Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач посилаючись на те, що син знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 19.10.2023 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.11.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що він постійно добровільно надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, проте на цей час, нажаль, не має можливості надавати позивачці матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини від середньомісячної заробітної плати (усіх доходів) у зв`язку з тим, що він є внутрішньо переміщеною особою, на цей час втратив постійне житло та будь-яку стабільність у зв`язку із тим, що м. Пологи Запорізької області знаходиться у окупації, будинок в якому він проживав значно пошкоджений, та він змушений винаймати житло та нести витрати на його оренду, має сім`ю - матір - [PERSON] , яка є також внутрішньо переміщеною особою, пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію, сестру - [PERSON] , яка також є внутрішньо переміщеною особою, не працює, та змушений допомогами матері та сестрі. Крім того зазначив, що 01.10. 2023 року він отримав мінно-вибухову травму, знаходячись на робочому місті, йому був поставлений діагноз: струс головного мозку, помірний загально мозковий вестибулярний синдром, акубаротравма без ушкодження барабанних перетинок, судовий синдром. Стан після судомного нападу. Перебував на лікуванні з 01.10. по 06.10.2023 року. Згідно довідки № 1736 ЛКК № 139 КНП «Міська лікарня № 7» ЗМР за станом здоров`я потребує переводу на легку працю, не пов`язану з тривалою ходьбою, шумом, вібрацією, наклонами голови. На лікуванні йому необхідні кошти, у зв`язку із викладеним на цей час у нього дуже важкий сімейний стан, тому просить задовольнити позов [PERSON] часткового, стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] та утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу). Розглянути справу у його відсутність. 16.11.2023 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначила, що повністю не згодна з інформацією у відзиві відповідача, так як вона не відповідає дійсності. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі, стягнути 1/4 частину від усіх видів заробітку аліменти на її користь на утримання дитини з [PERSON] , починаючи з 17.10.2023 року. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив справу розглядати за його відсутністю. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 10.12.2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено судом батько проживає окремо від дитини, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України має обов`язок брати участь у її утриманні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 1 ст. 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи \~положення \~ч. 1 \~ст. 3 \~Конвенції \~про \~права \~дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї, відповідач є працездатною особою, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак добровільно таку допомогу не надає. За таких обставин, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 182\~\~СУ України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Як роз`яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач є працездатною особою, офіційно працює, отримує допомогу як внутрішньо переміщена особа, мати відповідача отримує пенсію за вислугу років, сестра відповідача працездатна, відомості про стан здоров`я матери та сестри відповідачем не надано, дані про його скрутне матеріальне становище, наявність інших утриманців, матеріали справи не містять, та відповідачем не надані. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, та на підставі положень діючого законодавства України, суд вважає можливим встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає заявленим позовним вимогам. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів необхідно присудити із дня пред`явлення до суду позову, тобто з 17.10.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за даними позовними вимогами, а саме 1073,60 грн.

Outcome: approved