Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач 12.10.2020 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути з відповідача 11\~123,79 грн., як відшкодування витрат, а також судовий збір, та в обґрунтування заявлених вимог зазначав наступне. 07.11.2017р. між позивачем та ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2233/17-Т/Зп114, згідно якому страхова компанія зобов`язалось компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер [NUMBER] . 09.11.2018р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілю «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] Автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado» пошкоджено, вартість матеріальних збитків склала 13973,79 грн. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2018 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач на підставі договору страхування від 07.11.2017 р. відшкодував завдану шкоду у розмірі 11123,79 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до відповідача. 16.01.2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслало претензію на адресу відповідача про відшкодування шкоди у розмірі 11123,79 грн., яку він отримав 22.01.2019р., але не відшкодував. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь шкоду у сумі 11123,79 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 2102 грн. Заочним рішенням від 18.01.2021 позовні вимоги були задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», в порядку відшкодування витрат на страхове відшкодування в сумі 11123,79 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 18.09.2023 заочне рішення від 18.01.2021 було скасовано за заявою відповідача [PERSON] та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подав заяву про слухання справи за відсутності відповідача та його представника. У порядку ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеному 07 листопада 2017р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2233/17-Т/Зп114, згідно якому страхова компанія зобов`язалось компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер [NUMBER] . 09.11.2018р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілю «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2018 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Згідно розрахунку страхової компанії розмір страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», власником якого є ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» становить 11123,79 грн., які перераховані страхувальнику платіжним дорученням № 9740557 від 23 листопада 2018 р. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до відповідача. 16.01.2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслало претензію на адресу відповідача про відшкодування шкоди у розмірі 11123,79 грн., яку він отримав 22.01.2019р., але не відшкодував. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з посвідченням № [NUMBER] від 30.08.2004 року, виданим Запорізьким об`єднаним міським військовим комісаріатом м. Запоріжжя, вбачається, що [PERSON] є учасником бойових дій та мав право на пільги, встановлені законодавством України. Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в порядку, визначеному цим Законом. Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 по справі № 1-6/2014 вбачається, положення п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961) необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Конституційний Суд України зазначив, що особа, якій заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована. Так, для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їхнього страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами. Отже, особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів МТСБУ. При цьому аналіз положень ст. 13 Закону № 1961 вказує на те, що умовами відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі, тому Конституційний Суд України вважає, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі. Оскільки, відповідач [PERSON] , який особисто керував 09.11.2018 року автомобілем «Mercedes Benz» номерний знак [NUMBER] , під час ДТП, є учасником бойових дій, він є звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення заборгованості.

Outcome: dismissed