Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

У квітні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР, у якій позивач просив суд, стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок ДТП в розмірі 17\~495,62 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що 12.09.2022 у м.Дніпрі відбулась ДТП, під час якої автомобіль марки «DAF» державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz SKI24» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на світлофор, який належить КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2022, [PERSON] було визнано винним у ДТП, яке мало місце 12.09.2022 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На підставі заяви КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР, страхувальником винної у ДТП особи ТДВ СК «Кредо», було виплачено страхове відшкодування у розмірі 57\~762,10 грн. З огляду на те, що спричинені ДТП збитки становлять 75\~257,72 грн., позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом до винної особи про відшкодування різниці між збитками заподіяними ДТП та сумою виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали суд вважає, за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2022 (справа №932/5654/22), [PERSON] визнано винним у ДТП, яке мало місце 12.09.2022 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Так, у вказаній постанові зазначено, що [PERSON] , 12.09.2022, керуючи автомобілем марки «DAF» державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «Schmitz SKI24» державний номерний знак [NUMBER] здійснив наїзд на антипаркувальний стовпчик та пішохідний світлофор, що спричинило пошкодження майна та транспортного засобу. ДТП мало місце в районі будинку [ADDRESS] . Згідно листа головного бухгалтера КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР Маряненко Т. від 13.09.2022, на балансі КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР знаходиться світлофорний об`єкт розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Старокозацька-вул.М.Грушевського, вартість якого складає 1\~427\~724,53 грн. Відповідно до: дефектного акту; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати; акту №13/09 приймання виконаних будівельних робіт; акту вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт; вартість устаткування та виконаних робіт по об`єкту будівництва (світлофорний об`єкт вул.Старокозацька-М.Грушевського) - з урахуванням ПДВ становить 75\~257,72 грн. Згідно копій платіжних інструкцій №№48, 82, 117, СК «КРЕДО» на рахунок КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР було перераховано страхове відшкодування згідно акту 3006517-1 поліс №ЕР-206866077 у загальному розмірі 57\~762,10 грн. Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик\~у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Приписами ЦК України у взаємозв`язку із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що сторони вільні в погоджені мов договору. Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначається ліміт відповідальності страхувальника, а також розмір франшизи, на суму якої зменшується страхове відшкодування. Згідно висновку якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик\~хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої їм унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу у межах страхових сум (ліміту) визначеного договором. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові ВС/КЦС від 04.03.2020 у справі №331/6395/18 зазначається, що на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до позиції ВС/КЦС висвітленої у постанові від 01.07.2020 прийнятій за результатами розгляду справи №420/998/18, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Згідно висновку викладеного у постанові ВП/ВС прийнятій за результатами розгляду справи№ 755/18006/15-ц від 04.07.2018, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Тобто постраждалий має подати позов до винної у ДТП особи тільки у випадках, передбачених у статті 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» або якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. А за загальним правилом позов подається до страховика винної у ДТП особи. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з того, що позовна заява та додані до неї платіжні інструкції свідчать про наявність договору страхування предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «DAF» державний номерний знак [NUMBER] , однак з огляду на те, що відповідальність відповідача, згідно вказаних приписів норм матеріального права наступає лише у разі перевищення суми страхового ліміту, заявлені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки за відсутності договору страхування у матеріалах справи, суд позбавлений можливості визначити межі відповідальності страхувальника та страховика. Також, суд звертає увагу, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, що покладає обов`язок на кожну зі сторін по наданню доказів на обґрунтування своєї позиції, в тому числі шляхом подання клопотань щодо витребування таких, чого позивачем та його представником зроблено не було. Крім того, суд зазначає, що у виниклих правовідносинах (деліктних) саме на позивача покладено обов`язок по наданню доказів щодо вірно визначеної особи відповідальної за шкоду та щодо її розміру, перевірити вірність чого, без дослідження договору обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів, з огляду на норми права, які регулюють виниклі правовідносини, не можливо. Оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, судові витрати, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed