Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 21.06.2018 між сторонами зареєстрований шлюб. Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що причиною розірвання шлюбу є різні погляди сторін на життя та цінності, а також розбіжності у характерах сторін. Постійні суперечки, які виникають між сторонами, негативно впливають на взаємовідносини з дитиною. Протягом останніх трьох років сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Також позивач вказала, що відповідач отримує кредити у різних сумнівних організаціях, представники яких в подальшому телефонують до позивача з вимогами погасити наявну заборгованість та висловлюють погрози. При цьому позивач не обізнана про наявність таких кредитних зобов`язань, згоду на оформлення кредиту не висловлювала та не була поручителем відповідача. Указані обставини призвели до припинення шлюбних відносин між сторонами та припинення ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та дитини. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.06.2018 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складений актовий запис № 1010. 23.10.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 20.11.2023, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні 20.11.2023 позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Зазначила, що втратила почуття любові та поваги до відповідача. Бажає бути фінансово незалежною від відповідача та має намір придбати нерухоме майно в особисту власність. При купівлі квартири не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, оскільки останній отримав декілька кредитів, у яких без годи позивача зазначив її поручителем. Представники цих кредитних установ телефонують позивачу, вимагають повернення боргу та погрожують. Зауважила, що сторони не ведуть спільного бюджету та впродовж останніх трьох років не підтримують шлюбних відносин, оскільки проживають у різних кімнатах. Також вказала, що відповідач їй не довіряє, висловлює сумніви щодо свого батьківства по відношенню до їхньої дитини. Позивач була вдруге вагітною, однак відповідач заперечував батьківство, а тому позивач була змушена перервати вагітність. У судовому засіданні 20.11.2023 відповідач [PERSON] позов не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами. Не заперечував, що сторони проживають у різних кімнатах. Разом з тим зауважив, що спільне проживання припинилося не три роки тому, а лише більше року тому. Вказав, що приймає участь у вихованні спільної дитини та бажає, щоб дитина проживала у повноцінній сім`ї. Вважає, що можливо зберегти їхній з позивачем шлюб. Також зазначив, що бажає матеріально забезпечувати сім`ю та спільно з позивачем придбати нерухоме майно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 21.06.2018 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складений актовий запис № 1010. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с. 4). Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилалась на те, що причиною розірвання шлюбу є різні погляди сторін на життя та цінності, а також розбіжності у характерах сторін. Постійні суперечки, які виникають між сторонами, негативно впливають на взаємовідносини з дитиною. Протягом останніх трьох років сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Суд встановив, що більше року сторони не проживають разом як подружжя та не підтримують шлюбних відносин, оскільки проживають у різних кімнатах квартири. Також сторони не ведуть спільне господарство та мають окремі бюджети. Такі обставини не заперечувались сторонами у судовому засіданні. Указане свідчить про те, що у сторін відсутні взаємні права та обов`язки як подружжя, оскільки сторони лише фактично проживають в одній квартирі та спільно займаються вихованням малолітньої дитини. Крім цього, суд приймає до уваги те, що позивач втратила почуття любові та довіри до відповідача, а також те, що позивач заперечує щодо примирення сторін. При цьому суд вважає, що відповідач мав достатньо часу після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин для вжиття заходів щодо примирення з позивачем та збереження їхньої сім`ї. Однак такі заходи відповідач у тій мірі, яка була б достатньою для примирення сторін, не вжив. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією ПН 215600426655 (платіж № 1223505029) від 18.10.2023 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved