Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила: стягнути на її користь з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача за минулий період, починаючи стягувати з 09 лютого 2022 року по дату подання позовної заяви. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2023 року визначено головуючого по справі суддю Черенкову Н.П. Справа отримана суддею 20.03.2023 року. Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 30.05.2023 року. 30.05.2023 року відповідач до судового засідання не з`явився, у зв`язку з чим ухвалено про відкладення судового засідання на 08.08.2023 року та про розміщення оголошення про виклик до судового засідання [PERSON] 08.08.2023 року від представника позивачки - адвоката Ільїна О.В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, в зв`язку з чим слухання справи відкладено на 21.08.2023 року. Сторони до судового засідання 21.08.2023 року не з`явилися, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 04.09.2023 року. 22.08.2023 року на електронну адресу суду від представника позивачки - адвоката Ільїна О.В. надійшла заява про зміну підстав позову, в якому вказав, що з часу подачі позивачкою до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів, а саме з 09.02.2022, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, а позивачка вжила всі можливі заходи щодо отримання аліментів з відповідача. Судові засідання 04.09.2023 р. та 05.10.2023 р. відкладено в зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 23.11.2023 року відповідач не з`явився, про дату судового засідання його повідомлено відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив чи заперечення на позов не надав. Позивачка та її представник вважали за можливе продовжити розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до положень п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2010 року, від якого мають двох малолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] та Серії [NUMBER] відповідно. Шлюб розірвано 06.02.2023 року. Діти знаходяться на утриманні у матері [PERSON] . Відповідач матеріальної допомоги та утримання дітей не надає. Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2022 року [PERSON] зверталася до Центрального районного суду м.Миколаєва із заявою про видачу судового наказу за заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей 16.01.2023 року Центральним районним судом м.Миколаєва по справі №490/1061/22 постановлено ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Відповідно до ч. 10 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, відповідач [PERSON] має конституційний обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити, як того вимагають положення ст. 183 СК України, в єдиній частці від заробітку (доходу) батька. Разом з тим, суд визначає аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані та повідомлені суду, при цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дітей з урахуванням їх віку і стану здоров`я та відповідатиме сталій судовій практиці щодо розміру частки доходу платника аліментів на утримання двох дітей за звичайних умов. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його доходу відповідатиме інтересам дітей, платника аліментів та принципу справедливості. Щодо стягнення аліментів за минулий період, суд зазначає наступне. Звертаючись до суду, [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх доньок за минулий період, а саме з 09.02.2022 року, обгрунтовуючи це тим, що 09.02.2022 року вона зверталася до Центрального районного суду м.Миколаєва із заявою про видачу судового наказу за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Однак, 16.01.2023 року Центральним районним судом м.Миколаєва по справі №490/1061/22 постановлено ухвалу про відмову у видачі судового наказу за вищевказаною заявою. Разом з тим, вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про надання їй фінансової допомоги на утримання їх спільних дітей У відповідності до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі №672/198/19; від 29.01.2020 у справі №756/14483/18. Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа №215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191\~СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Аналізуючи матеріали справи, суд враховує, що позивачка вживала заходи щодо стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей, на підтвердження чого нею додано переписку в месенджері, а також, зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а також звертаючись до відповідача про надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Відповідач в судові засідання не з`являвся, заперечень на позовну заяву не надав, доказів, які спростовують факт його ухиляння від сплати аліментів не надав. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до завдань цивільного судочинства, та виходячи насамперед з інтересів дітей, з огляду на норми\~ст.155 СК України, згідно яких здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, суд, з урахуванням підстав, що зумовлені виключно інтересами дітей, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів\~ на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 09 лютого 2022 року. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved