Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її сестра [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] за життя страждала на психічне захворювання, вона з 2004 року мешкала в психоневрологічному інтернаті. Позивачка з 2004 року користувалась та доглядала за будинком. Після смерті сестри вона також продовжувала користуватись домоволодінням та вважала що прийняла спадщину, оскільки проживала у спадковому майні та не знала, що сестра була зареєстрована в КЗ «Володимирський психоневрологічний інтернат» ДОР» Томаківського району Дніпропетровської області. При житті [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] .. Вказаний заповіт був посвідчений 02 листопада 1998 року секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Чиіль С.В. і зареєстрованого в реєстрі № 55. Звернувшись до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. з заявою про прийняття спадщини 12 червня 2023 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через те, що нею пропущений строк для прийняття спадщини. Строк звернення з заявою про прийняття спадщини нею був пропущений в зв`язку з тим, що вона є людина похилого віку, є особою з інвалідністю в зв`язку з порушенням опорно-рухової функції. Крім того, з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин на захворювання COVID-19. Внаслідок чого в країні діяли ряд обмежень щодо пересування, перебування громадян в громадський місцях. Тому їй як людині похилого віку, яка має хронічні захворювання, лікарі рекомендували бути вдома і не відвідувати місця скупчення людей щоб не захворіти. При видачі свідоцтва про смерть сестри, відділом ДРАЦС Томаківського району та м. Марганця Дніпропетровської області було зроблено помилку в написанні прізвища сестри, тому вона змушена була звертатись до органів РАЦС з заявою про виправлення помилки. На підставі її заяви 25 вересня 2020 року були внесені зміни до актового запису про смерть та змінено прізвище померлої сестри на [PERSON] . Дублікат свідоцтва про державну реєстрацію смерті вона отримала 01 жовтня 2020 року, тобто вже після спливу часу звернення до нотаріуса. Крім того, зазначає, що для збору документів необхідних нотаріусу, їй також необхідний був час. З 24 лютого 2022 року в зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України, та введенням воєнного стану в країні вона взагалі не могла звертатись в нотаріальну контору в зв`язку з тим, що Томаківська громада перебувала у зоні ураження ворога, та вона вважала небезпечними такі виїзди, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з зазначеним позовом. Відзиву на позов не надходило. Ухвалою суду від 26 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року витребувано з нотаріальної контори копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 10 жовтня 2023 року ухвалою суду закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, повністю підтримала позов та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити його в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав до наступних висновків, а саме. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 01 жовтня 2020 року відділом державної реєстраці актів цивільного стану по Томаківському району та місті Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис № 79, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Позивач у справі - [PERSON] , [INFO] , є сестрою [PERSON] , що підтверджується наданими суду свідоцтвами про їх народження. З довідки № 70 від 23.10.2020 року директора КЗ «Володимирський психоневрологічний інтернат» ДОР» вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в КЗ «Володимирський психоневрологічний інтернат» ДОР» Томаківського району Дніпропетровської області з 23 грудня 2003 року по день смерті - [INFO] . Згідно договору купівлі-продажу від 09 липня 1997 року вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 3756 від 04 грудня 2012 року та № 452 від 18 липня 2023 року вбачається, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , однак у вказаному будинку проживає без реєстрації та користується будинком та земельною ділянкою [PERSON] 12 червня 2023 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М.Є., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки нею був пропущений строк звернення з завою до нотаріуса та рекомендовано з питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини звернутися до суду. З копії спадкової справи № 85/2023 вбачається, що 12 червня 2023 року [PERSON] , який діє за дорученням від [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , померлої [INFO] вбачається, що були внесені зміни до відомостей актового запису, а саме: змінено прізвище померлої на [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] - воно видане 01 жовтня 2020 року. Згідно довідки № 70 від 23.10.2020 року директора КЗ «Володимирський психоневрологічний інтернат» ДОР» вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в КЗ «Володимирський психоневрологічний інтернат» ДОР» Томаківського району Дніпропетровської області з 23 грудня 2003 року по день смерті - [INFO] . З копії заповіту, посвідчено секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Чміль С.В., вбачається, що 02 листопада 1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] все своє майно. Згідно копії довідки ДНП-Р-82 № 145018 від 13 лютого 1986 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи з порушенням функції ходьби. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem, яка означає У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164 з відповідними змінами та доповненнями, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Положеннями постанови Кабміну № 469 від 9 травня 2023 року, яке набрало чинності 18 червня 2023 року скасовується положення постанови Кабміну від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» щодо зупинення перебігу строку для прийняття спадщин або відмови від її прийняття. Оскільки спадкодавець померла [INFO] , шестимісячний строк на прийняття спадщини завершився 20 липня 2020 року, тоді як позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся 12 червня 2023 року. Позивачем строк на прийняття спадщини було пропущено з причин: введення воєнного стану на території України, введенням карантинних обмежень в країні в зв`язку з хворобою на COVID-19, а також виправлення помилки, яку було зроблено в написанні прізвища померлої, при видачі свідоцтва про смерть, тобто причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved