Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

13 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області із позововом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, у якій позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 2 000 грн. 00 коп. на утримання непрацездатної матері щомісяця починаючи з дати подання позову і довічно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є особою з інвалідністю, самотньою жінкою похилого віку, потребує постійного лікування, а також відповідно до довідки МСЕК потребує постійної сторонньої допомоги, а єдиним її доходом є пенсія в розмірі 3 851 грн. 73 коп. щомісячно. Даних коштів їй не вистачає, а проживання та лікування, її матеріальне становище є вкрай нужденним, а відповідач будучи її сином, не приймає участі у матеріальному утриманні непрацездатної матері. На даний момент вона залишається у скрутному матеріальному становищі, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою та вона вимушена винаймає будинок за власний кошт. Син в оплаті орендної плати за будинок участі не бере та комунальні послуги не сплачує. Крім того, їй відомо, що відповідач веде підприємницьку діяльність та винаймає нежитлове приміщення для розміщення майстерні по ремонту взуття у [ADDRESS] . У зв`язку із складними життєвими обставинами, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 18 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04 травня 2022 року Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.10) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 02 вересня 2023 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.11). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 535-5002722690 від 21 квітня 2023 року, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення м. Ладижин Вінницької області (а.с.13) та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 535-5002720570 від 20 квітня 2023 року, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення м. Ладижин Вінницької області (а.с.12). Позивачка [PERSON] є непрацездатною особою, перебуває на обліку в пенсійному фонді України, як пенсіонерка, та отримує пенсію за віком в розмірі 3 851 грн. 73 коп. (а.с.15), інших джерел доходів не має. Також згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №364128, [PERSON] є інвалідом І «Б» групи безтерміново та потребує постійної сторонньої допомоги (а.с.9). Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина 8 статті 7 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно з ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно зі ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пленум Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 21 роз`яснив, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч.2 ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги». При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою матір з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Приймаючи до уваги, що позивачка є пенсіонеркою, інвалідом, має незадовільний стан здоров`я та потребує у зв`язку з цим постійного лікування та стороннього догляду, отримує невеликий розмір пенсії, інших джерел доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги; у свою чергу, відповідач є сином позивачки, є працездатною особою, має можливість та зобов`язаний надавати матері матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка [PERSON] при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved