Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач, 04 вересня 2023 року подала до суду позовну заяву, зменшивши розмір позовних вимог якої просить розділити рухоме майно автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , стягнувши з [PERSON] 22815 грн. 00 коп. грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля. Визнати за нею право власності на частину житлового будинку в [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що 22 липня 2017 року вийшла заміж за [PERSON] та перебуваючи з ним у шлюбі 02 жовтня 2017 року придбала за власні кошти житловий будинок в [ADDRESS] . Також у шлюбі вони купили автомобіль DAEWOO LANOS, 2006 року випуску, об?єм двигуна 1498, який зареєстровали 01 серпня 2019 року за відповідачем. Згодом їх сімейне життя почало погіршуватися так як відповідач вчиняв сварки, ображав її та виганяв з дому. У зв`язку з чим, 13 червня 2023 року вона разом з їх спільними дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом з дитинства, змушена була переїхати у інший населений пункт на постійне місце проживання та винаймати там житлове приміщення. Додому повернутися не може так як боїться чоловіка. Рішенням суду від 31 серпня 2023 року за її позовом шлюб між нею та [PERSON] розірваний. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідачем 19 жовтня 2023 року до суду подано зустрічний позов, в якому він стверджуючи, що вказаний вище житловий будинок придбаний ним з відповідачем в період їх шлюбу за спільні кошти, просить суд визнати за ним право власності на частину житлового будинку. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що згодна на поділ спільного майна в рівних частках. Не заперечує проти оціненої відповідачем вартості транспортного засобу. Представник позивача подав заяву, в якій вимоги зустрічного позову визнав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідач та його представник заяву позивача про зменшення позовних вимог визнали у повному обсязі та повністю підтримули завлений відповідачем позов, надавши відповідну заяву. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Зважаючи на те, що сторони визнали пред`явлені до них вимоги і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22 липня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2023 року. Мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Тепляковим В.М. 02 жовтня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі за №736, вбачається, що [PERSON] купила житловий будинок з госпродарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] . Продаж житлового будинку за домовленістю продавців та покупця вчинено за 49000 грн. У пункті 1.4 договору вказано, що покупець довела, до відома представника продавців, а представник продавців прийняв до уваги той факт, що покупець набуває (купує) вказане майно на праві спільної власності за згодою чоловіка [PERSON] , що підтверджується його заявою, справжність підпису якого нотаріально засвідчено Тепляковим В.М. нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області від 02 жовтня 2017 року за реєстровим номером 735. У заяві про згоду другого з подружжя на укладення договору від 02 жовтня 2017 року про яку вказано у договорі купівлі- продажу [PERSON] зазначив, що він дає згоду своїй дружині [PERSON] , з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2017 року, на укладення договору купівлі-продажу, за яким купити житловий будинок, що знаходиться: [ADDRESS] . Підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об?єкту нерухомості, є їх спільною сумісною власністю. Йому відомо, що відповідно до законодавства України придбаний житловий будинок також буде вважатися об?єктом права спільної сумісної власності як такий, що набувається ними за час шлюбу. Підтверджує, що правочин відповідає інтересам їх сім?ї та їх спільному волевиявленню. Вказаний житловий будинок згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] . У долученій до позовної заяви відповідачем довідці про оцінку вартості об`єкта нерухомості від 18 жовтня 2023 року оціночна вартість житлового будинку адреса: [ADDRESS] , складає 129758 грн. 13 коп. У довідці регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) від 25 серпня 2023 року вказано, що згідно з Єдиним державним реєстром МВС за [PERSON] 01 серпня 2019 року зареєстровано транспортний засіб DAEWOO LANOS, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1498. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №17/10 складеного 17 жовтня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість автомобіля DAEWOO LANOS, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , на дату оцінки, з технічної точки зору, складає 45630 грн. 00 коп. Отже, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS] , а відповідачу автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Вказане майно набуто сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак суд вважає, що це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України, ч.1 ст.60 та ст.63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст.60 СК України). При цьому, не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя. За положеннями ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 СК України, які узгоджуються з приписами ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.68, ч.1 ст.69 СК України). Положеннями ч.1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007року № 11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або з реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Враховуючи встановлені судом обставини, зазначені положення закону та той факт, що сторони визнали заявлені до них позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення вимог первісного та зустрічного позовів. Ухвалою суду про забезпечення позову від 05 вересня 2023 року (провадження №2-з/389/35/23) вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони дій спрямованих на відчуження транспортного засобу - автомобіля марки DAEWOO LANOS, 2006 року випуску, який зареєстрований 01 серпня 2019 року за [PERSON] , об?єм двигуна 1498, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved