Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області звернувся з позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, в якому зазначає, що 26.09.2020 між ним та відповідачем був укладений договір №269 на оформлення замовлення меблів. Згідно п. 1 договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання замовити, а ФОП [PERSON] зобов`язався виготовити меблевий виріб, згідно заявки яка є додатком 1 до Договору. Пунктом 2 Договору передбачено, що ціна виробу зазначається в вищевказаній заявці. Цим же пунктом визначено, що після підписання договору позивач, має здійснити авансовий платіж в розмірі, що становить не менше 70 % від повної вартості товару. Договір набирає чинності з моменту нарахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача. Умовами заявки, що є додатками 1 до договору було визначено, що загальна вартість замовлення складає 84500 грн., з яких передоплата складає 15 000 грн., а залишок 69 500 грн. 6 жовтня 2020 [PERSON] на виконання умов договору та заявки було перераховано відповідачу кошти в сумі 10 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №350 від 06.12.2020. 12 жовтня 2020 року [PERSON] було перераховано відповідачу кошти в сумі 25 000 грн., шо підтверджується платіжним дорученням №351. Проте, відповідач до цього часу, в порушення умов договору, свої зобов`язання по виготовленню меблевого виробу (кухні МДФ) не виконує і не має наміру цього робити. Також відповідач до цього часу кошти не повернув. Враховуючи зазначені обставини та вимоги законодавства, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в розмірі сплачених ним коштів за договором, а саме 35 000 грн. Крім того, протиправною поведінкою відповідача, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у тривалому невиконанні відповідачем його законних претензій по тривалому невиконанню робіт за договором, що призвело до звернення до суду з вказаним позовом і відповідно до душевних страждань через неможливість належним чином користуватись замовленим майном, а також вперте невизнання відповідачем прав позивача як споживача по відновленню його прав. Вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди повинен становити 15 000 грн. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької обалсті від 09.08.2023 відкрито провадження у справі та надано відповідачу строк для подання відзиву. 18.10.2023 до суду надійшов відзив ФОП [PERSON] , в якому зазначено, що позов [PERSON] вважає не обгрунтованиим та таким, що не підлягає до задоволення. Звертає увагу суд, що він виконав вимоги договору, приступив до виготовлення меблів в узгоджений сторонами строк, проте меблі по даний час не поставлені позивачу по причині невиконанням ним умов договору щодо сплати. Згідно п. 3.1 договору №8/2-1 на оформлення замовлення меблів від 26.09.2020 після прийняття Замовником виробу за кількістю та якістю та його повної оплати. Виконавець зобов`язаний поставити виріб замовнику за вказаною в заявці адресою. Згідно п.3.1 договору дата поставки товару визначається в день повної оплати. Згідно п. 4.2 вказаного договору після повідомлення виконавцем про готовність товару, замовник зобов`язаний прийняти товар за якістю та кількістю та сплатити різницю між авансовим платежем та повною варістю товару. Тобто, підписуючи вищевказаний договір та Бланк оформлення замовлення позивач погодився на такі умови та мав би їх дотриматися. Враховуючи умови вищевказаного договору, в будь-якому випадку спочатку має бути здійснений повний розрахунок (100 % вартості товару) і лише після цього товар має бути доставлений і встановлений позивачу. Тому, після того, як позивач виконає умови договору щодо оплати товару, ним товар буде доставлений, а враховуючи, що позивач не сплатив з невідомих йому причин мінімальну суму авансу 70 %, то за умовами договору терміни виготовлення починаються саме з моменту оплати суми не менше 70 % від суми замовлення та після остаточного вибору всіх матеріалів та параметрів меблів. Крім того, не були зняті необхідні заміри, не вибрані параметри та прийняте остаточне рішення по зміні конструкції, щоб приступати до виготовлення Більше того, в п.6.1 вказано, що у разі відмови заявника від замовлення в строк більший ніж два дні після оформлення заявки авансовий платіж не повертається та йде на покриття витрат, пов`язаних з виготовленням виробу. Зазначає, що замовник не виконав усіх умов по оплаті та вибору всіх параметрів, умов доплати та перерахунку, зміну у вартості +10 % за зміни в проекті після підписання договору. Тобто, він як відповідач жодних умов договору не порушив, тому відсутні підстави для повернення авансу. Вважає, що даний спір можливо вирішити шляхом переговорів та досягненням компромісу на взаємовигідних умовах, тому в задоволенні позову [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Зінченко А.А. позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав зазначений у позові. Суду пояснив, що його довіритель зробив замовлення на виготовлення кухні у ФОП [PERSON] , про що було укладено договір на умовах, які прописані в договорі та заявці. Його довіритель сплатив 35 000 грн. завдатку та очікував на виготовлення виробу. Проте відповідач в обумовлений у договір строк виріб не виготовив, на тривалий час з ним пропав зв`язок, він став уникати з ним зустрічей, а також не повернув йому суми завдатку, чим грубо порушив свої зобов`язання. Щодо пояснень відповідача, зазначених у відзиві, що дані кошти були ним сплачені за меблі у ванну кімнату, не відповідають дійсності, оскільки вони були проплочені після укладення договору, тобто після 26.09.2020 р. Просить позов задовольнити та стягнути з ФОП [PERSON] 35 000 грн. у рахунок відшкодування збитків та 15 000 грн. у рахунок завданої моральної шкоди, оскільки протиправна поведінка відповідача призвела до необхідності відстоювати права [PERSON] у суді, а також призвела до душевних хвилювань у його довірителя. Крім того, всі наведені відповідачем у відзиві причини невиконання своїх зобов`язань є надуманими. Відповідач ФОП [PERSON] в режимі відеоконференції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити з підстав зазначених у відзиві. Суду пояснив, що саме позивач порушив умови укладеного договору, не сплатив повної вартості за виготовлення виробу, через що він не приступив до виконання робіт. Щодо повернення коштів в розмірі 35 000 грн. вважає, що вони не підлягають поверненню, так як позивач не в повному обсязі виконав умови договору щодо оплати товару та відмовився від його виконання в строк більше ніж два дні після оформлення заявки. Також вважає, що позивач може доплатити обумовлену суму і він приступить до виконання замовлення. На запитання головуючого відповів: "Що матеріалів для виготовлення виробу не закуповував та отримані кошти в сумі 35 000 грн. ним не витрачені". В задоволенні позову просить відмовити повністю. Суд заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 26.09.2020 позивач [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] про виготовлення меблів, про що було заповнено бланк на замовлення (додаток №1 до Договору) (а.с.7), де вказано вид виробу, умови та вартість замовлення, яка становить 84 500 грн., предоплата 15 000 грн. та залишок в сумі 69 500 грн. Також 26.09.2020 між фізичною особою підприємцем [PERSON] , та позивачем [PERSON] було укладено договір на оформлення замовлення меблів № 269 від 26.09.2020 року, яким передбачено певні обумовлені наступні умови. Відповідно до копії платіжного доручення №350 від 06.10.2020 (а.с.9) позивачем на адресу ФОП [PERSON] було сплачено 10 000 грн. Відповідно до копії платіжного доручення №351 від 12.10.2020 (а.с.10) позивачем на адресу ФОП [PERSON] було сплачено 25 000 грн. 01.07.2023 на адресу ФОП [PERSON] (а.с.15) позивачем було направлено повідомлення про відмову від договору та повернення йому сплачених коштів в розмірі 35 000 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1). У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.2). Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони відповідно до договору засвідчили, що всі умови договору їм зрозумілі й вони вважають їх справедливими по відношенню до себе та підтвердили свою здатність виконувати умови договору в цілому. Так, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Ст. 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначенні строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.4 ст. 10 вказаного Закону). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, передбачені договором або законом. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Так, судом встановлено, що між сторонами 26.09.2020 було укладено договір№269 на оформлення виготовлення меблів і позивачем на виконання умов вказаного договору було сплачено авансовий платіж за виготовлення кухні в сумі 35 000 грн., проте відповідач до виготовлення кухні в строк передбачений договором не приступив та замовлений меблевий виріб не виконав. Як встановлено судом та не спростовувалося сторонами, жодного попереднього повідомлення позивача про несвоєчасне виконання робіт відповідач не вживав, також не надав звіту про їх виконання. За таких, підстав суд вважає необхідним позов в частині стягнення з відповідача відшкодування завданих збитків в розмірі 35 000 грн., задовольнити. Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 25000 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Проте позивачем [PERSON] не надано суду жодного доказу на підтвердження розміру моральної шкоди в сумі 15 000 грн., та не обгрунтовано, з чого вона виходила, визначаючи розмір такої шкоди. За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи ту обставину, що позов задоволено частково, а саме в частині повернення коштів, тому суд на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2684, 00 грн.

Outcome: partial