Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

26.07.2023 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу від 26.06.2023 № 2295/ос «Про припинення трудового договору» на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору, поновлення на посаді начальника пасажирського поїзда АТ «Українська залізниця» філії «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення 28.03.2023 по день винесення рішення у справі, виходячи з розміру середньоденного заробітку. В обґрунтування позовних вимог представник позивач вказав, що він працював у відповідача з 12.07.1991. Наказом №1710/ос від 02.07.2013 був переведений на посаду начальника пасажирського поїзда на умовах трудового договору (контракту) до 02.07.2014. Наказом № 215/ос від 13.02.2014 продовжено термін дії трудового договору до 02.07.2014. Наказом №1164/ос від 02.07.2014 продовжено термін дії трудового договору до 02.07.2017. Наказом № 457/ос від 05.05.2022 продовжено термін дії договору без визначення дати трудового договору. 26.06.2023 наказом начальника вагонної дільниці за № 2295/ос від 28.06.2023, як зазначив позивач, його звільнено з посади начальника пасажирського поїзда на підставі п. 2 ч. 1 ст.36 КЗпП у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Позивача посилається на те, що наказ №2295/ос "Про припинення трудового договору" підлягає скасуванню як незаконний, оскільки він винесений без належних на те підстав, а саме: начальник вагонної дільниці [PERSON] ознайомила позивача з оскаржуваним наказом лише 14.07.2023; оскаржуваний наказ про звільнення мав бути за підписом власника, або уповноваженого органу, якщо йому таке повноваження надане власником - AT "Українська залізниця", а не особою - [PERSON] , яка є найманим працівником та не мала достатніх повноважень, що не дозволяє визнати процедуру звільнення законною. Наказ про звільнення мав бути за підписом особи, яка має право на прийняття і звільнення працівника. Також зазначає, що винесення наказу №2295/ос "Про припинення трудового договору" відбулося з порушенням норм Статуту товариства. Крім того зазначає, що фактично він здійснював свою трудову діяльність на підставі безстрокового трудового договору від 02.07.2013, оскільки жодна із сторін не вимагала їх припинення після 02.07.2014. Позивач продовжував працювати після 02.07.2014, трудові відносини між сторонами тривали і надалі, а тому вважає, що трудовий договір було продовжено на невизначений термін. Вважає, що якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудовий договір з позивачем неодноразово переукладався та тому умовно з строкового переріс у безстроковий. Також зазначає, що він є членом виборного профспілкового органу, однак його звільнення відбулося без попередньої згоди органу, членом якого він є, а також вищестоящого органу профспілки чи об`єднання, до складу якого входить профспілкова організація даного підприємства, установи або організації, що є порушенням вимог ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Зважаючи на вказане, просив задовольнити його вимоги. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 30.08.2023 на адресу суду, через канцелярію суду, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Твердження представника позивача стосовно того, що останній контракт було укладено без визначення дати його закінчення є безпідставними, оскільки в наказі №457/ос від 05.05.2022 зазначається, що контракт укладено на новий термін з 28.06.2022 до 28.06.2023. Такий же строк дії встановлений і у самому контракті №150 від 05.05.2022, а саме в пункті 22 розділу «Термін дії та інші умови контракту», підпунктом а) пункту 16 розділу «Зміни, припинення, та розірвання контракту» передбачено, що цей контракт припиняється після закінченню строку дії контракту. З позивачем укладалися саме строкові трудові контракти з визначеним терміном їх дії. Кожний контракт супроводжувався наказом, в якому зазначався строк на який укладався цей контракт. З вказаними наказами та умовами контракту позивач був ознайомлений. Також відповідач зазначає, що начальник виробничого підрозділу Вагона дільниця станції Київ - Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] є уповноваженої особою, яка мала право на звільнення позивача. Звертають увагу, що сам трудовий контракт №150 від 05.05.2022 був укладений між роботодавцем - Вагонною дільницею Київ-Пасажирський в особі начальника дільниці [PERSON] та працівником - [PERSON] . Відповідач наголошує, що підставою звільнення позивача не була ініціатива роботодавця, а як вже зазначалось - припинення контракту у зв`язку із закінченням строку його дії, відтак отримання попередньої згоди від виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник роботодавець не потребує. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позову. Позивач про розгляд справи повідомлявся, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 21.08.2023. Разом з поданням позовної заяви позивач просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа від 10.08.2023. У клопотанні відповідача про розгляд справи з викликом сторін судом було відмовлено. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до довідки № 50 від 14.07.2023 первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Укрзалізниця» вільна профспілка залізничників України, виданої [PERSON] , він являється членом первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Укрзалізниця» по теперішній час, та являється членом виборного органу цехкому №8. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 12.07.1991 прийнятий учнем провідника пасажирських вагонів. 02.07.2013 переведений начальником поїзду (пасажирського) Київського резерву провідників на умовах контракту до 02.07.2014, згідно наказу № 1710/ос; 13.02.2014 переведений начальником пасажирського поїзду на умовах контракту до 02.07.2014, згідно наказу № 215/ос; 02.07.2014 перезаключено контракт начальником пасажирського поїзду до 02.07.2017, згідно наказу № 1164/ос; 23.05.2022; 23.05.2022 начальник пасажирського поїзду на умовах контракту, наказ № 457/ос; 28.06.2023 звільнений по закінченню строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України, наказ № 2295/ос від 26.06.2023. Відповідно до наказу (розпорядження) № 2295/ос від 26.06.2023 АТ «Українська залізниця» філія «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський про припинення трудового договору (контракту), звільнено 28.06.2023 начальника пасажирського поїзда [PERSON] на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України по закінченню строку трудового договору. Дата ознайомлення [PERSON] з наказом 14.07.2023. В матеріалах справи міститься список складу виборного органу первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Укрзалізниця» та цехкомів № 35 від 08.05.2023, серед яких в Цехком № 8 зазначено [PERSON] . Також до матеріалів справи долучено подання первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Укрзалізниця» № 44 від 22.06.2023, яке адресоване начальнику ПКВЧ-1 [PERSON] , з проханням призупинити процедуру розірвання трудового договору (контракту) з начальником поїзда [PERSON] , яке мотивоване тим, що звільнення членів профспілки здійснюється тільки за попередньою згодою профспілкового комітету профспілки, членом якої є [PERSON] , та аналогічне подання первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Укрзалізниця» № 45 від 22.06.2023, яке адресоване директору з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» [PERSON] . Згідно довідки про доходи № 217 від 26.07.2023 АТ «Українська залізниця» філія «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський, [PERSON] - начальник пасажирського поїзда, за період з липня 2022 по червень 2023 отримав заробітну плату на загальну суму 321667,91 грн. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] ; та копії картки фізичної особи-платника податків Козятинської ОДПІ, [PERSON] отримав ідентифікаційний номер [NUMBER] , 09.06.2003. Згідно наказу державної адміністрації залізничного транспорту державного теретиріально-галузевого об`єднання «Південно-Західна Залізниця» вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський №1874/ос (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 17.07.2008, [PERSON] переведений на умовах контракту на роботу з 17.07.2008 на визначений строк до 17.07.2013. Відповідно до контракту з працівником [PERSON] № 911 від 17.07.2008 до наказу №1874/ос від 17.07.2008, строк дії контракту з 17.07.2008 до 17.07.2013. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 27.06.2013 на ім`я начальника ВГ ст. Київ-пас ПЗЗ, з проханням переведення начальником поїзда (пасажирського) на умовах контракту. Також зазначено, що з умова праці та оплати ознайомлений. Згідно наказу державної адміністрації залізничного транспорту державного теретиріально-галузевого об`єднання «Південно-Західна Залізниця» відокремлений підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський №1710/ос (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 02.07.2013, [PERSON] переведений на умовах контракту на роботу з 02.07.2013 на визначений строк до 02.07.2014 начальником поїзда (пасажирського). Відповідно до контракту з працівником [PERSON] від 02.07.2013, строк дії контракту з 02.07.2013 до 02.07.2014. Із наказу державної адміністрації залізничного транспорту державного теретиріально-галузевого об`єднання «Південно-Західна Залізниця» відокремлений підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський №215/ос (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 13.02.2014, вбачається, що [PERSON] переведений на умовах контракту на роботу з 13.02.2014 на визначений строк до 02.07.2014 начальником пасажирського поїзда. Підставою переведення зазначено заяву [PERSON] від 13.02.2014, зміни до штатного розпису, контракт № 767 від 02.07.2013. Із наказу державної адміністрації залізничного транспорту державного теретиріально-галузевого об`єднання «Південно-Західна Залізниця» відокремлений підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський №1164/ос від 02.07.2014 про укладення нового контракту по закінченню терміну дії попереднього контракту, вбачається, що з [PERSON] укладено контракт на новий термін з 02.07.2014 до 02.07.2017, підстава - закінчення терміну дії контракту № 767 від 02.07.2013. Відповідно до контракту з працівником [PERSON] № 628 від 02.07.2014, строк дії контракту з 02.07.2014 до 02.07.2017. Із наказу ПАТ «Українська залізниця» філія «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський №464/ос від 27.06.2017 про укладення нового контракту по закінченню терміну дії попереднього контракту, вбачається, що з [PERSON] укладено контракт на новий термін з 27.06.2017 до 27.06.2022, підстава - закінчення терміну дії контракту № 628 від 02.07.2014. Відповідно до контракту з працівником [PERSON] від 27.06.2017, строк дії контракту з 27.06.2017 до 27.06.2022. Із наказу ПАТ «Українська залізниця» філія «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський №457/ос від 05.05.2022 про укладення нового контракту по закінченню терміну дії попереднього контракту, вбачається, що з [PERSON] укладено контракт на новий термін з 28.06.2022 до 28.06.2023, підстава - закінчення терміну дії контракту № 188 від 27.06.2017. Відповідно до контракту з працівником [PERSON] № 150 від 05.05.2022, строк дії контракту з 28.06.2022 до 28.06.2023. Такий контракт містить підпис працівника - [PERSON] , та роботодавця - [PERSON] . До матеріалів справи додано витяг з протоколу № Ц-85/13 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 13.03.2023, яким ухвалено затвердити зміни до Положення про філію «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця». Вказаним Положення про філію «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» визначено юридичний статус, мету та предмет діяльності, порядок формування та використання майна, порядок здійснення керівництва, основні принципи ведення господарської діяльності та інші питання діяльності філії «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця». Згідно із пунктом 2.1. Положення, Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені та в інтересах Товариства, здійснює делеговані Товариством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. Розділом V «Керівництво філією» Положення встановлено, що керівництво філією відповідно до Статуту Товариства та цього Положення здійснюється директором філії, який призначається на посаду та звільняється з посади в порядку, передбаченому Статутом Товариства та його внутрішніми нормативними документами. Згідно п.п. 5.5.6. п. 5 директор філії на підставі довіреності та у межах своїх повноважень надає керівникам виробничих підрозділів філії право прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників виробничих підрозділів згідно зі штатним розписом та номенклатурою посад голови правління Товариства, укладання, внесення змін та припинення дії трудового договору, прийняття рішень з питань оплати праці та робочого часу працівників, застосування заходів заохочення та/або притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників виробничих підрозділів філії. Згідно наявної в матеріалах справи довіреності від 20.02.2023, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравчук О.П., уповноважено начальника виробничого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ - Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] здійснювати наступні дії, пов`язані з діяльністю виробничого підрозділу Вагонна дільниця Київ - Пасажирський філії, зокрема: «Згідно із законодавством України про працю, Положення про Філію, виробничий підрозділ, локальними нормативними актами Довірителя, у встановленому Довірителем порядку, в межах посадових обов`язків здійснювати прийом, переведення, переміщення та звільнення працівників виробничого підрозділу, вживати заходів заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників виробничого підрозділу, та виконувати інші доручення (вказівки) Довірителя або уповноваженого ним органу що працівників виробничого підрозділу, передбачені законодавством України про працю» (пункт 13 Довіреності). Довіреність дійсна до 14.11.2023 включно. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з ч.3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. За змістом ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23 КЗпП України, тобто, коли сторони самі визначають строк дії трудового договору, який укладають або переукладають між собою. Строковий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін. Відтак, КЗпП України не містить заборон щодо продовження строку трудового договору, і навіть у разі переукладання строкового трудового договору, якщо він переукладався на підставі ч. 2 ст. 23 КЗпП України, він не стає безстроковим. Строковий договір може бути укладено між сторонами як при прийнятті на роботу працівника, так і в процесі виконання трудових обов`язків, якщо є підстави для його укладення (переукладення). Застережень або обмежень з цього питання КЗпП України або інші нормативні акти, які регулюють правовідносини у сфері праці, не мають. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з позивачем укладалися саме строкові трудові контракти з визначеним терміном їх дії. Кожний контракт супроводжувався наказом, в якому зазначався строк на який укладався цей контракт. Тобто твердження позивача про ту обставину, що саме наказом №457/ос від 05.05.2022 трудовий договір між сторонами був продовжений на невизначений строк, спростовується тим, що в наказі 457/ос від 05.05.2022 встановлений строк дії трудового контракту, а саме до 28.06.2023. Даний контракт підписаний позивачем по справі. У постановах Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 753/16193/16 ц, від 31.10.2018 у справі № 761/27037/17-ц, від 06.122018 у справі № 757/26016/17-ц, зазначено, що «Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінченню строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може буті припинений у зв`язку із закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору сторона уже виявила, коли писала заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. Одночасно сторона виразила волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який вії був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України». У постанові Верховного Суду від 19.05.2021 в справі № 591/5815/18 (провадження № 61-5154св20) міститься висновок про те, що «звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП за закінченням строку дії трудового договору не вважається звільненням з ініціативи роботодавця, підстави якого передбачені статтями 40, 41 КЗпП України». Підписання позивачем строкових трудових контрактів вказує на його добровільне волевиявлення працювати на умовах та у період, визначених у контракті. Припинення трудового договору через закінчення строку не потребує заяви, чи якогось волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору він виявив під час його укладення, а тому погодився на припинення такого договору в разі закінчення строку, на який його було укладено. Таким чином, закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. Отже, контракт, у якому передбачено термін дії, який неодноразово переукладався, не вважається таким, що укладений на невизначений строк, оскільки до закінчення строку дії контракту за згодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк. Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір на визначений строк до 28.06.2023. Свою згоду на укладання саме строкового трудового договору позивач надав підписавши такий контракт. Жодних заперечень при підписанні контракту [PERSON] висловлено не було, що підтверджує той факт, що останній погодився з усіма умовами контракту, в тому числі і зі строком його дії та підставами його припинення. Таким чином, звільнення [PERSON] у зв`язку із закінченням строку трудового договору проведене з дотримання вимог чинного законодавства, оскільки строк трудового договору закінчився. Стосовно твердження позивача, що начальник вагонної дільниці [PERSON] не мала права на його звільнення, оскільки таке звільнення мало відбуватися за підписом власника АТ «Укрзалізниця» або уповноваженого органу, якщо йому таке повноваження надане власником, а також зі згоди виборного профспілкового органу членом якого є [PERSON] , суд зазначає наступне. З наявних в матеріалах справи та досліджених судом Положення про філію «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця» та Довіреності від 20.02.2023, вбачається, що АТ «Укрзалізниця» як власником, надані повноваження начальнику виробничого підрозділу Вагонна дільниця Київ-Пас філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» [PERSON], зокрема, здійснювати прийом, переведення, переміщення та звільнення працівників виробничого підрозділу. Отже, з урахуванням наведеного, начальник виробничого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ - Пасажирський філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] є уповноваженої особою, яка мала право на звільнення [PERSON] . Більше того, як вбачається, сам трудовий контракт №150 від 05.05.2022 був укладений між роботодавцем Вагонною дільницею Київ-Пасажирський в особі начальника дільниці [PERSON] та працівником [PERSON] . Крім того, позивач у своєму позові самостійно визначає, що відповідно до ст. 40 КЗпП України наказ про звільнення може бути виданий за підписом власника, або уповноваженого органу якщо йому таке повноваження надане власником, що і було здійснено [PERSON] як уповноваженою особою, якій таке право надано власником. Тому, з огляду на викладене, наказ №2295/ос від 26.06.2023 підписаний уповноваженою на те особою. Щодо звільнення [PERSON] без згоди виборного профспілкового органу членом якого він є, то стаття 43 КЗпП України імперативно встановлює у яких випадкам роботодавець зобов`язаний отримати попереднє погодження на звільнення працівника від профспілкової організації, а саме, якщо звільнення працівника відбувається на підставі пунктів 1,2-5,7 статті 40 і пунктів 2,3 статті 41 КЗпП України. Статтею 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлений порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. Зазначеними вище статтями передбачається отримання попередньої згоди на звільнення працівників - членів профспілкових організацій, звільнення яких передбачається саме за ініціативою роботодавця. У випадку з позивачем, звільнення відбулось на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із завершенням дії контракту, що по суті, не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії. Підставою звільнення позивача не була ініціатива роботодавця, а як вже зазначалось - припинення контракту у зв`язку із закінченням строку його дії, відтак отримання попередньої згоди від виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник роботодавець не потребує. Відповідно до вимог ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та те, що в даному випадку судом не встановлено порушення роботодавцем законних прав працівника, підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача немає. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що його не було попередньо повідомлено про припинення трудового договору як безпідставні, з огляду на наступне. Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Зі змісту ст.ст. 23, 36 КЗпП України вбачається, що працівник, що уклав строковий трудовий договір і обумовив термін його дії, після закінчення обумовленого строку підлягає звільненню в останній день роботи без заяви працівника за наказом роботодавця крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення згідно вимог п. 2 ст. 36 КЗпП. Посилання позивача на те, що переукладення договорів один чи декілька раз вважається таким, що укладені на невизначений строк, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.23 та ч.2 ст.39-1 КЗпП України, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, тобто за винятком строкових трудових договорів коли сторони самі визначають строк дії трудового договору, який укладають або переукладають між собою. Строковий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін. КЗпП України не містить заборон щодо продовження строку трудового договору, і навіть у разі переукладання строкового трудового договору, якщо він переукладався на підставі ч.2 ст. 23 КЗпП України, він не стає безстроковим. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що будь-яких належних доказів та обґрунтувань позову, згідно пред`явлених вимог, позивачем надано суду не було. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу від 26.06.2023 № 2295/ос «Про припинення трудового договору» на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору, поновлення на посаді начальника пасажирського поїзда АТ «Українська залізниця» філії «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення 28.03.2023 по день винесення рішення у справі, виходячи з розміру середньоденного заробітку слід відмовити.

Outcome: dismissed