Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2023 року позов задоволено частково. Ухвалено визнати незаконним, протиправним та скасувати рішення 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16.05.2023 року № 117-12/23 «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» [PERSON] », визнати незаконним, протиправним та скасувати розпорядження голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. від 16.05.2023 року № 51-П «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» [PERSON] », поновити [PERSON] на роботу на посаду генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 16.05.2023 року, стягнути з КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.05.2023 року по 01.11.2023 року в розмірі 219514,57 грн. з вирахуванням із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів та допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України представником позивача [PERSON] - адвокатом Поповою-Завгородньою С. 01.11.2023 р. в судовому засіданні було зроблено заяву щодо розподілу судових витрат у зв`язку з розглядом справи після ухвалення рішення. В судовому засіданні клопотання про розподіл судових витрат представник позивача підтримала, просила стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 47000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представником відповідача Чернівецької обласної ради - Базюком Ю.Р. до суду було надано клопотання, у якому він зазначив, що попередній розрахунок витрат на правову допомогу позивачем не подавався, і жодних інших доказів, в тому числі тих, що свідчать про дійсну оплату витрат пов`язаних з наданням правової допомоги також не було надано. Крім того, зазначив, що виставлені позивачем розцінки є необґрунтовано вищими, що вказує на штучну захищеність суми, що зазначена у заяві. В судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримав. Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» - Софяк В.В. направила до суду клопотання, в якому просила відмовити позивачу в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки підприємство не вправі приймати жодних самостійних рішень щодо прийому чи звільнення керівника комунального некомерційного підприємства, крім того, виходячи критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставни справи та фінансового стану обох сторін, просила зменшити витрати на правничу допомогу до 7000 грн., яка не підлягає стягненню з комунального некомерційного підприємства. В судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримала. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши рішення суду від01 листопада 2023 року та матеріали справи, суд вважає, що вимоги представника позивача є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю виконаної роботи. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду у справі № 910/16803/19 (постанова від 19.07.2021) та Великої Палати Верховного Суду у справі 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Наявність договірних відносин між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та клієнтом [PERSON] у справі, що розглядається, підтверджувався ордером (а.с. 139), виданим на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 16.07.2021 року та додатком №5 до договору про надання правової допомоги. Згідно з п.2.1. додатку №5 за надання правової допомоги згідно п. 1.1., Замовник сплачує Адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з яких 12 000 (дванадцять тисяч) грн. за підготовку позовної заяви до суду про оскарження рішення та розпорядження про звільнення від 16.05.2023, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 (п?ять) тисяч грн. за написання відповіді на відзив відповідача по справі (в разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву). Пунктом 2.2. передбачено, що за участь в судових засіданнях по справі за позовом [PERSON] до Чернівецької обласної ради та голови обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження про відсторонення, допуск до виконання обов?язків на посаді, Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі 5000 (п?ять тисяч) грн. за кожне судове засідання окремо, про що складається та підписується сторонами Акт виконаних робіт. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Посилання представника відповідача Чернівецької обласної ради на те, що відсутні докази оплати суми витрат на правничу допомогу, отже і відсутні підстави для їх відшкодування, є безпідставними, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Крім того, представник відповідача Чернівецької обласної ради посилається на відсутність орієнтовного розрахунку при подачі позовної заяви, як на підставу для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 зроблено висновки про те, що надання попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може» відмовити, а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Дослідивши позовну заяву, судом встановлено, що стороною позивача було заявлено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 45000 грн., тому посилання представника відповідача Чернівецької обласної ради про відсутність такого розрахунку не беруться до уваги. Суд вважає, що оскільки, предметом позову є поновлення позивача на роботі, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2023 року визнано незаконним, протиправним та скасувано рішення 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16.05.2023 року та визнано незаконним, протиправним та скасувано розпорядження голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. від 16.05.2023 року, отже фактично подача позовної заяви позивачем пов`язана саме з неправомірними діями відповідача Чернівецької обласної ради. Тому суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, підлягають до стягнення з виключно Чернівецької обласної ради. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано акт виконаних робіт від 02.11.2023 року, згідно з яким адвокатом надавались такі послуги як: підготовка та подання позовної заяви до суду про оскарження рішення та розпорядження про звільнення від 16.05.2023, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 12000 грн.; за ознайомлення з відзивом по справі, підготовкою та поданням відповіді на відзив по справі - 5000 грн., крім того участь у судових засіданнях 19.07.2023, 12.09.2023, 22.09.2023, 10.10.2023, 19.10.2023, 01.11.2023 - по 5000 (п?ять) тисяч грн. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial