Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодом Кременчук» про визнання трудових відносин припиненими. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі наказу ТОВ «Автодом Кременчук» № 33 від 01.11.2013 року вона була призначена генеральним директором. Згідно п. 6.1. Статуту ТОВ «Автодом Кременчук» Єдиним учасником товариства є Приватне підприємство «Техмашімпекс», що володіє 100% статутного капіталу товариства. 20.03.2023 року [PERSON] направила до ТОВ «Автодом Кременчук» заяву про звільнення за власним бажанням з 19.05.2023 року. На підставі ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» [PERSON] підписала наказ № 4 від 20.03.2023 року про скликання позачергових загальних зборів засновників ТОВ «Автодом Кременчук» з питаннями порядку денного, зокрема звільнення її з посади генерального директора ТОВ «Автодом Кременчук» за власним бажанням на підставі поданої нею заяви про звільнення. Позачергові загальні збори засновників ТОВ «Автодом Кременчук» повинні були відбутись о 10.00 годині 19.05.2023 року за адресою: 39610, Полтавська область, м. Кременчук, проспект Лесі Українки, будинок 1-Г. 23.03.2023 року наказ № 4 від 20.03.2023 року про проведення позачергових загальних зборів та заяву від 20.03.2023 року про звільнення позивач направила цінними листами з описами на адресу Приватного підприємства «Техмашімпекс», [PERSON] та [PERSON] , як представників єдиного учасника ТОВ «Автодом Кременчук» - Приватного підприємства «Техмашімпекс». Дані збори не відбулися у зв`язку з неявкою на позачергові збори учасників товариства, яка була зафіксована відповідним Актом від 19.05.2023 року за підписом [PERSON] 19.05.2023 року наказом № 4-к директора ТОВ «Автодом Кременчук» [PERSON] звільнено з посади генерального директора ТОВ «Автодом Кременчук» з 19.05.2023 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Позивач просить суд визнати її такою, що звільнена з посади генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодом Кременчук» з 19 травня 2023 року, у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин. Дана справа є малозначною. Ухвалою судді від 16.06.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив проводити без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позов суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, установив такі фактичні обставини справи: На підставі наказу ТОВ «Автодом Кременчук» № 33 від 01.11.2013 року [PERSON] була призначена генеральним директором. 20.03.2023 року [PERSON] направила до ТОВ «Автодом Кременчук» заяву про звільнення за власним бажанням з 19.05.2023 року. Згідно п. 6.1. Статуту ТОВ «Автодом Кременчук» Єдиним учасником товариства є Приватне підприємство «Техмашімпекс», що володіє 100% статутного капіталу товариства. На підставі ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» 20.03.2023 року [PERSON] підписала наказ № 4 про скликання позачергових загальних зборів засновників ТОВ «Автодом Кременчук» з питаннями порядку денного, зокрема звільнення її з посади генерального директора ТОВ «Автодом Кременчук» за власним бажанням, на підставі поданої нею заяви про звільнення. Позачергові загальні збори засновників ТОВ «Автодом Кременчук» повинні були відбутись о 10.00 годині 19.05.2023 року за адресою: 39610, Полтавська область, м. Кременчук, проспект Лесі Українки, будинок 1-Г. П. 7 ст. 33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 року № 2275-УІІІ визначено питання проведення загальних зборів учасників товариств, а саме: загальні збори учасників товариств проводяться за місцезнаходженням товариства, якщо інше не встановлено статутом товариства. 23.03.2023 року наказ № 4 від 20.03.2023 року про проведення позачергових загальних зборів та заяву від 20.03.2023 року про звільнення позивач направила цінними листами з описами на адресу Приватного підприємства «Техмашімпекс», [PERSON] та [PERSON] , як представників єдиного учасника ТОВ «Автодом Кременчук» - Приватного підприємства «Техмашімпекс». Згідно інформації трекінгу Укрпошти: - [PERSON] отримав особисто лист-повідомлення 10.05.2023 року, - [PERSON] письмово відмовився від отримання листа, -лист, направлений на адресу Приватного підприємства «Техмашімпекс», був повернутий відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Дані збори не відбулися у зв`язку з неявкою на позачергові збори учасників товариства, яка була зафіксована відповідним Актом від 19.05.2023 року за підписом [PERSON] . У відповідності до наказу № 4-к від 19.05.2015 року генеральним директором ТОВ «Автодом Кременчук» рішення по питаннях порядку денного не прийняті. Таким чином, позивачем для вирішення питання про звільнення було дотримано вимоги як Закону, так і Статуту: заява про звільнення за власним бажанням направлена Загальним Зборам Учасників, тобто органу, до виключної компетенції якого належить питання обрання та відкликання директора Товариства; учасники були повідомлені в передбачений Статутом спосіб з зазначенням часу і місця проведення Зборів та порядку денного; повідомлення було зроблено не менш як за 25 днів до скликання Зборів Учасників. 19.05.2023 року наказом № 4-к директора ТОВ «Автодом Кременчук» [PERSON] звільнено з посади генерального директора ТОВ «Автодом Кременчук» з 19.05.2023 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору якими, крім іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути укладено на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідач звільнена від сплати судового збору, проте при зверненні до суду вона сплатила судовий збір, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 1\~073 грн 60 коп. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved