Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19.01.2022 по 19.05.2023 у розмірі 557354,1 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця» з 1998 року по 19.01.2022. Згідно з наказом АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» від 19.01.2022 № 22/ОС позивача звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв`язку із скороченням штату. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18.05.2023 визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення, поновлено позивача на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця». Наказом АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» від 19.05.2023 № 79/ОС позивача поновлено на посаді, яку обіймає й на час подання позову. Оскільки судом не приймалось рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середньоденна заробітна плата позивача за два відпрацьовані місяці перед звільненням становила 1610,85 грн, відтак підлягає виплаті за період з 19.01.2022 по 19.05.2023 сума 557354,1 грн. Також звертає увагу, що позовна заява [PERSON] про поновлення на роботі розглядалась судом більше року не з вини позивача, оскільки всі вимоги суду виконував вчасно та добросовісно, на судові засідання з`являвся, судові засідання за його заявами не відкладались, додаткових клопотань з метою затягування судового процесу позивачем не подано. Натомість відповідач не з`являвся на судові засідання без повідомлення суду про поважність причин неявки та неодноразово просив відкласти судовий розгляд. Також відповідачем подавались безпідставні клопотання з метою затягування розгляду справи. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. 16.08.2023 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що 18.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. У резолютивній частині рішення відсутня інформація про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У справі № 760/15065/23 не може бути вирішено питання про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. 04.09.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач звертає увагу суду, що позовна заява про поновлення на роботі розглядалась судом більше року не з його вини. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку без обмеження будь-яким строком. Крім того, станом на час подання відповіді на відзив судове рішення про поновлення на роботі набрало законної сили. 07.09.2023 та 12.09.2023 до суду надійшли клопотання позивача про долучення доказів. 13.09.2023 та 25.09.2023 через систему «Електронний суд» надійшли клопотання представника відповідача про відмову у долученні доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до копії наказу (розпорядження) генерального директора АТ «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 1 Пилипенко І. № 25/ОС від 19.01.2022 про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено 19.01.2022 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України зі скороченням штату. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправним та скасування рішення (наказу) та поновлення на посаді задоволено частково. Визнано противоправним та скасовано наказ №25/ОС від 19 січня 2022 року, виданий Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] . Поновлено [PERSON] на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця». Рішення набрало законної сили. В описовій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року зазначено, що позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національне агентство з питань запобігання корупції, в якому просить: визнати протиправним та скасувати Наказ №25/ОС від 19 січня 2022 року, виданий АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] , поновити [PERSON] на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця», або на іншій аналогічній посаді за тими ж функціональними обов`язками та повноваженням в Філії «Центр охорони здоровя» АТ «Українська залізниця», які були визначені для посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, посаді, відповідно освіті, досвіду роботи та кваліфікації [PERSON] , стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» на користь позивача судові витрати в розмірі 992,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з копією наказу заступника Генерального директора з фінансово-економічних питань Габєлія Д. № 79/ОС від 19.05.2023 скасовано наказ від 19.01.2022 № 25/ос про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] . Поновлено [PERSON] на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, яку він обіймав до звільнення по за штатним розписом на виконання наказу МОЗ України № 1977 від 31.10.2018 «Про внесення змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я», з 19 травня 2023 року. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Як вже зазначалось, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року визнано противоправним та скасовано наказ №25/ОС від 19 січня 2022 року, виданий Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] , поновлено [PERSON] на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця». Питання про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом не вирішувалась, оскільки не була заявлено позивачем у позовних вимогах. Крім того, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, позовна заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року не з вини працівника. Відтак при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Згідно з абз. 4 п. 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів від 06 листопада 1992 року №6 зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з довідкою про доходи АТ «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 1 від 01.06.2023 № 11, [PERSON] за період січень 2021 - грудень 2021 нараховано заробітної плати 212707,05 грн. Згідно з довідкою про доходи АТ «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 1 від 01.06.2023 № 13, [PERSON] за період листопад 2021 - грудень 2021 нараховано заробітної плати 45104,05 грн. Середньоденна заробітна плата позивача за два відпрацьовані місяці перед звільненням становить: 26990,47 грн + 18113,58 грн = 45104,05 грн : 28 днів. Відтак сума, яка підлягає виплаті за час вимушеного прогулу за період з 19.01.2022 по 19.05.2023 становить 557354,1 грн. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 5573,54 грн.

Outcome: approved