Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з зазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] по 500 000 гривень та на користь [PERSON] 300 000 гривень відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю в ДТП їх доньки та сестри [PERSON] . В поданій заяві зазначив, що 19 серпня 2012 року, близько 03 год. 30 хв., на ділянці 154 км. + 50 м. автодороги «Батурин-Конотоп-Суми», [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Mitsubishi» модель «Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись між населеними пунктами м. Суми та с. Степанівка, Сумського району, Сумської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знехтувавши безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та не вибрав швидкісний режим, який дозволив би йому забезпечувати курсову стійкість і керованість транспортного засобу, в результаті чого втратив контроль над рухом автомобіля та допустив його виїзд за межі проїзної частини з послідуючим перекиданням. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажири, що перебували на той час в транспортному засобі марки «Mitsubishi» модель «Lancer», та знаходились на задньому сидінні автомобіля, а саме [PERSON] та [PERSON] , отримали під час дорожньо-транспортної події тілесні ушкодження, від яких померли на місці події. [PERSON] , [INFO] , є донькою позивачів - [PERSON] та [PERSON] , а також рідною сестрою [PERSON] . Викладене підтверджується матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012200260000064 від 26 листопада 2012 року. В суді на розгляді перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. В даному кримінальному провадженні позивачі були визнані потерпілими, оскільки загибла [PERSON] була їх донькою та сестрою. Ухвалою суду від 13.09.2022 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрите. Однак, звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, не має реабілітуючого характеру. У зв`язку зі втратою доньки та сестри, позивачі, втратили найдорожче, що було в житті, спогади про її загибель спричиняють нестерпні болі та страждання, а відповідач, навіть не вибачився за свої дії. Вказали, що на час вчинення ДТП [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння, протягом розслідування справи надавав неправдиві свідчення з метою уникнення відповідальності, добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Кругляк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що [PERSON] є володільцем джерела підвищеної небезпеки, отже згодний відшкодувати моральну шкоду в розмірі по 100 000 грн. кожному з позивачів, але заявлений позивачами розмір моральної шкоди вважав неспівмірним. Заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, матеріали кримінального провадження 587/350/21, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року прокурором Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури Криушенко Л.І. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 16 листопада 2012 року № 120122002600000064. За даним обвинувальним актом, [PERSON] обвинувачувався у вчиненні дій, які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, при керуванні 19.08.2012 технічно справним автомобілем «Mitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER] на ділянці 154 км. +50 м. автодороги «Батурин-Конотоп-Суми», що призвело до виїзду керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини та спричинення смерті його пасажирам [PERSON] та [PERSON] , тобто вчинені кримінального, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб. (справа 587/350/21, том №1, а.с. 2-7). 30 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з письмовим клопотанням про закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з закінченням строків давності. В судовому засіданні, 13 вересня 2022 року, обвинувачений [PERSON] своє клопотання підтримав, просив його задовольнити та при цьому зазначив, що йому зрозумілі роз`яснені судом суть і наслідки такого звільнення від відповідальності, а саме: що звільнення від кримінальної відповідальності не свідчить про його виправдання або визнання невинуватими у вчиненні злочину, що, будучи звільненим від кримінальної відповідальності він вважатиметься таким, що не має судимості, і що вказана обставина закриття провадження є нереабілітуючою. За розглядом даного клопотання, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 13 вересня 2022 року, [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012200260000064 від 26 листопада 2012 року закрито. Ухвала суду набрала законної сили 12.06.2023 року.(Справа №587/350/21, Том №3, а.с.166-167). Ухвалою Сумського апеляційного суду від 12 червня 2023 року, в справі № 587/350/21, ухвалу суду від 13 вересня 2022 року, змінено, виключено з мотивувальної частини ухвали посилання суду на стягнення з [PERSON] на користь держави судових витрат в розмірі 16047 гривень 83 копійки. (Справа №587/350/21, Том №3, а.с.224-225). Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) зазначив: «У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.» Отже, звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав не звільняє його від цивільно-правової відповідальності відшкодувати завдані матеріальні збитки та моральну шкоду потерпілому в порядку цивільного судочинства. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди. Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Дані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що наведена у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Діями відповідача [PERSON] потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні позивачам була заподіяна моральна шкода, яку вони оцінюють в 500 000 грн. за кожним із батьків та 300 000 грн. за братом загиблої, враховуючи характер та глибину фізичних та душевних страждань. У відповідності до ч. 1 ст. 23, ст. 1167 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У пунктах 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині) батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Батьки втратили зовсім молоду доньку, найдорожче в їхньому житті. [PERSON] втратив сестру, з якою мав особливо міцні родинні стосунки. Отримано моральне потрясіння, порушився психо-емоційний стан. Порушився режим сну.Втрата [PERSON] батькам та брату несе непоправну втрату та глибокі страждання, які будуть переслідувати їх усе подальше життя. Позивачам завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, з яким вони мали тісний соціальний зв`язок, порушено їхній нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. При цьому суд зазначає, що сам факт загибелі доньки під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своїй постанові від 02.11.2020 справа № 133/1238/17(провадження № 61-19345св19). Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачами моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача на їх користь моральної шкоди у розмірі по 500 000 гривень [PERSON] , [PERSON] та 300 000 гривень - [PERSON] . Крім того, оскільки позивачі при поданні позовної заяви звільнені від сплати судового збору, відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 13 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial