Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 30.05.2014. Під час шлюбу подружжям був збудований житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Право власності на будинок зареєстроване за відповідачем. Позивач просить визнати за нею право власності на ідеальну частину житлового будинку і, відповідно, право власності на ідеальну частину земельної ділянки з кадастровим номером: 0722182400:04:002:0024 за вказаною адресою, на якій збудований будинок. Відповідач подав заяву про визнання позову. Позов слід задовольнити повністю. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 30 травня 2014 року. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вирішуючи справу в частині позовних вимог про визнання права власності на певну частину придбаного майна, як на спільне сумісне майно подружжя, суд виходить з того, що відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, у сімейному законодавстві як на час придбання спірного майна, такі і на момент розгляду справи судом, діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частки чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.78, 78 ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст.12, 13, 81 ЦПК України). Згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту від 18.11.2016, житловий будинок по [ADDRESS] був побудований у 2016 році. Тобто, в період шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок по [ADDRESS] , а отже зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частки сторін у праві власності на будинок є рівними. Підстави для відступлення від принципу рівності часток подружжя в спільному будинку відсутні. Отже, кожна із сторін має у праві власності на будинок ідеальну частку в розмірі одна друга. Відповідно до часток у праві власності на житловий будинок, кожній стороні відходить ідеальна частка\~в розмірі\~одна друга у\~праві власності\~на земельну\~ділянку з кадастровим номером: 0722182400:04:002:0024 за вказаною адресою, на якій збудований будинок.

Outcome: approved