Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Демиденко Д.А., звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позивних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його дружина, [PERSON] , про що Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснено відповідний запис № 3412 від 17.03.2020. З померлою позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з 1982 року. З 1996 року подружжя проживало разом у квартирі [ADDRESS] . В день смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , а також нежилого приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказана вище квартира [ADDRESS] набута у власність подружжям за договором купівлі-продажу нерухомості від 02.03.1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Нежитлове приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , набуто [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 984. Вказане нерухоме майно в розумінні ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця у розумінні ст. 1261 ЦК України є відповідно позивач та дочка [PERSON] [PERSON] [PERSON] 08.02.2023 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на частину спадщини, оскільки він виходив з того, що враховуючи те, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Водночас, нотаріусом 08.02.2023 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №108/02-31, оскільки виявилось, що [PERSON] на випадок смерті [INFO] склала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповіла дочці, [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 498. Разом з цим, спадкоємець за заповітом [PERSON] , з 2005 року проживає за межами України, у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняла. Посилаючись на те, що [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом, позивач [PERSON] має право на спадкування за законом після смерті дружини як чоловік померлої є спадкоємцем першої черги. У позові\~позивач просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; на 1/2 частину нежитлового приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.05.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського Владислава Вікторовича завірену у встановленому законом порядку копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] ; витяг (інформаційну довідку) із Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченої спадкової справи / свідоцтва про права на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; витяг (інформаційну довідку) із Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту/спадкового договору після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 20.06.2023 року клопотання представника позивача про заміну відповідача задоволено, замінено первісного відповідача Запорізьку міську територіальну громаду в особі Запорізької міської ради, на належного відповідача [PERSON] , підготовче судове засідання відкладено. Ухвалою суду\~від 26.07.2023\~року клопотання\~представника позивача\~про витребування\~доказів \~задоволено,\~витребувано у\~Головного центру\~обробки спеціальної\~інформації Державної\~прикордонної служби\~України інформацію\~про перетинання\~державного кордону,\~починаючи з\~01.01.2006\~року по\~теперішній час,\~громадянкою України\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~місце реєстрації:\~ [ADDRESS] ;\~витребувано з\~Запорізького міжміського\~бюро технічної\~інвентаризації завірену\~у встановленому\~законом порядку\~копію договору\~№ 2908-К\~купівлі-продажу\~від 02.03.1996\~року:\~квартири розташованої\~за адресою:\~ [ADDRESS] , підготовче судове засідання відкладено. Ухвалою суду\~від 25.09.2023\~року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] , в особі представника [PERSON] , до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 29.05.2023 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. надана до суду завірена у встановленому законом порядку копія спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 63-105). 25.08.2023 року з Державної прикордонної служби України надійшов лист, відповідно до якого відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою України [PERSON] , [INFO] в період з 08.11.2017 року по 11.08.2023 року в базі даних не виявлено. Інформація надана за період зберігання такої інформації відповідно до п. 17 Положення, затвердженого наказом МВС України № 614 від 27.09.2022 року (а.с. 217). Листом ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.09.2023 року надана інформація щодо надання копій документів з матеріалів інвентаризаційної справи (а.с. 225). В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Демиденко Д.А. позовні вимоги підтримали, з урахуванням наданих уточнених позовних вимог. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] надав для огляду суду оригінал договору: № 2908-К купівлі-продажу від 02.03.1996 року: квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] ; оригінал договору купівлі-продажу від 07.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 984. В подальшому до судового засідання від представника позивача адвоката Демиденко Д.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки про її виклик за останньою відомою адресою її проживання, а також відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв`язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] ( [INFO] ) з 11.06.1982 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ( [INFO] ). Даний факт підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 02.06.2020 року (а.с. 6). Від шлюбу у подружжя була дитина відповідач [PERSON] ( [INFO] ). Даний факт підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.1986 року (а.с. 5). 16.03.2020 року, дружина позивача [PERSON] ( [INFO] ) померла. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2020 року (а.с. 65 звор.). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , а також з 1/2 нежилого приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказана вище квартира [ADDRESS] набута у власність подружжям за договором купівлі-продажу нерухомості № 2908.К від 02.03.1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованим [PERSON] відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу. Згідно реєстраційного посвідчення державна реєстрація про право власності на вказану квартиру здійснена в ОП «ЗМБТІ» в реєстровій книзі за № 272 за реєстровим № 38071 від 05.03.1996 року (а.с. 232-233, 235-241). Відомості про зареєстроване право власності [PERSON] на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 340512995 від 26.07.2023 року, пошук про: право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, за параметрами запиту: адреса [ADDRESS] відомості відсутні (а.с. 123). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Нежитлове приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , набуто [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 984 (а.с. 243-246). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 153/2022 [PERSON] 27.12.2022 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] (а.с. 65). Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. до ДП «Редакція газети «Голос України» 27.12.2022 року направлена заява про публікацію оголошення про виклик спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] , яке опубліковано в газеті «Голос України» 03.01.2023 року та визначено строк для звернення до 15.01.2023 року (а.с. 76-76 звор.). Як встановлено з матеріалів справи, за життя [PERSON] , [INFO] , склала заповіт від 02.04.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г., зареєстрованого в реєстрі № 498, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі № 30072969, дата видачі 02.04.2012 року приватним нотаріусом Кушніренко О.Г., який на час відкриття спадщини є чинним, не зміненим та не скасованим (а.с. 68 звор., 69). Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг від 29.12.2022 року № 04-07/3/11085 надану приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Чернявському В., за адресою: квартира [ADDRESS] , була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , в період з 27.03.1996 року по 28.05.2020 року (померла [INFO] ), разом з нею на день смерті була зареєстрована: [PERSON] , [INFO] (а.с. 77). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2022 року у справі № 335/11286/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позов задоволено, встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в квартирі [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після її смерті (а.с. 73-75). 08.02.2023 року постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що при заведені спадкової справи було виявлено наявність заповіту від імені померлої [INFO] [PERSON] не на користь заявника (а.с. 101 звор.-102). Судом встановлено, що на час відкриття спадщини відповідач [PERSON] у спірній квартирі була зареєстрована разом зі спадкодавцем, однак не проживала щонайменше з 2015 року. Як встановлено судом 17.03.2015 року Орджонікідзевським РВ ЗМУ ГУ МВС в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення № 12015080060001282 за ч. 1 ст. 115 КК України за повідомленням від [PERSON] про те, що її донька [PERSON] , яка переїхала до Америки у 2006 році, з січня 2015 року не виходить на зв`язок (а.с. 124). В рамках кримінального провадження начальником сектору Укрбюро Інтерполу ГУМВС України в Запорізькій області Ніколаєвим Г.В. 04.08.2015 року надана відповідь щодо розшуку безвісно зниклої [PERSON] , відповідно до якої було встановлено, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , за інформацією правоохоронних органів США мешкає у США, штат Невада, м. Рено (а.с. 126). Постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУ МВС в Запорізькій області від 06.08.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015080060001282 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. (а.с. 130-131). Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України від 11.08.2023 року відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою України [PERSON] , [INFO] в період з 08.11.2017 року по 11.08.2023 року в базі даних не виявлено. Інформація надана за період зберігання такої інформації відповідно до п. 17 Положення, затвердженого наказом МВС України № 614 від 27.09.2022 року (а.с. 217). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації. Як встановлено судом [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не зверталася, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала. Відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Таким чином, відповідач [PERSON] була зареєстрована зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті у квартирі [ADDRESS] , однак не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому відповідач, як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті своєї матері [PERSON] , а відповідно не набула права на спадкове майно. Аналогічні праві висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі № 937/10434/19-ц провадження № 61-3620 св 21. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на спадкування за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України після смерті дружини [PERSON] . Крім того,\~судом встановлено,\~що право\~власності на\~спірну нерухомість\~ квартиру [ADDRESS] , а також нежитлове приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , набуто [PERSON] та [PERSON] (спадкодавцем) під час шлюбу. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України. З огляду на викладене спірна нерухомість придбана подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отже, на час смерті [PERSON] , спірне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] , а також нежитлове приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , належали [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 частині кожному. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Положення ст.ст. 316, 321 ЦК України встановлюють, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, беручи до уваги, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , та який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання за позивачем [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] (право власності на яку зареєстровано за позивачем [PERSON] , 1/2 частка якої належала [PERSON] , як частка в спільному майні подружжя), а також визнання за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення № 3 загальною площею 40,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved