Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою, про стягнення аліментів на утримання матері, в обґрунтування якого зазначила, що є пенсіонеркою та інвалідом третьої групи безстроково. Єдиний її дохід це пенсія у розмірі 6194,58 грн. За станом здоров`я потребує догляду та дорогоцінного лікування, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Має двох дітей: [PERSON] та [PERSON] , які проживають окремо від неї, матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку не надають та не доглядають за нею. Діти є працездатними, мають стабільні заробітки, інвалідами чи пенсіонерами не являються. Тому просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку та доходу з кожного. Ухвалою суду від 29.09.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.10.2023 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Однак, в разі задоволенні позову просить стягнути аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/20 частини її доходу. В обґрунтування якого зазначила, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених вимог, а саме квитанцій про оплату спеціального догляду, квитанцій про придбання ліків, продуктів харчування. Крім того, мати отримує пенсію, розмір якої більше ніж прожитковий мінімум в Україні на 2023 рік, тому має змогу себе утримувати. Щодо свого матеріального становища вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її повному утриманні. Вона працює оператором 3 розряду ТОВ «Техноком», її середня заробітна плата за місяць становить 12000 гривень, інших доходів не має. Зазначила, заявлений позивачем розмір аліментів фактично позбавляє її можливості утримувати дитину, сплачувати комунальні послуги. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Пояснила, що будучи пенсіонеркою продовжувала працювати, самостійно себе забезпечувала. Після перенесеної хвороби Соvid її стан здоров`я погіршився, а саме низький гемоглобін, анемія, хронічна хвороба нирок. Після чого вона перестала працювати. Окрім пенсії доходів немає. В зв`язку з погіршенням стану здоров`я потребує догляду та дорогоцінного лікування. Коштів на придбання ліків, продуктів харчування, оплати комунальних послуг не вистачає. Вказала, що має дітей [PERSON] та [PERSON] . Діти проживають окремо, мають сім`ї, працюють, отримують високу заробітну плату. Син працює на заводі в м. Дніпро, невістка - в магазині «Сільпо». Донька працює в м. Харкові. Дійсно чоловік у доньки помер, але на даний час вона проживає з іншим чоловіком, який працює на м`ясокомбінаті старшим майстром. Також донька отримує пенсію по втраті годувальника, онук навчається на 3 курсі та отримує стипендію. Діти матеріально забезпечені, тому мають можливість сплачувати аліменти на її утримання. На даний час їй тяжко ходити, майже не виходить на вулицю, пересувається лише по квартирі. Діти не приділяють їй уваги, не приїздять, не піклуються про неї. Допомагають та доглядають сусіди. Вказала, що безкоштовного соціального працівника їй не можуть виділити, оскільки вона має дітей, та її пенсія перевищує 2000 грн. Також вказала,що однією із причин звернення до суду є те, що у власності вона мала гараж, який був побудований нею у 1990 році. Після того, як вона вже не могла ходити, написала заяву, щоб майном користувався син, а він оформив гараж на себе, тим самим лишив її права власності на майно. Хоча в той час коли будувала гараж, син відбував покарання в місцях позбавлення волі. Жодного відношення до гаражу він немає. Як би у неї був гараж, вона б продала і мала гроші. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у наданому до суду відзиві просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його участі не надав, не подавав відзиву на позов. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач клопотання про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне провести розгляд справи в судовому засідання за відсутності відповідача. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] виданих повторно Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.08.2023 року (а.с.15,16). 18.04.2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , в зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління 18.04.2003 року (а.с.14). Із витягу №3087 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Із виписки з розпорядження про призначення пенсії відділу обслуговування громадян № 14 (сервісний центр), [PERSON] перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 24.11.1988 року по теперішній час і одержує пенсію по втраті годувальник, в розмірі 6194,58 грн. (а.с. 13). Згідно довідки серії ХАР-03 №047580 від 22.11.2004 року, [PERSON] має третю групу інвалідності, загального захворювання (а.с.11). Позивач має ряд хронічних захворювань, в зв`язку з чим проходить курси лікування, що потребує значних матеріальних витрат. На підтвердження чого надала висновок лікарсько-консультативної комісії №7 від 16.08.2023 року, консультативний висновок спеціаліста від 03.10.2023 року, чеки на придбання медпрепаратів. На підтвердження своїх доводів та матеріального становища відповідачем [PERSON] надано ксерокопію: свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.04.2006 року, згідно якого [PERSON] 28.04.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] ; свідоцтва про народження дитини [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] від 31.10.2006 року; свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 20.10.2018 року; довідки про доходи, відповідно до якої [PERSON] працює в ТОВ «Техноком» з 02.03.2020 року на посаді оператора лінії у вироб.харч.продук.3 р. Загальна сума доходу за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року з урахуванням утриманих податків становить 73327,72 грн.; довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, згідно якої [PERSON] зареєстрована разом зі сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено на 2023 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2023 року - 2093 грн. Судом встановлено, що позивач є пенсіонеркою, інвалідом 3 групи, отримує пенсію, розмір якої, є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інших доходів окрім пенсії немає, є особою похилого віку, яка має ряд захворювань, на лікування яких витрачаються значні кошти, тому потребує матеріальної допомоги. Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідачів від обов`язку утримувати свою матір з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Визначаючи розмір аліментів на утримання матері поряд із доводами позивачки про потребу у матеріальній допомозі, суд враховує стан здоров`я позивачки, її матеріальне становище, наявність у позивачки пенсії, розмір якої, є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, необхідність витрат на оплату комунальних послуг, їжі та ліків, а також стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів, умови проживання та матеріального забезпечення сторін, зокрема те, що відповідачі є працездатними, мають можливість надавати матеріальну допомогу, відповідач [PERSON] є вдовою, має на утриманні неповнолітню дитину, при цьому відповідач [PERSON] не скористався правом подати відзив на позов, спростувати обставини позову, на які посилається позивач, довести відсутність потреби матеріальної допомоги у його непрацездатної матері, відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу матері, відповідно до вимог СК України син та донька зобов`язані утримувати свою непрацездатну матір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, з відповідача [PERSON] - у розмірі 1/12 частини від усіх видів її заробітку щомісячно. Доводи позивача щодо працевлаштування та отримання високої заробітної плати відповідачем [PERSON] та отримання більшого розміру заробітної плати відповідачем [PERSON] ніж зазначеного в довідці не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 20.09.2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідачів.

Outcome: partial