Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідачів за адресою: [ADDRESS] . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 27897,27 гривень. Просили стягнути з відповідачів суму заборгованості. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 07.12.2022 року справу прийнято до свого провадження. 13.04.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, в обґрунтуванні якого вказувала, що [PERSON] не є споживачем житлово-комунальних послуг та не проживає у житлі споживача. Починаючи з 3 лютого 2019 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , яка вказана у позовній заяві, а з травня 2020 року знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що підтверджується належними доказами, доданими до відзиву. До лютого 2019 року [PERSON] проживала за вказаною адресою разом із матір?ю, [PERSON] , [PERSON] , та своїми двома доньками - [PERSON] та [PERSON] . В період свого проживання за вказаною адресою [PERSON] належним чином вносила плату за надані комунальні послуги, що підтверджусться, зокрема, і розрахунком заборгованості доданим до позовної заяви. Проте, в зв?язку із конфліктами, які виникали між жителями квартири, [PERSON] разом із доньками виїхала з квартири в лютому 2019 року. Таким чином, стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати комунальних послуг в даному випадку с необгрунтованим та безпідставним. Тому в заловоленні позовних вимог ПОКВІТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] має бути відмовлено в повному обсязі. Просили застосувати позовну давність. 13.04.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, в обґрунтуванні якого вказувала, що [PERSON] не є споживачем житлово-комунальних послуг та не проживає у житлі споживача. Починаючи з 3 лютого 2019 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , яка вказана у позовній заяві, а з травня 2020 року знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що підтверджується належними доказами, доданими до відзиву. Просили застосувати позовну давність. 01.05.2023 року від представника позивача надійшло пояснення щодо заперечення застосування позовної давності. 03.05.2023 року від представника позивача надійшло пояснення, щодо непогодження із викладеними твердженнями у відзивах у повному обсязі. Факт проживання не звільняє від оплати за послуги, що надаються підприємством. 12.05.2023 року від представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшло заперечення, відповідно до якого, просить суд відмовити у задоволенні позову, позиція викладена у відзивах. 17.05.2023 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшов відзив, в обґрунтуванні якого вказують, що в квартирі з травня 2020 року проживають вони вдвох, всі інші співмешканці змінили адресу і знялися з реєстраційного обліку. 28 січня 2022 року [PERSON] та [PERSON] сплатили грошові кошти у сумі 23527, 10, на підтвердження цього додають фіскальні чеки, а тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог. 06.06.2023 року від представника позивача надійшло заперечення, в обґрунтуванні якого вказали, що підприємство не погоджується із викладеними твердженнями у відзивах в повному обсязі. Так, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по оплаті за надані послуги з теплопостачання за період з 01.12.2018 по 01.12.2021 по кв. [ADDRESS] , підприємство було змушене 25.10.2022 звернутися до Октябрського районного суду м. Полтави із позовною заявою щодо стягнення заборгованості. Згідно платіжних доручень №1018614622 від 28.01.2022 в сумі 21189,00 грн. та №1018614645 від 28.01.2022 в сумі 2 338,13 грн. відповідачами сплачено заборгованість за період з 01.12.2021 по 31.12.2021(вони самі вказали у квитанціях), а період утворення заборгованості згідно позовних вимог підприємства складає з 01.12.2018 по 01.12.2021. Отже, твердження, відповідачів, що ними сплачена заборгованість згідно позовних вимог підприємства є хибним, оскільки заборгованість виникла у відповідачів станом на 01.12.2021, а споживач сплачує, згідно платіжних доручень заборгованість з 01.12.2021 по 31.01.2021. Крім того, на момент звернення до суду із позовною заявою, а саме - 25.10.2022 заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання не була погашена, що підтверджується витягом з електронного носія по особовому рахунку [NUMBER] , що відкритий по кв. [ADDRESS] . Предметом позову є стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за вищевказаною адресою, без врахування положень статті 625 ЦК України, що передбачає нарахування інфляційних втрат. А оплата, що була проведена відповідачами 07.02.2022 в сумі 313, 43 грн. свідчить про погашення інфляційних втрат, 3 % річних та судових витрат по попереднім рішенням суду, переданих до суду до 01.05.2021. (даний факт підтверджується копією рахунку, що доданий до відзиву) Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п. п. 17, 18\~постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Судом встановлено, що починаючи з 3 лютого 2019 року [PERSON] , [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] , зняті з реєстрації. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які є споживачами послуг Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», не оплатили в повному обсязі надані послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим, за період з 01.12.2018 по 01.12.2021 утворилась заборгованість в сумі 27 897, 27 грн. Розмір заборгованості підтверджується доданими до позову розрахунками.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. За змістом статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статті 260 цього Кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 Цивільного кодексу України. Завдання цивільного судочинства, закріплені в статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, реалізуються як в наказному, так і в позовному провадженні. Відповідно до частини 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи, визначені в частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Статтею 253 цього Кодексу передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Необхідно зазначити, що в період з 01.12.2018 по 01.12.2021 відповідачами неодноразово здійснювались оплати, хоч і з порушенням строків розрахунків, що свідчить про визнання відповідачами вказаної заборгованості. Так, згідно розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, що знаходиться в матеріалах справи за період часу з 01.05.2019 по 01.09.2019 нарахування послуг підприємством не проводились, оскільки послуги не надавались, однак відповідачами за вказаний період проводились оплати. Таким чином підприємство вважає, що своїми діями відповідачі, а саме проплатами, за вищевказаний період підтвердили визнання свого боргу перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що відповідно до ст. 264 ЦПК України перериває перебіг строку позовної давності. Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID - 19), відповідно до якого Розділ «прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню та території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, № 630 від 27.05.2022. Кабінет Міністрів України постановою від 27.05.2022 р. № 630 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31 серпня 2022 р. На сьогодні карантин не скасований. Отже перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжується на строк дії карантину. А тому заборгованість до якого можливо застосувати строк позовної давності відсутня. З даного приводу висловив свою думку і Полтавський апеляційний суд в постанові від 30.03.2022 (справа №554/7832/21, 22ц/814/757/22) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103819255), яким встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, підприємство правомірно звернулось до суду щодо стягнення заборгованості, що утворилась в результаті невиконання відповідачами зобов`язання по оплаті за спожиті послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. В зв`язку із задоволенням позову частково Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання цього позову в розмірі 2481 гривень 00 коп. (а.с.1). На підставі викладеного,\~ст. 25 Закону України "Про теплопостачання",

Outcome: partial