Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до суду до [PERSON] \~про\~стягнення аліментів на час навчання. Із позову вбачається, що відповідач по справі [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] . Позивач є студенткою денної форми навчання Новомосковського фахового кооперативного коледжу. Позивач навчається у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів та потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка навчається та потребує матеріальної допомоги. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь у зв`язку з навчанням у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дати подання позовної заяви, на період навчання, але не більше ніж до 23 років. Ухвалою суду від 28.08.2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що вона працевлаштована неофіційно на неповний робочий день, працює по 4 години на день, їй не вистачає коштів, оскільки вона навчається, тому просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він згоден сплачувати доньці аліменти у розмірі 1/6 частки. Він одружений та має на утриманні малолітню дитину, тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі частки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 81\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правовідносини по даному позову регулюються\~Сімейним кодексом України. Згідно зі\~ст. 199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.\~\~Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.\~\~Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1\~ст. 200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. Також, відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 201 Сімейного кодексу України\~до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст.\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача по справі [PERSON] . (а.с. 6). Згідно довідки\~Новомосковського фахового\~кооперативного коледжу\~економіки та\~права ім.\~С.В.\~Литвиненка від\~18.05.2023\~року [PERSON] \~навчається на\~денній формі\~здобуття освіти\~за спеціальністю\~081\~Право рівня\~фахової передвищої\~освіти «Фаховий\~молодший бакалавр»\~з 01.09.2020 року.\~Термін навчання\~з 01.09.2020\~року по\~30.06.2024\~року.\~Навчається на\~контрактній основі,\~стипендію не\~отримує.\~(а.с. 7). На теперішній час позивачці [PERSON] виповнилося 18 років. Відповідач [PERSON] перебуває в шлюбі з 01.10.2021 року та має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 33, 38). Відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» та отримує заробітну плату, яка за період з 01.03.2023 року по 31.08.2023 року становить 64\~603,62 грн. (а.с. 37) Суд зазначає, що правовідносини по даній справі регулюються ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказані юридичні факти у своїй сукупності утворюють юридичний склад, необхідний та достатній для виникнення аліментного зобов`язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є повнолітньою донькою відповідача, якій на час розгляду справи виповнилося 18 років, навчається на денній\~формі здобуття\~освіти за\~спеціальністю 081\~Право рівня\~фахової передвищої\~освіти «Фаховий\~молодший бакалавр»\~Новомосковського фахового\~кооперативного коледжу\~економіки та\~права ім.\~С.В.\~Литвиненка з\~01.09.2020 року. Термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Навчається на контрактній основі, стипендію не отримує та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] є батьком позивача, фізично здоровий, працездатний, одружений, має на утриманні малолітнього сина, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Згідно ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я сторін, а також їх матеріальний стан. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку батьків по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання. Отже, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь повнолітньої доньки підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), які підлягають стягненню з часу звернення до суду з позовом та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та рівню платоспроможності самого відповідача. Вимога позивача щодо стягнення розміру аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно\~з ч.2 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Таким чином, враховуючи, що позивачці виповнилося 18 років та вона є повнолітньою особою, то вимога позивача щодо стягнення розміру аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п.п 1 пункту 1 частини 2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» (в редакції, яка діяла на час звернення з позовом до суду)\~з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60\~коп.\~\~

Outcome: partial