Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~11 січня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення переплати по аліментам. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за рішенням Нововолинського міського суду від 21 травня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1300 грн., починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 04 червня 2019 року по 30 червня 2022 року, але не довше як до досягнення дитиною двадцяти трьохрічного віку. Рішенням Нововолинського міського суду від 02 квітня 2021 року, яке набрало законної сили 05 травня 2021 року, відмовлено у позові [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягувалися з нього на утримання повнолітнього сина [PERSON] . Підставою для відмови було те, що [PERSON] з 23 листопада 2020 року перебував на військовій службі за контрактом і отримував грошове забезпечення, розмір якого покривало потреби [PERSON] понесені ним у зв`язку з навчанням. Даний факт підтверджується довідкою з військової частини [NUMBER] за №209 від 08 лютого 2021 року та іншими долученими доказами, зокрема щодо переведення сина [PERSON] на заочну форму навчання. Рішенням Нововолинського міського суду від 16 вересня 2021 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2021 року, стягнення аліментів з нього припинено починаючи з 01 грудня 2020 року. Зазначає, що постановою головного державного виконавця Нововолинського ВДВС від 29 жовтня 2021 року №63638897 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Нововолинського міського суду від 13 листопада 2020 року та державним виконавцем надано розрахунок переплати по аліментам, з якого вбачається, що станом на 29 жовтня 2021 року переплата складає 5196 грн. 01 грудня 2021 року на поштову адресу відповідача надіслано письмову вимогу про повернення вищевказаних сум аліментів, однак рекомендований лист був повернутий відправнику 21 грудня 2021 року за закінченням терміну зберігання. З огляду на те, що відповідач не бажає повертати безпідставно набуті кошти в розмірі 5196 грн., просить їх стягнути з [PERSON] в його користь, а також 908 грн. судового збору та 2500 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов просила задоволити (а.с. 98). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій визнала позовні вимоги та не заперечила щодо стягнення з неї переплачених аліментів, однак просила зменшити судові витрати, що підлягають стягненню з неї в користь позивача до 1100 грн. При цьому просила суд врахувати, що справа є малозначною, а заявлені судові витрати є неспівмірними із ціною позову. У зв`язку з визнанням позову, просила також стягнути з неї половину судового збору сплаченого позивачем (а.с. 114). \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. \~ \~ \~ \~Згідно ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення з відповідача переплати по аліментах, суд позов задоволює та стягує з [PERSON] в користь [PERSON] 5196 грн. З урахуванням того, що відповідач визнала позов, з підстав передбачених ч.1\~ст.142 ЦПК України, суд повертає з Державного бюджету України позивачу [PERSON] 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 454 грн. (а.с.3), а решту судового збору, що також становить 454 грн., суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] . Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Частиною 4\~ст.137 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було долучено договір про надання професійної правничої допомоги від 28 грудня 2021 року, що укладений між адвокатом Дмитрук В.П. та позивачем [PERSON] (а.с.25), квитанцію від 28 грудня 2021 року (а.с.28), детальний опис наданих послуг адвокатом (а.с.29) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.27). Враховуючи те, що відповідачем подано клопотання про зменшення судових витрат, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 2500 грн. є на думку суду неспівмірними із складністю справи (становлять майже половину від ціни позову), яка є малозначною, суд, виходячи з конкретних обставин справи, а також з критерію розумності, стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 1200 грн. на компенсацію цих витрат, що на думку суду, буде достатнім та співмірним з ціною позову та складністю справи.

Outcome: approved