Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вимоги, викладені в заяві, обгрунтовано тим, що [INFO] померла бабуся заявниці - [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку в [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,6250 та для обслуговування цього будинку, належну померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ВН №048683 від 16.08.2001 року р.№279 та земельної ділянки площею 2,36 га в межах згідно з планом №545 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Медвежанської сільської ради Немирівського району Вінницької області, належної померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН (номер не вказано) від 26.03.1999 року за р. №545. За життя [PERSON] склала заповіт посвідчений 26.04.1995 року [PERSON] секретарем Медвежанської сільської ради Немирівського району Вінницької області за р.№9, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] . Прізвище заявниці до реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». [PERSON] стверджує, що вона єдина спадкоємиця [PERSON] за заповітом. Матір заявниці та дочка спадкодавця, [PERSON] , померла [INFO] , тобто раніше своєї матері [PERSON] . Згідно інформації зі Спадкового реєстру від 26.09.2023 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] - не заводилась. У січні 2023 року з метою оформлення прав на спадкове майно [PERSON] звернулась до Немирівської державної нотаріальної контори. Однак, державним нотаріусом їй було відмовлено через те, що вона не подала в шестимісячний строк з дня смерті бабусі до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а місце її реєстрації не співпадає з місцем реєстрації померлої [PERSON] на день її смерті та нею не надано доказів факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлою за однією адресою, а шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив. Крім того, нотаріус звернув увагу на те, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого 06.12.1991 року Медвежанською сільською радою Немирівського району Вінницької області, 06 грудня 1991 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Станом на 26.04.1995 року даний шлюб не був розірваний та своє прізвище « [PERSON] » вона не змінювала. Однак, заповіт, посвідчений 26 квітня 1995 року [PERSON] секретарем Медвежанської сільської ради за р.№9, дублікат якого замість втраченого, видано [PERSON] 13.05.2004 року [PERSON] секретарем Медвежанської сільської ради Немирівського району Вінницької області за р.№45 на ім`я [PERSON] . Нотаріусом роз`яснено, що для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] [PERSON] необхідно надати Немирівській державній нотаріальній конторі рішення суду про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини та документи, що підтверджують, що даний заповіт був посвідчений на її ім`я. У зв`язку з цим, [PERSON] змушена звернутись до суду з даною заявою. Заявниця вважає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON] , оскільки постійно і спільно проживала з нею на час відкриття спадщини в одному житловому будинку за однією адресою в [ADDRESS] , що у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України свідчить про прийняття нею спадщини. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась. [PERSON] зазначає, що у період з січня 2015 року по 04 березня 2022 року, тобто на момент відкриття спадщини, вона постійно проживала разом з [PERSON] в одному житловому будинку за однією адресою: [ADDRESS] , але на той час була зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] . Заявниця змушена була переїхати у житловий будинок до своєї бабусі, оскільки остання через свій похилий вік (1926 року народження) та погіршення стану здоров`я, вже не могла самостійно про себе дбати та самостійно пересуватись, а тому потребувала постійного стороннього догляду. Відповідно до довідки КП «Немирівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 2107 від 26.11.2020 року [PERSON] знаходилась на «Д» обліку в сімейного лікаря Немирівської ЛА ЗПСМ, не могла самостійно пересуватись та потребувала стороннього догляду, [PERSON] зазначає, що вона піклувалась про бабусю та доглядала за нею до останнього часу її життя, купувала їй їжу та ліки, вела з нею спільне господарство, утримувала житловий будинок, садила та обробляла город, а після смерті - здійснила її поховання за власний рахунок. Заявниця стверджує, що після смерті бабусі вона вступила в оперативне управління та володіння спадковим майном, доглядає і утримує житловий будинок по даний час, обробляє земельну ділянку біля нього, сплачує комунальні послуги, у неї на зберіганні знаходяться документи на спадкове майно - державні акти на землю. Фактом прийняття спадщини є її спільне проживання з бабусею [PERSON] в одному житловому будинку в [ADDRESS] - на момент відкриття спадщини. Про існування заповіту їй не було відомо. Вже після смерті бабусі, коли вона перебирала документи, знайшла дублікат заповіту, яким вона заповіла їй все своє майно. Однак, при складанні цього заповіту бабуся заявниці помилково зазначила її прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». [PERSON] не відомо чому бабуся вказала у заповіті її дівоче прізвище « [PERSON] ». Допускає, що це можливо через те, що на той час подружнє життя з чоловіком у них не ладилось, вони не проживали разом, тому [PERSON] вважала, що буде правильним зазначити у заповіті прізвище онуки « [PERSON] ». 01.08.2023 року [PERSON] звернулась із заявою до Немирівської міської ради щодо внесення змін до заповіту від 26.04.1995 року складеним [PERSON] в частині: прізвище « [PERSON] », як помилково вказане, виправити на правильне « [PERSON] ». Однак, Немирівська міська рада своїм листом від 28.09.2023 року відмовила їй, зазначивши, що чинним законодавством України передбачено право заповідача вносити зміни до заповіту або його скасовувати лише за життя особи заповідача. Після смерті заповідача будь-які зміни до складеного заповіту вноситись не можуть. На даний час у заявниці виникла необхідність оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно після смерті бабусі. Однак, з метою прийняття спадщини необхідно встановити факт спільного проживання із [PERSON] , померлою [INFO] , в період з січня 2015 року по [INFO] , на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Також необхідно встановити факт прийняття заявницею спадщини як особою, яка фактично постійно проживала разом зі спадкодавцем, [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . А також, необхідно встановити факт, що заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 26.04.1995 року секретарем Медвежанської сільської ради за р.№9 на ім`я [PERSON] , дійсно належить [PERSON] . Встановлення даних фактів має для [PERSON] юридичне значення, тому що надає їй можливість офіційно прийняти спадщину після смерті [PERSON] , реалізувати свої спадкові права та оформити спадщину на земельні ділянки та житловий будинок. Ухвалою суду від 20.10.2023 у цивільній справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник - адвокат Ускова С.Е. заяву підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, від міського голови Немирівської міської ради надійшла заява, в якій він не заперечував щодо задоволення заяви, просив розгляд справи провести у відсутність представника міської ради. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1990 року працювала у сільській раді секретарем. Знає бабусю заявниці [PERSON] . Заявниця проживала разом з бабусею, а коли вийшла заміж стала « [PERSON] ». Проживала в [ADDRESS] , здійснювала догляд за бабусею і її поховала. Свідок зазначила, що посвідчувала заповіт, складений [PERSON] на ім`я заявниці. На яке прізвище складений заповіт, вона не пам`ятає. Але пам`ятає, що заповіт був на онуку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає заявницю з дитинства. Він сусід б.Ірини, а заявниця її онука. Батьки [PERSON] змолоду вмерли і бабуся за нею доглядала. Згодом, коли бабуся стала старенькою, почала хворіти і [PERSON] за нею доглядала. Коли бабуся померла, вона її поховала. На момент смерті [PERSON] проживала з нею, садила і обробляла город, доглядала господарство. Заслухавши представника заявниці [PERSON] - адвоката Ускову С.Е., показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно паспорта № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Вахнівка Липовецького району Вінницької області. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с.Вахнівка Липовецького району Вінницької області. ЇЇ батьками записані: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 06.12.1991 уклали шлюб, після укладення якого їм присвоєно прізвище: « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] в с.Селище Немирівського району Вінницької області. Її батьками записані: батько - [PERSON] , матір [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.02.2023 виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області 14.07.1973 складено актовий запис про шлюб №18 між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с.Вахнівка Липовецького району Вінницької області. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с.Гостинне Вінницького району Вінницької області. Згідно довідки №268 від 21.12.2022, виданої виконкомом Немирівської міської ради [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини за даною адресою зареєстрованих не було. Після її смерті залишилося спадкове майно. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ- ВН №048683 [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 21 скликання Медвежанської сільської Ради народних депутатів від 31.03.1994 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,6250 га в межах села Гостинне Медвежанської сільської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] на підставі рішення 3 сесії 23 скликання Медвежанської сільської Ради народних депутатів від 26.01.1999 передано у приватну власність земельна ділянка площею 2,36 га розташованої на території Медвежанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту від 26.04.1995, та дублікату заповіту від 13.05.2004, посвідченого секретарем виконавчого комітету Медвежанської сільської ради Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за №9, [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за параметрами запиту: [PERSON] , дата смерті: [INFO] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Згідно роз`яснення державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. №107/02-14 від 31.01.2023 [PERSON] повідомлено, що спадщину після смерті [PERSON] вона не прийняла, оскільки станом на день смерті [PERSON] вона не була зареєстрована за однією адресою з останньою, а також заповіт [PERSON] посвідчений на ім`я [PERSON] , тоді як на день посвідчення ім`я ПІБ спадкоємиці було [PERSON] . Для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] необхідно надати Немирівській державній нотаріальній конторі рішення суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини та документи, що підтверджують, що даний заповіт був посвідчений на ім`я [PERSON] . Згідно акту жителів села Гостинне Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області від 25.09.2023, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що з 2015 по 04.03.2022, тобто на момент смерті [PERSON] , разом з нею постійно проживала, але без реєстрації її онука [PERSON] в одному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в останні роки життя хворіла, а [PERSON] здійснювала за нею постійний догляд до самої її смерті. З довідки КП «Немирівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» №2107 від 26.11.2020 встановлено, що [PERSON] , 1926 р.н., с.Гостинне, знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря Немирівської ЛА ЗПСМ та потребує стороннього догляду, не може самостійно лікуватись. Згідно довідки №208 від 21.09.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, [PERSON] дійсно похоронила [PERSON] , яка померла [INFO] за власні кошти. [PERSON] зверталася до Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області із заявою про внесення змін-виправлення до заповіту, посвідченого 26.04.1995 секретарем виконавчого комітету Медвежанської сільської ради Немирівського району вінницької області Коріненко І.І., складеного від імені [PERSON] в частині: « прізвище « [PERSON] » як помилково вказане виправити на правильне « [PERSON] ». З відповіді виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області №03-34-2373 від 28.09.2023 встановлено, що чинним законодавством України передбачено право заповідача вносити зміни до заповіту або його скасовувати лише за життя особи заповідача. Після смерті заповідача будь-які зміни до складеного заповіту вноситись не можуть. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293\~ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч.2ст.315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 7 вказаної вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В вимогах позивачка просить встановити факт постійного проживання з спадкодавцем, факт прийняття спадщини та факт складення заповіту спадкодавця на неї. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до положень ст.\~ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Таким чином,\~ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду\~України «Про судову практику в справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.\~Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК), підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Суд визнає доведеним факт, що заповіт від 26.04.1995, який посвідчений секретарем Медвежанської сільської ради Немирівського району Вінницької області Коріненко Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 9, на ім`я [PERSON] , дійсно складений на [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також, встановлені судом обставини свідчать, що заявниця [PERSON] , яка є онукою померлої [INFO] [PERSON] , постійно спільно проживала разом зі своєю бабусею та вела з нею спільне господарство в період з січня 2015 року по 04 березня 2022 року за однією адресою : [ADDRESS] , на момент відкриття спадщини та прийняла її. Вказане підтверджується поясненнями представника заявниці, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які є чіткими, послідовними, логічними і узгоджуються між собою щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення справи і підлягають доказуванню у цьому випадку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу суд здійснює для забезпечення права заявниці на оформлення спадщини. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, є достовірними, підтверджені письмовими доказами та показаннями свідків, сумніву у суду не викликають і вважаються доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved