Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

В березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, в якому просив скасувати арешт на житловий будинок [ADDRESS] накладений ухвалою суду від 12 липня 1991 року. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими поверненнями, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач Любимівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Любов Віталіївна надала заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 цієї статті. Встановлено, що згідно дублікату договору купівлі-продажу від 10 листопада 1981 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок, який знаходиться в с. Придніпровка на земельній ділянці розміром 2\~500 кв.м.(а.с.6). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 30 жовтня 2007 року за вищевказаним договором було зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7). У відповідності до довідки Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №539 від 26 травня 2015 року встановлено зміну адреси земельної ділянки яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №809361 з адреси [ADDRESS] на [ADDRESS] . Згідно листа Народного суду Дніпровського району від 19 липня 1991 року було накладено арешт на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , яке належить [PERSON] (а.с.10). У відповідності до довідки Любимівської сільської ради №2322 від 26 грудня 2007 року [PERSON] , що мешкав в [ADDRESS] , виписаний 05 вересня 1993 року. На час надання довідки будинок, що належав [PERSON] належить [PERSON] і знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.12). У відповідності до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на будинок [ADDRESS] 13 квітня 2007 року реєстратором Дніпровська районна державна нотаріальна контора накладено арешт на підставі ухвали 1530, 12 липня 1991 року(а.с.5). Згідно відповіді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області встановлено, що згідно перевірки справ в період з червня 1991 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по закінченню терміну зберігання знищена. Повідомлено про неможливість надання копії ухвали про накладення арешту на домоволодіння(а.с.11). 10 жовтня 2014 року [PERSON] , [INFO] померла та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.\~5\~ст.\~1268\~ЦК України\~незалежно від\~часу прийняття\~спадщини вона\~належить спадкоємцеві\~з часу\~відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316,\~317,\~319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. А відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 391 ЦК України передбачене право власника майна, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», при розгляді справ судам належить звертати увагу на те, чи додержані відповідною службовою особою вимоги закону про опис та арешт майна. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом положень ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Обтяження у вигляді арешту майна, яке входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , створює позивачу перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , як таких що не суперечать вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного і

Outcome: approved