Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

В жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , ГОГОЛІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ МИРГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про визнання права власності в порядку спадкування. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина. До складу спадкового майна увійшла 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку кадастровий номер 5320255400:30:004:0061 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку кадастровий номер 5320255400:30:004:0062 для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М., якою 03 березня 2023 року проведено реєстрацію спадкової справи № 31/2023. Нотаріусом повідомлено позивачу про відсутність перешкод для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В той же час нотаріусом 23 серпня 2023 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки земельних ділянок кадастровий номер 5320255400:30:004:0061 та кадастровий номер 5320255400:30:004:0062, які знаходяться за тією ж адресою, так як частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 942003 від 06.04.2006 року спадкодавець [PERSON] є співвласником земельної ділянки площею 0,1453 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 5320255400:30:004:0061, іншим співвласником ділянки є [PERSON] , відповідач по справі. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 942006 від 06.04.2006 року спадкодавець [PERSON] є співвласником земельної ділянки площею 0,3002 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 5320255400:30:004:0062, іншим співвласником ділянки є [PERSON] , відповідач по справі. Враховуючи вищевикладене позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1453 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5320255400:30:004:0061 та право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,3002 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5320255400:30:004:0062, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] матері [PERSON] . Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, в зв`язку з значною відстанню проживання. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 34). Представник відповідача ГОГОЛІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ МИРГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду лист, в якому просив суд розглянути справу у відсутність його представника та зазначив, що при прийнятті рішення посилалися на розсуд суду та просили прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 47, 48). Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, засобами поштового зв`язку направила на адресу суду заяву про розгляд справи за позовною заявою [PERSON] за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги позивача визнає та просить їх задовольнити (а.с. 49). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26 серпня 2022 року, після смерті якої відкрилася спадщина (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02.1996 року, державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І. посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Гоголівською селищною радою Великобагачанського району від 21.01.1992 року і зареєстрованого в реєстрі за № 17, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлого [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.01.1968 року [PERSON] народився [INFO] в місті Миргород Полтавської області та його батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.\~9). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смагою Л.М. 03.03.2023 року зареєстровано спадкову справу № 31/2023 після спадкодавця [PERSON] , 1944 р.н., яка померла [INFO] , останнім місцем проживання якої було селище Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 10). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №\~942003 від 06.04.2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010655100164, [PERSON] на підставі рішення 3 сесії 24 скликання Гоголівської селищної ради від 21.08.2002 року є власником земельної ділянки площею 0,1453 га, в межах згідно з планом, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5320255400:30:004:0061 (а.с. 12). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №\~942006 від 06.04.2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010655100165, [PERSON] на підставі рішення 3 сесії 24 скликання Гоголівської селищної ради від 21.08.2002 року є власником земельної ділянки площею 0,3002 га, в межах згідно з планом, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5320255400:30:004:0062 (а.с. 13). Відповідно до довідки виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області № 235 від 24.09.2021 року, на підставі розпорядження голови Великобагачнської РДА від 29.10.2015 року за № 285, розпорядженням Гоголівської селищної ради (№ 36 від 19.02.2016 року) в зв`язку з декомунізацією відбулася зміна назви [ADDRESS] , яка на даний час є [ADDRESS] (а.с. 17). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М. за № 195/02-31 від 23 серпня 2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої [INFO] матері [PERSON] , за законом на частку земельних ділянок, що розташовані за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що спадкове майно померлої перебуває у спільній сумісній власності із іншим співвласником [PERSON] , без зазначення (виділу) часток співвласників, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку спадкового майна (а.с. 11). Відповідно до інформації приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Л.М. № 269/01-16 від 30.10.2023 року, після померлої [INFO] [PERSON] заведена 03.03.2023 року спадкова справа № 31/2023. Заяву про прийняття спадщини за законом подав син [PERSON] (а.с. 39-45). Статтею 41 Конституції України\~визначено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За нормою частини 1 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. На підставі частини 1 статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. При цьому, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина 1 статті 368 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписом ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом земельні ділянки площею 0,1453 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 5320255400:30:004:0061 та площею 0,3002 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5320255400:30:004:0062, що розташовані в [ADDRESS] належать в рівних частках по частині [PERSON] , яка померла [INFO] та відповідачу [PERSON] , позивач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] , то суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved