Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» (далі - відповідач, ТОВ «ФК «АЛАНД»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 9 543,31 грн., стягнуті за виконавчим написом, вчиненим 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за № 32074, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 32072, яким запропоновано стягнути з неї на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованість у розмірі 70 112,11 грн. Зазначає, що Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за № 32074. Так, в ході примусового виконання зазначеного виконавчого напису у межах виконавчого провадження № [NUMBER] з неї на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» були стягнуті грошові кошти у розмірі 9 543,31 грн. Вказує, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.02.2022 року у справі № 740/6559/21 позов [PERSON] до ТОВ «ФК «АЛАНД», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 32074 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості у розмірі 70 112,11 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти, які були утримані з неї в ході примусового виконання виконавчого напису, який на підставі рішення суду було визнано таким, що не підлягає виконанню, тому грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису вважаються безпідставно набутими та підлягають поверненню на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2023 року справу було передано судді Шевченківського районного суду м. Києва Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про стягнення безпідставно набутих коштів, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2023 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року прийнято до провадження та в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про стягнення безпідставно набутих коштів, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15.08.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2023 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 16.11.2023 року. В судове засідання 16.11.2023 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а позивач у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 32074, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованість у розмірі 70 112,11 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 32074 від 08.09.2020 року (а. с. 8). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.02.2022 року у справі № 740/6559/21 позов [PERSON] до ТОВ «ФК «АЛАНД», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 32074 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості у розмірі 70 112,11 грн. таким, що не підлягає виконанню; вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.02.2022 року у справі № 740/6559/21 набрало законної сили 10.03.2022 року (а. с. 4 - 6). 19.08.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] (а. с. 9). Як визначено у ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено. Отже, обставини, щодо визнання виконавчого напису, вчиненого 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за № 32074, встановлені рішенням суду відтак, відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Ураховуючи, що судовим рішенням від 03.02.2022 року виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а на підставі вказаного виконавчого напису з позивача стягнуто грошові кошти, правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61- 88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Зважаючи на те, що правовою підставою для набуття ТОВ «ФК «АЛАНД» грошових коштів став виконавчий напис Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 32074 від 08.09.2020 року, який рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.02.2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню, то правова підстава для отримання таких коштів відпадала. Отже, грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Відповідно до листа Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 27.12.2022 року № 6743, в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 32074 від 08.09.2020 року з [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 10 611,75 грн., з яких: 9 543,31 грн. - сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок стягувача; 400,00 грн. - витрати виконавчого провадження; 668,44 грн. - основна винагорода приватного виконавця (а. с. 7). Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнуто 9 543,31 грн. без відповідної правової підстави. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «ФК «АЛАНД» безпідставно стягнутих грошових коштів за виконавчим написом у розмірі 9 543,31 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн., що підтверджується квитанцією № 1019274223 від 13.01.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 073,60 грн. у відшкодування судових витрат. Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано. Враховуючи викладене,

Outcome: approved