону України «Про дорожній рух» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, як підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються за умови проходження такого контролю і визнання транспортного засобу технічно справним. Під час укладення полісу відповідач надав позивачу неправдиву інформацію про те, що транспортний засіб «CITROEN JUMPFY» не підлягає технічному контролю. У страховика відсутній доступ до бази даних МВС щодо проходження технічного контролю, тому під час укладення договорів страховик керується виключно інформацією, яку надав клієнт. 02.08.2022 за участі вказаного транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода. Звернувшись до сервісного центру МВС з метою розслідування страхового випадку, позивач з`ясував, що транспортний засіб «CITROEN JUMPFY» не проходив обов`язкового технічного контролю. Позивач вказував, що проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю є істотною умовою договору страхування. Обов`язок повідомити інформацію про необхідність проходження обов`язкового технічного контролю покладається виключно на відповідача. Не повідомивши її, відповідач умисно ввів в оману позивача щодо істотних умов предмету договору страхування. У разі повідомлення таких відомостей, позивач би не уклав полісу, оскільки за відсутності дійсного протоколу обов`язкового технічного контролю такі дії суперечать законодавству. Посилаючись на введення відповідачем позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а також на те, що зміст правочину суперечить нормам закону, позивач просив визнати недійсним з моменту його укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-206448092, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «CITROEN JUMPY», державний номерний знак [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ), а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору. Відповідач відзиву не подав. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Забальський Ю. П. зазначив, що відповідач позову не визнає. Пояснив, що страхова компанія зобов`язана самостійно перевіряти ті обставини, чи підлягає транспортний засіб обов`язковому технічному контролю, чинність полісу страхування підтверджена судовим рішенням у справі про стягнення завданої шкоди потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, де позивач був третьої особою. Вважає, що позов спрямований на ухилення від виплати страхового відшкодування потерпілій у ДТП. Представник третьої особи адвокат Глушко О. І. подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що позов є необґрунтованим. Зазначена позиція мотивована тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.08.2022 встановлено вину водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «CITROEN JUMPY», у вчинені ДТП, яке мало місце 02.08.2022. На момент ДТП був чинним поліс обов`язкового страхування, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася до ТДВ «СК «Оберіг» за виплатою страхового відшкодування. Однак позивач такої виплати не здійснив у зв`язку із неврегульованістю питання проходження технічного огляду автомобіля «CITROEN JUMPY». Третя особа вказувала, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2023 за її позовом до винуватця ДТП про стягнення збитків підтверджено дійсність страхового поліса, а обставини, встановлені вказаним рішенням, мають преюдиціальний характер для цього спору. Однак в порушення рішення суду ТДВ «СК «Оберіг» не виплатило [PERSON] страхового відшкодування, а поданням цього позову Товариство хоче уникнути виконання умов договору страхування. 2. Рух справи у суді, клопотання учасників, процесуальні дії 27.02.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі і постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 18.10.2023 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , і встановлено третій особі строк для подання письмових пояснень. 02.11.2023 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду щодо суті. Судовий розгляд було проведено за участі представника позивача [PERSON] в режимі відеоконференції, представника відповідача адвоката Забальського Ю. П. в режимі відеоконференції, представника третьої особи адвоката Глушка О. І. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання усі учасники повідомлені належним чином. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, і зміст спірних правовідносин 22.10.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг»» та страхувальником [PERSON] було укладено в електронній формі договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на посвідчення чого укладено поліс № ЕР-206448092. Відповідно до вказаного договору забезпечено транспортний засіб «CITROEN JUMPY», державний номерний знак [NUMBER] , vin-code [NUMBER] , рік випуску 2005, тип транспортного засобу В2. Строк дії договору з 00 годин 00 хвилин 23.10.2021 по 22.10.2022 включно. У розділі полісу «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» вказано, що транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. Вказане підтверджується наданою позивачем копією полісу № ЕР-206448092 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даними свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] підтверджується, що транспортний засіб марки «CITROEN JUMPY», реєстраційний номер [NUMBER] , за типом є спеціалізованим вантажним-спеціалізований фургон малотонажний-В, повна маса - 2330, маса без завантаження - 1590, зареєстрований у встановленому Законом порядку в органах МВС України та належить на праві власності відповідачу [PERSON] . У відповідь на адвокатський запит Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України листом від 23.01.2023 повідомив, що транспортний засіб «CITROEN JUMPY», vin- [NUMBER] , за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів належить до вантажних автомобілів вантажопідйомністю до 3,5 тонн, та відповідно до закону підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю з періодичністю кожні два роки. Відповідно до відомостей, які містяться в загальнодержавній базі про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, вказаний транспортний засіб не проходив обов`язкового технічного контролю, станом на 02.08.2022 вказаний транспортний засіб не мав діючого протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.08.2022 у справі №753/8694/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за порушення Правил дорожнього руху під час керування 02.08.2022 транспортним засобом «CITROEN JUMPY», реєстраційний номер [NUMBER] , і зіткнення з автомобілем «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Вказане підтверджується наданими третьою особою копіями рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.08.2022 у справі №753/8694/22, свідоцтва серії [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2023 у справі №753/1217/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, за участю третьої особи ТДВ «СК «Оберіг», частково задоволено позов і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 4. Оцінка суду і норми права, застосовані судом Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~частин 1-5\~статті 203 Цивільного кодексу України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.ч.1, 2\~ст. 207 Цивільного кодексу України ). Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно 1\~статті 981\~Цивільного кодексу\~України договір\~страхування укладається\~в письмовій\~формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Страхувальник зобов`язаний, серед іншого, при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику (частина статі 989 Цивільного кодексу України, частина 1 статті 21 Закону України «Про страхування»). Законом України\~«Про електронну\~комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Так, згідно із статтею 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 7, частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Приписами статті 16\~Закону України\~«Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування (частина 3 статті 18 Закону України «Про страхування»). Пунктом 17.6 статті 17\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Згідно пунктом 17.1 статті 17\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього\~Закону\~та чинного законодавства України. Відповідно до пункту 17.1\~статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~і частини 2\~ статті 18 Закону України «Про страхування»\~договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до\~Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Отже, винятком із загального правила про обов`язок страховика укладати договори обов`язково страхування із будь-яким страхувальником є випадок, коли транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю. У такому випадку страховик повинен укласти договір лише за умови, якщо транспортний засіб пройшов такий контроль і згідно з протоколом перевірки технічного стану визнаний технічно справним. Положенням про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011\~ № 673 (далі Положення № 673 від 27.10.2011\~), врегульовано особливості укладання внутрішніх електронних договорів страхування. Зокрема, згідно з пунктом 2.2. Положення № 673 від 27.10.2011\~при укладанні внутрішнього договору страхування щодо транспортного засобу, який підлягає обов`язковому технічному контролю відповідно до\~Закону України «Про\~дорожній рух»,\~страховик зобов`язаний\~також дотримуватися\~такого: 2.2.1. Укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними, на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог\~Закону України «Про дорожній рух »; 2.2.2. Інформацію про укладення внутрішнього договору страхування щодо транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, надати до єдиної централізованої бази даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з пунктом 2.1.3. Положення № 673 від 27.10.2011,\~при укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов`язаний дотримуватися такого: заповнювати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до порядку заповнення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який встановлюється МТСБУ. Відповідно до пункту 3.1. Положення № 673 від 27.10.2011, для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ІТС (інформаційно-телекомунікаційна система) виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ. Страховик на\~підставі отриманої\~через ІТС\~заяви на\~страхування формує\~пропозицію укласти\~внутрішній електронний\~договір страхування\~у формі\~проекту страхового\~поліса,\~що реєструється\~в єдиній\~централізованій базі\~даних щодо\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів.\~Пропозиція укласти\~внутрішній електронний\~договір страхування\~направляється страховиком\~власнику транспортного\~засобу через\~ІТС і\~є чинною\~до закінчення\~доби,\~в якій\~її було\~сформовано (пункт\~3.2. Положення № 673 від 27.10.2011). Відповідно до положень Інструкції про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 01.09.2011 №279/2011, вимоги до заповнення бланків полісів, зокрема, в розділі " 8. Особливі умови використання забезпеченого ТЗ" бланку полісу зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику. До таких умов відносяться, серед іншого, підлягання транспортного засобу обов`язковому технічному контролю (ОТК) (якщо "так", то вказується дата наступного ОТК). Отже, згідно з визначеними законом обов`язками страхувальника (частина статі 989 Цивільного кодексу України, частина 1 статті 21 Закону України «Про страхування») саме на страхувальнику лежить обов`язок повідомити страховика про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, до яких належить і обставина щодо необхідності проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю. Згідно із встановленими Положенням № 673 від 27.10.2011 особливостями саме власник транспортного засобу вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи відомості, необхідні для укладення такого договору. Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби,\~що беруть\~участь у\~дорожньому русі\~та зареєстровані\~територіальними органами\~Міністерства внутрішніх\~справ України,\~підлягають обов`язковому\~технічному контролю\~відповідно до\~цієї статті. Періодичність проходження\~обов`язкового\~технічного контролю\~становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки (частина 7 статті 35 Закону України «Про дорожній рух»). Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137\~(надалі Порядок), визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, у відповідності до\~ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». Відповідач під час судового розгляду не оспорював тих обставин, що належний йому транспортний засіб «CITROEN JUMPFY» повинен проходити обов`язковий технічний контроль, не заперечував також тих обставин, що йому було відомо про те, що транспортний засіб підлягає такому контролю. Такі заперечення не висловив ні представник під час судового розгляду, не були вони викладені й у жодній заяві по суті справи. Відповідно до частини 1 статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1\~ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. З метою дотримання вищевказаних положень\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком було включено до умов оспорюваного договору страхування особливі умови цього договору, викладені в розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ». Отже, відповідач, обравши на власний розсуд страхову компанію, спосіб укладання внутрішнього договору страхування, а саме з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, вказав інформацію, необхідну для укладання внутрішнього електронного договору страхування, зокрема: «ТЗ використовується як таксі/маршрутне таксі - ні. ТЗ підлягає обов`язковому технічному контролю - ні». Позивачем не доведено, що в діях відповідача був наявний умисел, спрямований на введення позивача в оману з метою укладання договору, який би позивач не уклав, володіючи відповідною інформацією. Однак, відповідач, як власник транспортного засобу, зобов`язаний бути обізнаним з умовами його експлуатації і вимогами законодавства про дорожній рух, відтак міг і повинен був знати, що належний йому транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відтак, відповідач зобов`язаний був вжити розумних заходів для надання страховику достовірної інформації про транспортний засіб, а страховик управі був розраховувати на те, що страхувальник діє добросовісно і надає достовірну інформацію. Нормами законодавства не покладено на страховика ризику ненадання страхувальником неправдивої інформації про забезпечений транспортний засіб. Отже, відповідач, діючи добросовісно, проявивши розумну обачність, міг і повинен був надати позивачу достовірну інформацію щодо тих обставин, що транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки ці обставини мали істотне значення для визначення страховиком можливості укласти договір із відповідачем. Порушивши свій обов`язок щодо надання інформації, відповідач діяв недобросовісно, що призвело до укладення договору, який суперечить закону. Вказане відповідно до приписів частини 1 статті 215, частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного у формі полісу, недійсним. Суд відхиляє аргументи представника відповідача і представника третьої особи про наявність преюдиційних обставин, які підтверджують дійсність полісу обов`язкового страхування, оскільки такі доводи не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Так, згідно з частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (частина 7 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України). У справі №753/1217/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] розглядалися вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, а вимоги щодо визнання недійсним договору страхування, укладеного у формі полісу, у тій справі не заявлялися. Відтак, суд виходив з презумпції правомірності правочину, який на той час не оспорювався, і питання відповідності його чинному законодавству судом не досліджувалося. З викладених мотивів позов належить задовольнити повністю. 5. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до частини 1,2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Outcome: approved