Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія", в особі представника - адвоката Кричевського В.В. звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості з оплати електричної енергії у розмірі 14314,72 грн. та сплаченого судового збору у сумі 2684 гривень. Позовні вимоги представник позивача обгрунтовує тим, що відповідачем 01.01.2019 з позивачем у справі - Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] про постачання електричної енергії постачальними універсальних послуг на об`єкт за адресою: [ADDRESS] . Постачання електричної енергії здійснюється за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідачем в порушення вимог чинного законодавства та умов договору оплата фактично спожитої електричної енергії не проводиться. Приєднавшись до договору, відповідачем взято на себе договірні зобов`язання, зокрема здійснювати оплату вартості електричної енергії. Позивач свої зобов`язання за Договором виконує в повному обсязі та постачає (продає) відповідачу електричну енергію. Натомість, відповідач, не виконує належним чином свої зобов`язання за Договором, не оплачуючи спожиті послуги. Утримуючи власне майно, відповідач споживає електричну енергію, однак, не здійснює оплату її вартості. Станом на 31.07.2023 заборгованість за спожиту електричну енергію за вказаним договором становить 14314,72 грн. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 12.10.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 10 годину 20 листопада 2023 року. У судове засідання представник позивача не прибув. Натомість, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої заявлений позов підтримує та просить його задовольнити. Розгляд справи просить проводити у його відсутності. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення на адресу її реєстрації поштового повідомлення про виклик у судове засідання. Зазначене поштове повідомлення було отримано 27.10.2023 особисто [PERSON] , що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 06 002 305 483 04. Крім того, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач [PERSON] була повідомлена шляхом направлення відповідного повідомлення у додаток "Viber" її мобільного телефону, що підтверджується відповідною довідкою про доставку повідомлення у додаток "Viber", складеною відповідальною особою суду 24.10.2023. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Однак, відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, відзиву на заявлений до неї позов не надала та будь-яким іншим способом свою позицію щодо нього не висловила. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Між ТОВ "Київська обласна ЕК" та [PERSON] було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400109670 від 01.01.2019 до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Договір укладено шляхом приєднання відповідача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті позивача шляхом фактичного споживання відповідачем електричної енергії та часткової оплати спожитої електричної енергії. Так, відповідно до акту звіряння розрахунків за період з 01.01.2019 по 02.10.2023 року, відповідач з 01.01.2019 по 31.12.2021 проводила систематичну часткову оплату спрожитої електричної енергії. Також відповідач 06.08.2023 року здійснила часткову оплату спожитої електричної енергії у розмірі 1300 гривень. Факт споживання та часткової оплати спожитої електричної енергії підтверджує укладення між позивачем - ТОВ "Київська обласна ЕК" та відповідачем - [PERSON] , договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400109670 від 01.01.2019, шляхом приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є однаковими для всіх споживачів. Згідно з пп. 7.1. п 7. Розділу XIII «Перехідні положення» Кодексу комерційного обліку електричної енергії до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через центральну інформаційно - комунікаційну платформу визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори електричної мережі. Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. На даний час, на підставі п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (ідентифікаційний код 23243188, юридична адреса 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 2-Б). Відповідно до оновленої інформації, що була отримана за допомогою електронного обміну між ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» та Оператором системи розподілу, позивачем були скориговані та сформовані нові рахунки за спожиту електричну енергію споживачем [PERSON] . Разом з тим позивач - ТОВ «Київська обласна ЕК» не здійснює функцій з обліку електроенергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії спрживачами. Також позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників та особисто не визначає обсяг проданої споживачам електроенергії. У відповідності до п. 4.3. ПРРЕЕ, ПрАТ "ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" шляхом електронного обміну даними було надано ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК" інформацію про обсяг спожитої електричної енергії боржником, на підставі чого позивачем було сформовано рахунки за електроенергію, також надано інформацію про обсяги спожитої електричної енергії відповідачем у паперовому вигляді. Так, за період з 01.01.2019 по 31.07.2023, оператором системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі", що здійснює, в тому числі, контроль та фіксацію показників лічильника, були проведені періодичні перевірки по лічильнику, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Це, зокрема, підтверджується інформацією №20-1-584 від 30.08.2023 про фактичний обсяг розподіленої електричної енергії згідно до укладених договорів за період з 01.01.2019 по 31.07.2023, відповідно до якої за договором №400109670 [PERSON] на об`єкт постачання за адресою: [ADDRESS] розподілено електричної енергії в обсязі 14623 кВт/год. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст.ст. 610, 614 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил, ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Пунктом 2.3.11 ПРРЕЕ установлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та цих правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (п. 2.3.14 ПРРЕЕ). Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. У відповідності до пп. 6.1 п. 6 Розділу XIII «Перехідні положення» ККОЕЕ, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами, тобто позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії. Пунктом 4.3. ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. У відповідності до п. 4.3 ПРРЕЕ ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (оператор системи розподілу та адміністратор комерційного обліку) надає ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» інформацію про обсяг спожитої електричної енергії, зокрема, довідку щодо фактичного обсягу розподіленої електричної енергії, на підставі якої товариство формує та виставляє рахунки до сплати за електроенергію. Відповідач споживав електричну енергію, розподілену ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», що підтверджується зміною показників її споживання, проте оплату за споживання не здійснював і про розірвання договору із заявою не звертався, та станом на день подачі позову, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 14314,72 грн., що підтверджується особовою катркою споживача, актом звіряння розрахунків за період з 01.01.2019 по 02.10.2023 та рахунками за електричну енергію по особовому рахунку № [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за договором виконує в повному обсязі та постачає (продає) відповідачу електричну енергію. Натомість, відповідач, всупереч п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5.5.5 ПРРЕЕ, а також умовам укладеного договору не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, не оплачуючи спожиті послуги у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію за договором № 400109670 від 01.01.2019 у сумі 14314,72 гривні. Також встановлено, що відповідачем [PERSON] на даний час кошти не сплачені, а тому ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» правомірно звернулось до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що стороною відповідача жодних доказів щодо спростування спожитого об`єму електроенергії не надано. Рахунки, які надходили до [PERSON] зі вказаним фактично спожитим об`ємом електроенергії та розрахунком заборгованості, нею не оскаржувались. Правильність розрахунку суми заборгованості з оплати електричної енергії не викликає у суду сумнівів та відповідачем не оспорюється, також, будь-яких заперечень щодо правильності нарахованого розміру заборгованості за спожиту електроенергію, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано. Суд доходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії, є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позичем сплачено судовий збір у сумі 2684 гривні, що підтверджується квитанцією №2909 від 19.09.2023, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved