Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

23 листопада 2022 року\~позивач звернувся до суду з позовом\~про стягнення з [PERSON] заборгованості у вигляді 3 % річних від простроченої суми в розмірі 4389,03 доларів США. Позовні вимоги мотивує тим, що за договором кредиту № MKAWGA00000172 від 08.05.2008 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , останній отримав кредит в розмірі 48976,00 доларів США на термін до 08.05.2023 року. В подальшому, 04.09.2019 року приватним нотаріусом винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки винесення виконавчого напису від 04.09.2019 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін то позивач просить у відповідності до ст.625 ЦК України зобов`язати відповідача відшкодувати заборгованість у вигляді 3 % річних від простроченої суми в розмірі 4389,03 доларів США та судовий збір. Ухвалою судді від 29.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 19.01.2023 року від [PERSON] надійшов відзив, у якому вказав, що дійсно уклав вищевказаний кредитний договір, але в результаті виникших обставин, з 2008 року не мав можливості сплачувати кредит. Вважає, що банк використав право передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, змінивши на власний розсуд умови зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язання настав, на підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.12.2009 року (справа №2-1023/09), яким задоволено позов ЗАТ КТ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № MKAWGA00000172 від 08.05.2008 року. В подальшому, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.07.2010 року задоволено заяву ЗАТ КТ «Приватбанк» про зміну способу виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22.12.2009 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 105,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] .. Як виконав банк вищевказану ухвалу суду йому невідомо. В грудні 2022 року дізнався про існування виконавчого напису від 04.09.2019 року. Крім цього просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. У задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» просить відмовити. Разом з відзивом подав клопотання про продовження строку для подачі відзиву, суд ухвалив продовжити відповідачу строк для подачі відзиву і приймає його до справи. 24.02.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач не надав своєчасно Банку гроші для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, після цього банк звернувся до приватного нотаріуса, яким було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки виконавчий напис дійсний, не скасований, тому банк має право посилатися на борг, який зафіксований у виконавчому написі. Також винесення виконавчого напису від 04.09.2019 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. Зазначає, що станом на сьогоднішній день предмет іпотеки не реалізовано. Отже, раніше винесене рішення суду не припиняє дію кредитного договору та не позбавляє [PERSON] відповідальності за взяті зобовя`зання за договором. Щодо строку позовної давності зазначає, що оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які посилається відповідач, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при звернення до суду. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також подав клопотання про продовження строку на подання відповіді на відзив, суд ухвалив поновити строк для подачі відповіді на відзив. 01.03.2023 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у цивільній справі №303/8166/22 до набрання законної сили судовим рішенням, постановленим у справі №303/605/23 за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 01.03.2023 року провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 303/605/23 за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 03.11.2023 провадження у цій справі поновлено та призначено судове засідання для подальшого розгляду справи. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору кредиту № MKAWGA00000172 від 08.05.2008 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , останній отримав кредит в розмірі 48976,00 доларів США на термін до 08.05.2023 року (а.с 8-10). Одночасно також\~встановлено,\~що 06.09.2019\~року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2576, за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно домоволодіння, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , і належить на праві власності, зокрема, позивачу та передана в іпотеку ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», на підставі договору іпотеки, посвідченого 13.05.2008 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Рошкович О.В. за реєстровим № 2278. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги банку у розмірі 383784,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.05.2019 року становить 10103377,65 грн., тому числі: 42685,71 доларів США - заборгованість за кредитом; 58295,97 доларів США - заборгованість за відсотками; 15306,37 доларів США - комісія; 267496,03 доларів США пеня. Строк, за який проводиться стягнення одинадцять років двадцять днів, а саме з 08.05.2008 року по 28.05.2019 року. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 4389,03 доларів США за період з 10.04.2019 по 12.09.2022 року, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. Таким чином, предметом позову у справі трьох процентів річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання. При цьому встановлено, що обґрунтування заявленої до стягнення суми зводиться до того, що у виконавчому написі встановлено суму заборгованості за тілом кредитом, а саме 42685,71 доларів США, і саме з цієї суми нараховані три проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України. Частиною 1 ст. 15 ЦК України гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням, зокрема, трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак першочергово суд має встановити прострочену суму від якої можуть бути нараховані три проценти річних. З-поміж іншого судом встановлено і таке. Відповідно до рішення (заочне) Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2023 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. 04.09.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 2576, за яким запропоновано звернути стягнення нанерухоме майно\~домоволодіння, що знаходиться за адресою:\~ [ADDRESS] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2023 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2023 року залишено без задоволення. Таким чином встановлено, що цивільна справа, у зв`язку з розглядом якої, провадження у цій справі зупинялося, розглянута судом, за результатами розгляду якої ухвалено судове рішення, що набрало законної сили 28.09.2023 року. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивнимиі об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Враховуючи те, що у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, брали участь ті самі особи, які є учасниками цієї цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність врахування таких обставин. Як вже було зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Таким чином, для застосування ст. 625 ЦК України, необхідно обов`язково встановити факт порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом цього спору є виключно вимога про стягнення трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України. Таким чином суд не вправі самостійно ініціювати питання визначення розміру простроченої заборгованості за кредитом. В той же час встановлено, що розмір заборгованості, від якої відштовхувався позивач нараховуючи три проценти річних, встановлена виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. 04.09.2019 року. Разом з тим, такий виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що визначення розміру простроченої заборгованості за кредитом не входить до предмету доказування в цій справі, виконавчий напис відповідно до якого встановлено заборгованість за тілом кредиту в розмірі 42685,71 доларів США визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed