Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

[PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третіх осіб на стороні позивача Служба у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація як орган опіки та піклування Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] , та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у [PERSON] , та [PERSON] народилась спільна дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 4960. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач, починаючи з часу припинення шлюбу, не проживає разом з дитиною, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку їх спільної дитини. Малолітній син проживає разом із позивачем та знаходиться на повному його утриманні, тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2023 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб на 18 жовтня 2023 року. У судове засідання 18 жовтня 2023 року з`явився позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив слухати справу без фіксування технічними засобами. До суду від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Судове засідання відкладено на 22 листопада 2023 року. У судове засідання 22 листопада 2023 року з`явився позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив слухати справу без фіксування технічними засобами. Від відповідача до суду надійшла нотаріально посвідчена заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу. У сторін народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис про народження № 4960. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач свідомо самоусунулась від спілкування із дитиною, не виконує, не приймає матеріальної, трудової участі у вихованні, не проявляє зацікавленості його життям, не створює належних умов для забезпечення його всебічного розвитку, навчання та дозвілля, а всі питання, пов`язані з вихованням сина вирішуються лише позивачем, який повністю утримує дитину без участі та підтримки відповідача. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя: зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичного догляду, лікування дитини. Вищевикладені обставини підтверджуються нотаріально посвідченою заявою відповідача від 19 червня 2023 року. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 26 жовтня 2023 року за № 2088/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , захищаючи права та інтереси дітей, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом проаналізовані та враховані й інші докази по справі, представлені позивачем, з яких вбачається належне виховання дитини позивачем та абсолютна відсутність у житті дитини відповідача. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз`яснень, наданих в п. п. 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що вона не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування його особистості; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання ним освіти. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. За ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved