Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.03.2023 звернувся в суд з вказаним позовом. У зміненій позовній заяві вказано, що [INFO] померла двоюрідна сестра позивача [PERSON] . За життя [PERSON] проживала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] . На день смерті та протягом шести місяців з дня її смерті в даному будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки площею 2,9877 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 № 602556 від 26.09.2003. Позивач вказує, що враховуючи відсутність інших спадкоємців за законом перших черг він вчасно заявив про свій намір вступити у спадкові права після смерті [PERSON] , подавши відповідну заяву за місцем відкриття спадщини до нотаріуса. До нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] також подав [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги. Позивач зазначає, що з урахуванням черг, які закликаються до спадкування після смерті [PERSON] у порядку ч. 4 ст.1266 ЦК України він «представляє» свою матір [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка доводиться спадкодавцю рідною тіткою по батьківській лінії (третя черга спадкування). У позовній заяві позивач вказує, що рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 24.06.2020, яке залишене без змін Апеляційним судом Полтавської області та Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, було встановлено факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON] , як двоюрідними братом та сестрою. Таким, чином, враховуючи норми ст. 1258 ЦК України щодо принципу почергового закликання до спадщини, позивач вважає, що він порівняно з [PERSON] є першим в черзі на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право спадщину позивач дізнався, що свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON] видано спадкоємцю четвертої черги [PERSON] . Враховуючи вказані обставини у видачі свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю третьої черги за правом представлення позивачу було відмовлено. Крім того, [PERSON] вказує, що відповідно інформації розміщеної в Державному реєстрі речових прав, [PERSON] зареєстрував право власності на спадкову земельну ділянку. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняв [PERSON] . Посилаючись на вищевказані обставини та на те, що позивач не може отримати свідоцтво на право на спадщину, оскільки спадкове майно було прийнято іншим спадкоємцем, позивач [PERSON] просив суд: 1) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 лютого 2020 року зареєстроване (серія та номер) в спадковому реєстрі за № 238, видане приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу Полтавської області Черненко Оксаною Олександрівною на ім`я [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку кадастровий № 5323682200:00:005:0042 площею 2,9877 га, що розташована на території Оржицької селищної ради Лубенського району, Полтавської області (колишня Круподеринська сільська ради Оржицького району) та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 квітня 2023 року зареєстроване (серія та номер) в спадковому реєстрі за № 168, видане приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу Полтавської області Потапенко Людмилою Дмитрівною на ім`я [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказану земельну ділянку; 2) скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий № 5323682200:00:005:0042 вчинену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 35584042 від 20.02.2020 з одночасним припиненням речового права - права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України серія Р2 № 602556 від 26.09.2003 та скасувати державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку вчинену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 50013639 від 21.04.2023 з одночасним припиненням речового права - права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий № 5323682200:00:005:0042 площею 2,9877 га, яка належала [PERSON] згідно реєстрації речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 35584042 від 20.02.2020; 3) витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,9877 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, кадастровий номер 5323682200:00:005:0042; 4) судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою суду від 03.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 31.05.2023 змінено відповідача у справі Оржицьку селищну раду Лубенського району Полтавської області на [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю та просила розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав. Від третьої особи приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. до суду надійшов лист про розгляд справи за її відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 24.06.2020, яке залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26.08.2020 та постановою Верховного суду від 08.12.2021, встановлено юридичний факт, що громадянин України [PERSON] , який народжений [INFO] в с. Круподеринці Оржицького району Полтавської області від матері, [PERSON] , [INFO] (рідна сестра [PERSON] та рідна тітка [PERSON] ), є двоюрідним братом по материнській лінії громадянці України [PERSON] , народженої [INFO] в с. Круподеринці Оржицького району Полтавської області від батька [PERSON] , яка померла [INFO] . У рішенні суду вказано, що [INFO] померла двоюрідна сестра позивача [PERSON] . За життя [PERSON] проживала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки площею 2,99 га, що розташована на території Круподеринської сільської ради Оржицького району Полтавської області. Позивач подав до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк після смерті останньої (а.с. 5-11). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с. 5 зворот). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа та 20.02.2020 видане свідоцтво про право на спадщину, яке зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 238 (а.с. 48). З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Крім позивача заяву про прийняття спадщини [PERSON] подав [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,9877 га, кадастровий номер 5323682200:00:005:0042 (а.с. 52-54). Постановою від 01.10.2021 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,98771 га, що належала померлій [PERSON] . У своїй постанові нотаріус вказав, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано [PERSON] 20 лютого 2020 року за реєстровим номером 238(а.с. 12, 16-18). [INFO] [PERSON] помер. З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа (а.с. 51). Згідно заповіту, який посвідчений 14.03.2018 секретарем виконавчого комітету Круподеринської сільської ради Оржицького району Полтавської області Сагач Л.Г., [PERSON] на випадок своєї смерті все належне йому майно заповів [PERSON] (а.с. 66). 21.04.2023 приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Потапенко Л.Д. на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, площею 2,9877 га, кадастровий номер 5323682200:00:005:0042. Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в реєстрі за № 168 (а.с. 68). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером 5323682200:00:005:0042 зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 168, яке видане 21.04.2023 приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Потапенко Л.Д. (а.с. 35). Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно ч. 4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно пункту 1 частини 3 статті 10 вищевказаного закону при вчиненні реєстраційних дій державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Таким чином встановивши, що позивач прийняв спадщину [PERSON] (будучи спадкоємцем третьої черги за правом представлення після смерті своєї матері), однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки право власності на спадкове майно було зареєстроване за іншою особою, яка не мала права на спадкування, і в подальшому було зареєстроване за відповідачем у справі, як спадкоємцем [PERSON] за заповітом, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, скасування державної реєстрації права та припинення речового права на земельну ділянку, про витребування у [PERSON] на користь [PERSON] спірної земельної ділянки. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved