Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання кредиту №4552531 від 22 лютого 2021 року у розмірі 17490,45 грн станом на 30 вересня 2021 року, а також судові витрати у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 22 лютого 2021 року між сторонами було укладено Договір про надання кредиту №4552531, відповідно до п.п.5.1., 5.2. якого сторони домовилися, що договір укладається в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. У порушення умов договору відповідач не виконав свої зобов`язання за договором перед позивачем, у зв`язку з чим відповідач станом на 30 вересня 2021 року має заборгованість у розмірі 17490,45 грн. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі. У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 14 грудня 2021 року, представник відповідача зазначає, що відповідач визнає, що отримав на свій рахунок кошти від позивача у розмірі 2550 грн, але не визнає позовні вимоги в іншій частині щодо нарахування збільшених відсотків за договором. Позивачем до позову не додано підтверджуючих документів в тому числі копії ліцензій на право здійснення фінансових операцій з кредитування. Позивачем до суду надано письмову форму договору без підпису відповідача. Використання електронного цифрового підпису або одноразового ідентифікатора під час укладання цього договору і посилання на дотримання письмової форми договору під час укладання цього кредитного договору не відповідає вимогам законодавства, і призводить до нікчемності цього договору. Правочин, на який посилається позивач у заяві є нікчемним, а тому визнається позивачем лише в тій частині, яка передбачає повернення суми, яку відповідач отримав на свій рахунок від позивача. Крім того, оскільки договором, на який посилається позивач встановлена фіксована процентна ставка 1,53% на добу, але іншими умовами договору передбачено збільшену процентну ставку 3% на добу, вважає, що зроблено це у договорі (який є нікчемним) з метою ввести в оману споживача цих послуг, щоб уникнути і не прописувати штрафних санкцій у договорі, до яких законодавством встановлені дуже суворі вимоги, тому вважає, що під збільшеною процентною ставкою позивач намагається приховати саме штрафні санкції за порушення строків кредиту. Враховуючи викладене, позовні вимоги визнаються в частині стягнення з відповідача суми, отриманої за вказаним договором, у розмірі 2550 грн. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором у зв`язку з нікчемністю вказаного договору. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій\~і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням\~від 08.04.2022 № 17/0/9-22\~змінив територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на\~Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу, вирішено розглядати справу\~за правилами\~спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 22 лютого 2021 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання кредиту №4552531, відповідно до п.п.1.2.-1.4. якого кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 2550 грн в безготівковій формі, шляхом перерахування суми кредиту на картковий рахунок позичальника на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, та інші платежі у відповідності до умов договору (а.с.6-10). Відповідно до п.1.7. Договору про надання кредиту №4552531 від 22 лютого 2021 року, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку користування кредитом менше ніж 5 календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від суми кредиту. Ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування при укладенні договору: в базовий період протягом 30 календарних днів з 22 лютого 2021 року до 24 березня 2021 року (включно) у розмірі 1,53% за один день користування кредитом; в спеціальний період протягом 180 календарних днів з 25 березня 2021 року до 20 вересня 2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка). Сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 22 лютого 2021 року до кінцевої дати виконання договору 20 вересня 2021 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості (п.3.1. Договору про надання кредиту №4552531 від 22 лютого 2021 року). Уклавши цей договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами договору та правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримувати своїх обов`язків та виконувати їх (п.9.2. Договору про надання кредиту №4552531 від 22 лютого 2021 року). Сторони підтвердили, що даний електронний договір (договір, укладений у вигляді електронного документа), всі додатки до нього, додаткові угоди мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто є вчиненими виключно у письмовій формі та в порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію» (п.9.3. Договору про надання кредиту №4552531 від 22 лютого 2021 року). Відповідно до п.9.7. Договору про надання кредиту №4552531 від 22 лютого 2021 року сторони погодили, що з укладенням цього договору ними досягнуто згоди з усіх його істотних умов. Також сторони погодилися, що договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом акцептування ним Оферти (пропозиції укласти електронний договір щодо надання кредиту), яка містить усі істотні умови договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) позичальника щодо включення до цього договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові позичальника, типу кредиту, мети (ціль) отримання кредиту, порядку та умови надання кредиту, основної суми кредиту, кінцевої дати виконання договору. Акцептування Оферти здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.9.9. Договору про надання кредиту №4552531 від 22 лютого 2021 року). У розділі 10 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «Алекскредит», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, адреса реєстрації та фактичного проживання, номер телефону, реєстраційний номер облікової картки платника податків, електронна пошта, а також зазначено, що договір підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатору PS4552531. Також 22 лютого 2021 року відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатору PS4552531 підписано пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту №4552531 (а.с.11-14). Підписавши 22 лютого 2021 року паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.17-18). На підтвердження підписання позичальником Оферти та паспорту споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором PS4552531 позивачем надано Log file послідовності (хронології) дій ТОВ «Алекскредит» та заявника №4552531 (а.с.19). 22 лютого 2021 року позивачем на виконання умов договору здійснено переказ коштів відповідачу у розмірі 2550 грн, що також визнається самим відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.16, 49-50). Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконав у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 30 вересня 2021 року він має заборгованість перед позивачем у розмірі 17\~490,45 грн (а.с.30-32), яка складається із: ?заборгованості за сумою кредиту 2550 грн; ?заборгованості по процентам за користування кредитом 14940,45 грн. З наданого позивачем скріншоту з веб-сайту комплексної інформаційної системи Національного банку України вбачається, що позивачу ТОВ «Алекскредит» 17 червня 2017 року безстроково видано ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.35). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 626\~ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78\~ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що кредитний договір №4552531 від 22 лютого 2021 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12,81\~ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Згідно частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~судом враховуються висновки Верховного Суду у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);\~від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки жодного доказу на підтвердження викладених обставин не було надано. Кредитний договір був укладений згідно норм Закону України «Про електронну комерцію», являється дійсним. Вказані документи були підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатору PS4552531, що свідчить про наявність між сторонами договірних зобов`язань. Отримання коштів відповідачем було підтверджено його представником у відзиві на позовну заяву. Також твердження представника відповідача про те, що позивачем до позову не додано підтверджуючих документів в тому числі копії ліцензій на право здійснення фінансових операцій з кредитування спростовуються наданим позивачем скріншотом з веб-сайту комплексної інформаційної системи Національного банку України (а.с.35). За вимогами статей\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним\~договором\~банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити\~проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 17\~490,45 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2550 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 14940,45 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved