Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 6 250 на кожну дитину щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі з 25.09.2009 по 20.07.2022, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Наразі вона з дітьми проживає у Польщі. Зазначила, що працює страшим бухгалтером в польській компанії, де її середня валова зарплатня до вирахування податків становить 9 356 польських злотих, після вирахування податків - 6 960 злотих. При цьому, у власності має квартиру 42,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та автомобіль Chevrolet Aveo, 2009 р.в. Вказала, що дохід відповідача невідомий, він працює в Fundacja Rozwoju Przedsiybiorczosci «Twoj Startup» (Фонд розвитку підприємництва «Твій стартап») та має у власності квартиру 125,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Так, поточні майнові витрати на двох дітей на місяць складають 24 866 грн. Крім того, один з синів, [PERSON] має діагноз «нейрогенний гіпорефлекторний сечовий міхур». Зазначила, що станом на дату подачі цього позову, несе кратно більшу як матеріальну, так і духовну участь в житті дітей, що створює надмірний тягар на матір та порушує обґрунтований в цьому розділі позову принцип паритету відповідальності батьків. Такий дисбаланс призводить до порушення її майнових та особистих немайнових прав, оскільки на неї покладений обов`язок виховання та забезпечення дітей, якого вона не може уникнути ані з точки зору закону, ані з точки зору моралі, при цьому вона втрачає гроші та зусилля без якоїсь помітної компенсації цих витрат з боку батька дітей, який має такі ж зобов`язання, що і матір. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. від 27.03.2023 відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасникам у справі у справі роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2023 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про прийняття зустрічного позову задоволено; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів; вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів; призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва; учасникам у справі роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. 14.06.2023 до суду від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про продовження процесуального строку. 21.06.2023 ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про продовження процесуального строку задоволено та встановлено додатковий строк для подання відзиву з додатками до 03.07.2023. 04.07.2023 до суду від представника [PERSON] - Куликова О.А. надійшло клопотання про продовження процесуального строку, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 11.07.2023, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання. Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва № 450 від 05.09.23, відповідно до п.п. 2.3, 2.3.4., 2.3.23, 2.3.49, 2.3.52 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. 08.09.2023 цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023. 05.09.2023 до суду від представника [PERSON] - Куликова О.А. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, з доказами на його обґрунтування. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. від 11.09.2023 прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, до свого провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. 09.10.2023 до суду від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд заяви за відсутністю заявника та його представника, відмову від зустрічного позову, часткове визнання первісних позовних вимог, зменшення розміру судових витрат. Даною заявою відповідач, [PERSON] , повідомив суду, що свідомо прийняв відповідальне рішення виключно в інтересах своїх дітей та на прохання своєї колишньої дружини [PERSON] та погодився щодо переїзду дітей на постійне проживання до матері з наданням своєї письмової згоди на зміну реєстрації місця проживання дітей з матір`ю, що тягне за собою зміну його правової позиції у цій справі, а саме: відмови від свого зустрічного позову та часткового визнання вимог [PERSON] про стягнення аліментів на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6250 гривень щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Водночас, просить стягувати аліменти на утримання дітей з дня подання даної заяви і ухвалення рішення, а не з дня пред`явлення первісним позивачем позову до суду, оскільки на час подання первісного позову [PERSON] не проживала з дітьми і вони не були у неї на утриманні. Наголосив на зменшенні судових витрат, які не підтверджені матеріалами справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2023 прийнято заяву представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] про відмову від зустрічного позову, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в частині зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів закрито. Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Додатково повідомив суду, що позивачка виїхала в Польщу ще до війни. У 2022 році шлюб із відповідачем було розірвано рішенням суду за його позовом. Один із синів хворий на астму. Діти перебувають на її утриманні. При цьому, діти декілька разів на тиждень живуть у батька, але утриманням дітей займається тільки мати. Згідно банківських виписок з рахунків відповідача, останній перераховує кошти на школу та харчування дітей, проте такі кошти поглинаються соціальними виплатами держави Польщі та не є його особистими витратами на дітей. У відповідача були документи дітей, тому він оформив на себе соціальні виплати, що зараз є предметом розгляду соціальних служб у Польщі. Заявлений розмір аліментів є половиною того, на що претендує позивач та цей розмір складається із витрат на: школу, харчування, одяг, лікування дітей. Позивач та відповідач є офіційно працевлаштованими у Польщі. Останній має змогу сплачувати аліменти. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували з 25.09.2009 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2022 (а.с.15-17). В шлюбі у сторін народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.19-20). Згідно довідки про доходи від 26.10.2022, [PERSON] працює на посаді старшого бухгалтера у головному відділі підприємства Starcom Sp. z o.o. та її середня чиста заробітна плата за останні 12 місяців становить 6 960,59 злотих (а.с.22). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 315117462 від 14.11.2022, позивачці, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 42,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.28-29). Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 308352119 від 27.08.2022, відповідачу, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на праві приватної спільної часткової власності належить 27/100 житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] (а.с.31-33). Згідно довідки від 18.04.2023, [PERSON] з 01.04.2018 здійснює розрахунок на підставі цивільно-правового договору та керує організованою частиною підприємства в межах Фонду підприємництва «Твій СтартАп». Дохід за період з 01.04.2022 по 01.04.2023 на підставі договору на виконання конкретної роботи становить 39 950 злотих (а.с.102). Відповідно до довідки про реєстрацію тимчасового місця проживання від 19.04.2023, виданої Бюро адміністрації та громадянських справ у районі Мокотув, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.104). Згідно довідки № 5217 від 19.04.2023, [PERSON] , [INFO] є учнем Базової школи № 212 ім. Кристини Крагельськлої у м. Варшава та у 2022/2023 навчальному році навчається в 4-б класі (а.с.110). Згідно довідки № 5238 від 28.04.2023, [PERSON] , [INFO] є учнем Базової школи № 212 ім. Кристини Крагельськлої у м. Варшава та у 2022/2023 навчальному році навчається в 1-а класі (а.с.113). Згідно довідки про реєстрацію на тимчасове проживання від 07.08.2023, виданої Управлінням цивільних справ у Віланувському районі, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.186). Згідно довідки про реєстрацію на тимчасове проживання від 07.08.2023, виданої Управлінням цивільних справ у Віланувському районі, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.193). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За приписами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сторонами не було укладено договір про сплату аліментів на дитину у порядку ст. 189 СК України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. На підставі вищевикладеного, оцінюючі надані до суду письмові докази, зважаючи на повне визнання відповідачем позовних вимог, ураховуючи те, що діти проживають разом із позивачкою, остання несе тягар утримання дітей, а на батька законодавством покладено обов`язок по утриманню власних дітей, незалежно від того, чи перебувають наразі батько та матір у шлюбних відносинах, або перебували, відтак суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 6 250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 28.12.2022 і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58(sad) принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29). У відповідності до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 28.12.2022 (дата направлення позовної заяви до суду). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. Вирішуючи вимогу позивачки про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із розглядом зустрічної позовної заяви, суд доходить наступного. 17.10.2023 до суду від представника позивача [PERSON] - Куликова О.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якому останній просить суд: ухвалити додаткове рішення у справі № 755/674/23, яким стягнути 58 351,14 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат. В обґрунтування заяви зазначає, що 09.10.2023 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва в межах даної справи прийнято заяву позивача за зустрічним позовом про відмову у позові та закрито провадження по справі в частині його зустрічного позову. Окрім того, 09.10.2023 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва в межах даної справи прийнято заяву відповідача за первісним позовом про визнання частково позовних вимог за первісним позовом. [PERSON] у відзиві на зустрічний позов повідомила суд про надання нею доказів понесених судових витрат протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення у справі та, що попередня сума судових витрат складатиме 75 000 грн. Відтак, оскільки позивач за зустрічним позовом відмовився від позову, витрати відповідача стягуються за його заявою з позивача за зустрічним позовом, з посиланням на ч. 3 ст. 142 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 142 ЦК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Так, у межах розгляду даної цивільної справи відповідачем [PERSON] було заявлено зустрічний позов, який був прийнятий до спільного розгляду із первісною позовною заявою, проте у подальшому був залишений без розгляду за заявою [PERSON] , про що судом 09.10.2023 була постановлена відповідна ухвала. Зважаючи на викладене, суд доходить до висновку про правомірність вимоги позивача про стягнення понесених судових витрат з відповідача на користь позивача, пов`язаних із розглядом зустрічної позовної заяви, проте суд вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає обсягу виконаних робіт та є суттєво завищеним, що передує зменшенню розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з такого. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що 01.09.2022 між адвокатом Куликовим О.А. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги від 01.09.2022, в порядку та на умовах якого, визначених цим договором, адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу щодо захисту, представництва його інтересів у судових органах та у справах досудового врегулювання спорів або надання консультацій щодо захисту та представництва клієнту, а клієнт зобов`язується належним чином прийняти її та оплатити (далі - Договір). Згідно п. 2.1. Договору, обсяг правової допомоги, яку замовляє клієнт, погоджується сторонами шляхом підписання замовлення. За умовами п. 3.2.6. Договору, клієнт зобов`язується: здійснювати оплату правової допомоги та відшкодування фактичних витрат, необхідних для надання правової допомоги, в порядку та строки, визначені у замовленні. Згідно положень п. 4.2. Договору, вартість правової допомоги, що надається клієнту в рамках цього договору, визначається сторонами у відповідних замовленнях на надання правової допомоги, в один із способів чи шляхом їх поєднання, визначених положеннями цього договору. Відповідно до п. 5.1. Договору, приймання-передача наданої правової допомоги та понесених фактичних витрат здійснюється шляхом підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг. 25.04.2023 адвокатом Куликовим О.А. та клієнтом [PERSON] було погоджено замовлення № 2 від 25.04.2023 до договору про надання правової допомоги від 01.09.2022 та сторони визначили зміст правової допомоги, що надається (далі - Замовлення). Відповідно до п. 2 Замовлення, вартість послуг, зазначених в п. 1 Замовлення, визначається в порядку, визначеному сторонами у п. 4.2.4. Договору про надання правової допомоги від 01.09.2022, а саме: участь в судовому засіданні становить 100 доларів США за 1 судове засідання, підготовка відзиву на зустрічну позовну заяву становить 500 доларів США, підготовка заперечень на відповідь на відзив - 500 доларів США, підготовка письмових пояснень - 300 доларів США, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення (щодо розподілу судових витрат) - 150 доларів США. Згідно протоколу наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01.09.2022 (замовлення № 2 від 25.04.2023), адвокатом за представництво інтересів клієнта в судах першої інстанції надано правової допомоги на суму 58 351,14 грн. Відповідно до акту наданих послуг від 13.10.2023, клієнт [PERSON] (замовник) та адвокат Куликов О.А. (виконавець) склали акт про те, що на підставі договору про надання правової допомоги від 01.09.2022, виконавцем були виконані роботи: підготовка відзиву на зустрічну позовну заяву по справі № 755/674/23, участь в судових засіданнях 21.06.23 та 09.10.23 по справі № 755/674/23, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 755/674/23, оплата (відшкодування) перекладу документів згідно рахунку-фактур № 164 від 18.08.2023 та № 172 від 28.08.2023 та їх вартість склала 58 351,14 грн. 13.10.2023 адвокатом Куликовим О.А. виставлено рахунок на оплату до договору про надання правової допомоги від 01.09.2022 [PERSON] на суму 58 351,14 грн. Згідно рахунків фактур № 164, № 172 від 18.08.2023 та 28.08.2023 ФОП [PERSON] було надано послуги перекладу та засвідчення документів Куликову О.А. на загальну суму 27 417,00 грн., що були сплачені Куликовим О.А. у відповідності до платіжних інструкцій № МВ30001386, МВ31882286 від 18.08.2023, 28.08.2023. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі 607/4341/20). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок ВП ВС викладений у постанові від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц). Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу , а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, понесених у зв`язку зі розглядом зустрічного позову, суд дійшов висновку про невідповідність критеріям розумності та співмірності, а також витраченого часу на таку професійну правничу допомогу. Заявляючи до стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу, адвокатом Куликовим О.А. було вказано, що обсяг наданої правової допомоги складається із: підготовки відзиву на зустрічну позовну заяву по справі № 755/674/23 - вартість 500 доларів, участь в судових засіданнях 21.06.23 та 09.10.23 по справі № 755/674/23 - кожне по 100 доларів, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 755/674/23 - 150 доларів, оплата (відшкодування) перекладу документів згідно рахунку-фактур № 164 від 18.08.2023 та № 172 від 28.08.2023 - 27417,00 грн. Так, суд вважає не обґрунтованою, неспівмірною із складністю справи та завищеною вартість наданих послуг адвокатом позивачу щодо складання відзиву на зустрічну позовну заяву, оскільки останній містить у собі перелік доказів на противагу доводів позивача за зустрічним позовом, судову практику та інші доводи, що не відносяться до суті зустрічного позову, а також тотожні доводи та міркування, викладені у позовній заяві, що свідчить про необґрунтованість заявленого розміру щодо наданого виду правової допомоги у сумі 500 доларів, відтак суд вважає доцільним зменшити такі витрати та стягнути у цій частині, зважаючи на наведене, суму у розмірі 200 доларів, що є розумним та обґрунтованим у розрізі спірних правовідносин та є співмірним із складністю справи. Ба більше, суд у цій частині зауважує про те, що докази долучені до відзиву були надані безпосередньо [PERSON] , а відзив не містить жодних доказів на підтвердження понесеного адвокатом часу на збирання таких доказів, що вкотре свідчить про необґрунтованість заявленого розміру витрат адвокатом. Поряд з цим, підлягає частковому задоволенню також витрати на участь в судових засіданнях 21.06.23 та 09.10.23 по справі № 755/674/23 адвокатом, оскільки з матеріалів справи випливає те, що адвокат Куликов О.В. був присутній в судовому засіданні лише 09.10.2023, а 21.06.2023 останній до суду не з`явився, що свідчить про необґрунтованість витрат у цій частині, відтак суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вартості участі у судовому засідання 09.10.2023 адвоката Куликова О.А. у розмірі 100 доларів. Крім того, не підлягають до стягнення витрати, пов`язані із складанням заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки на сторону, яка заявляє такі витрати покладено прямий обов`язок, передбачений Цивільним процесуальним кодексом України, щодо подання доказів на понесення таких витрат, які мають бути подані до суду із першою заявою по суті справи, або до закінчення судових дебатів, відтак не зумовлюють витрачення додаткового часу на складання такої заяви. При цьому, слід також звернути увагу на ту обставину, що подання такої заяви не є необхідною у разі дотримання стороною вимог процесуального закону щодо подання доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на переклад документів у розмірі 27 417,00 грн., та такі вимоги підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються матеріалами справи та є реально понесеними стороною позивача у зв`язку із прийняттям зустрічної позовної заяви. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про розумність та обґрунтованість стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із розглядом зустрічної позовної заяви у розмірі 38 334 (тридцять всім тисяч триста тридцять чотири) гривні 93 (дев`яносто три) копійки. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За вимог п.5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. За вказаних обставин, враховуючи, що представником позивача [PERSON] до закінчення судових дебатів повідомлено суд про намір протягом 5 днів подати докази понесених позивачем судових витрат, а позивач у позовній заяві повідомляла про наявність витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати понесені позивачем та встановити строк на подання доказів щодо їх розміру. На підставі викладеного,

Outcome: approved