Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулось до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 19.10.2021 між ТОВ ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7905675980, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 97310,19 грн, строком кредитування 60 місяців. За умовами кредитного договору позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 0,01% річних від суму боргу за кредитним договором та щомісячні відсотки у розмірі 2,49% від суми кредиту. На сьогоднішній день відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку. Станом на 19.10.2023 заборгованість відповідача перед Банком становить 128947,67 грн., з яких: 90167,41 грн заборгованість за тілом кредиту, 11,78 грн. заборгованість по річним відсоткам, 38768,48 грн. заборгованість по щомісячним відсоткам. Відповідач обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, внаслідок чого позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідача у судовому порядку. Представник позивача, відповідно до ст. 276 ЦПК України, у позові просив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін судом повідомлялась належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подала суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подала до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1052 ЦК України\~ у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Матеріалами справи підтверджено, що 19.10.2021 між ТОВ ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7905675980, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 97310,19 грн, строком кредитування 60 місяців. За умовами кредитного договору позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 0,01% річних від суму боргу за кредитним договором та щомісячні відсотки у розмірі 2,49% від суми кредиту. (а.с. 4-7). 17.12.2021 між ТОВ «ФК ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір факторингу №171221, відповідно до умов якого ТОВ «ФК ЦФР» відступило АТ «ТАСКОМБАНК», а АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №7905675980. (а.с. 8-13) Як встановлено судом, відповідачем умови кредитного договору не виконано. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 09.06.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 128947,67 грн., з яких: 90167,41 грн заборгованість за тілом кредиту, 11,78 грн. заборгованість по річним відсоткам, 38768,48 грн. заборгованість по щомісячним відсоткам. (а.с. 14) Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи відсутність оплати за кредитом з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] суми заборгованості за тілом кредиту (основний борг) в розмірі 90167,41 грн. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, відповідно до умов укладеного кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти), а саме, 0,01% річних від суму боргу за кредитним договором та щомісячні відсотки у розмірі 2,49% від суми кредиту. Позивач до позову надав розрахунок відсотків відповідно до якого заборгованість по річним відсоткам складає 11,78 грн, а заборгованість по щомісячним відсоткам 38768,48 грн, який був перевірений судом та визнавши його арифметично та методологічно правильним суд вважає, що вимоги позивача, щодо стягнення відсотків також підлягають задоволенню. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved