Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

07.09.2023 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що вони з відповідачем є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у 2018 році переїхав на постійне місце проживання до США та працює там далекобійником. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2020 року, у справі № 357/4864/20, з відповідача на її користь стягуються аліменти на дочку в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.05.2020 і до повноліття дитини. Виконавчий лист та заяву про відкриття виконавчого провадження вона подала до Солом`янського районного відділу ДВС у місті Києві, державний виконавець зв`язалася із довіреною особою відповідача в Україні, який підтвердив, що відповідач знаходиться в США. 16.11.2020 було відкрито виконавче провадження № 63551949. Оскільки відповідач не має доходу в Україні розмір аліментів було визначено з середньої заробітної плати по м. Києву та відповідачем було негайно сплачено за період з 21.04.2020 по листопад 2020 року аліменти у розмірі 31000,00 грн. Надалі відповідач сплачував аліменти на дочку у розмірі 1/4 частини від середньої заробітної плати по м. Києву. До січня 2022 року інформація про середню заробітну плату оновлювалася щомісячно на сайті Міністерства фінансів, однак з\~ лютого 2022 року, після оголошення воєнного стану в Україні, інформація не оновлюється, тому останні відомості про середню заробітну плату становлять 21347,00 грн, з якої нараховуються аліменти у розмірі 5330,00 грн. Ціни в Україні регулярно підвищуються, витрати на дитину збільшуються, а аліменти залишаються на рівні січня 2022 року, у зв`язку з чим вона не має можливості забезпечити дитину усім необхідним. Відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має, не знаходиться під загрозою ракетних ударів та блекаутів. За інформацією з різних джерел дохід далекобійника в США становить від 50000 до 126000 доларів на рік. По відношенню долара до гривні витрати на дитину з січня 2022 року по вересень 2023 року зменшилися. Вона вважає, що\~ станом на вересень 2023 року встановлений рішенням суду розмір аліментів не повною мірою забезпечує потреби дитини, а розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі 10000,00 грн, щомісячно, не погіршить матеріальне становище відповідача і буде суттєвим покращенням для життя та розвитку дитини. Відповідач не заперечує свого задовільного матеріального становища, він після оголошення воєнного стану в Україні забезпечив фінансово тимчасове проживання дитини разом із нею на території заходу України. Також, у 2022 році відповідач забезпечив поїздку дитини разом із нею до Туреччини. Загальна сума допомоги слала 2000 доларів США. Надалі відповідач категорично відмовився додатково допомагати дитині,аргументуючи тим, що буде виконували лише рішення суду. Вона офіційно працевлаштована, отже не є безробітною особою, яка намагається перекласти витрати на дитину на відповідача. Її дохід у шість разів перевищує розмір стягнення з відповідача, а при сплаті аліментів у твердій валюті у розмірі 10000,00 грн забезпечить рівність при несенні обов`язку в утриманні дитини. Просила у судовому порядку змінити розмір аліментів,які стягуються з [PERSON] на підставі рішення суду від 10.09.2020, у справі № 357/4864/20, на її користь на дочку - [PERSON] , [INFO] , та встановити розмір аліментів у твердій грошовій валюті щомісячно у розмірі 10000,00 грн, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. 11.09.2023 судом постановлено ухвалу, якою відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 28.09.2023 відповідач направив до суду відзив на позов, який отриманий судом 03.10.2023, мотивуючи тим, що він добросовісно сплачує аліменти на дочку та не має заборгованості, а позивачка не обґрунтувала належним чином свої позовні вимоги, тому він вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. 10.10.2023 позивачка подала до суду відповідь на відзив, мотивуючи тим, що до січня 2022 року інформація про середню заробітну плату оновлювалася щомісячно на сайті Міністерства фінансів, однак з\~ лютого 2022 року, після оголошення воєнного стану в Україні, інформація не оновлюється, тому останні відомості про середню заробітну плату становлять 21347,00 грн, з якої нараховуються аліменти у розмірі 5330,00 грн. Ціни в Україні регулярно підвищуються, витрати на дитину збільшуються, а аліменти залишаються на рівні січня 2022 року, у зв`язку з чим вона не має можливості забезпечити дитину усім необхідним. По Київській області індекс інфляції у 2022 році склав 126,6 %, а станом на серпень 103, 3 %. Станом на вересень 2023 року життя в Україні стало дорожчим у порівнянні із січнем 2022 року. Фінансове становище відповідача за останні 4 роки покращувалося у зв`язку з переїздом\~ на постійне місце проживання та працевлаштування в США. Відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має, він має у власності квартиру у м. Києві, яку має змогу здавати в оренду. Відповідач у березні 2022 року переказував на проживання дитини на території заходу України кошти в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджує його перебування за кордоном та хороше фінансове становище. Тому, просила позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги та обставини викладені у заявах щодо спору підтримала у повному обсязі та зазначила, що відповідач працює в США та\~ має значні доходи, він має кватиру в м. Києві, яку може здавати в оренду, тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі 10000,00 грн. Відповідач має невелику заборгованість зі сплати аліментів, сплачує аліментні платежі, але не щомісячно у визначеному розмірі, а різними сумами, при цьому інших осіб на утриманні не має. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату,час та місце засідання повідомлений належним чином, заяв з процесуальних питань до суду не подав. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 357/4864/20, провадження № 2/357/2324/20, встановив наступні обставити та відповідні їх правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч.\~ ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та проживає разом із матір`ю, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.3-5,11,12,13,18,24-25). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2020 року, у справі № 357/4864/20, провадження № 2/357/2324/20 ( а.с.7-8), з [PERSON] на користь [PERSON] на дочку [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Також, встановлено, що 12.10.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 357/4864/20, провадження № 2/357/2324/20 (а.с.9) та 16.11.2020 старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заболотньою Світланою Миколаївною було відкрито виконавче провадження № 63551949, щодо примусового виконання рішення суду від 10.09.2020, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на дочку [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у межах ВП № 63551949 від 27.04.2023 за № 61560 (а.с.52) станом на 27.04.2023 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , становила 22748,74 грн. З довідки № 16 від 06.09.2023 (а.с.14) вбачається, що позивачка - [PERSON] працює в ТОВ «РЦ НЕОПОЛІС» з 28.07.2021 по теперішній час, займає посаду інспектора з кадрів, її дохід за період з 01.01.2022 по 31.08.2023 становив 647177,46 грн. При вирішення спору суд виходить з наступного. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, за змістом ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а спосіб стягнення аліментів змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). ( Правова позиція ВСУ у справі № 143 цс 13 від 05.02.2014 ). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на зміну способу присудження аліментів з 1/4 частини доходу (заробітку) платника аліментів на тверду грошову суму. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.\~ Згідно положень статей 141, 180-182 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав (в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018); 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017); 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України), а ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~ підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка обґрунтовуючи вимоги зазначила, що у відповідача покращився матеріальний стан, він наразі працює далекобійником в США та має у власності квартиру у м. Києві, яку може здавати в оренду, а надала до суду докази: інформаційну довідку з реєстру права власності на майно щодо права власності останнього на квартиру в м. Києві та квитанцію про переказ відповідачем коштів у розмірі 1000,00 грн, однак суд критично оцінює дані доводи позивачки. Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 349251719 (а.с.41) вбачається, що власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] , а 19.04.2017 в інтересах [PERSON] накладено арешт на вказану квартиру, у межах розгляду цивільної справи № 760/10590/16-ц. З квитанції (а.с.43-44) вбачається, що 23.03.2022 відповідачем здійснено переказ коштів позивачці у розмірі 1000,00 доларів США, тобто одноразовий платіж без зазначення призначення платежу, зокрема сплата аліментів, крім того, позивачка вказала у позовній заяві, що дані кошти були направлені відповідачем для її перебування із дочкою на заході України у період введення воєнного стану в України, отже вони є додатковими витратами на дитину у розумінні ст. 185 СК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставини, щодо працевлаштування відповідача за кордоном, отримання ним стабільної заробітної плати у розмірі достатньому для сплати аліментів у сумі 10000,00 грн, щомісячно. Також, судом враховується, що станом на час розгляду справи № 357/4864/20, провадження № 2/357/2324/20 докази щодо матеріального становища відповідача до суду не подавалися, тому встановити обставини, що матеріальний стан відповідача наразі покращився з моменту стягнення аліментів не вбачається можливим. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Отже, сторони у справі в рівних частках зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України ( із змінами внесеними Законом України № 2475-VІІ від 03.07.2018) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі\~ 2833 гривні. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач подав до суду відзив на позов, однак жодних доказів у спростування доводів позивачки, зокрема щодо матеріального стану, до суду не подав. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у межах ВП № 63551949 від 27.04.2023 за № 61560 (а.с.52) вбачається, що відповідачем сплачуються аліменти на дочку, однак не щомісячно та не у визначеному державним виконавцем розмірі, а різними сумами від 4900,00 грн до 10553,75 грн. Судом приймаються до уваги твердження позивачки щодо зростання споживчих цін в Україні з моменту стягнення аліментів і по даний час, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Міністерства фінансів України. Також, слід зазначити, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, та і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд\~ дійшов висновку, про зміну способу та розміру стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2020, у справі № 357/4864/20, провадження № 2/357/2324/20, з [PERSON] на користь [PERSON] на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на тверду грошову суму у розмірі 7000,00 грн, щомісячно, з проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання\~ рішенням суду законної сили\~ і до повноліття дитини, відповідно до положень законодавства та в інтересах дитини. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial