Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Тячівської міської ради, Тячівського району, Закарпатської області про позбавлення батьківських прав та зміну розміру стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування вимог посилається на те, що 06.02.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого з відповідачем по справі у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллінецького районного суду ухваленим 20.11.2013 року шлюб між ними було розірвано та діти залишились на її повному утриманні. Після розірвання шлюбу в 2017 році, вона з дітьми переїхала до сестри в с. Тячівка, де уклала шлюб з іншим чоловіком. Зауважує, що батько дітей [PERSON] , після їхнього розлучення жодного разу не відвідував дітей, не телефонував їм, не цікавився їх життям, вихованням та розвитком. Діти навчаються в Тячівській філії Тячівського ліцею №1 імені В. Гренджі - Донського Тячівської міської ради. Дочка навчається у 7 класі, а син в 5 класі. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області ухваленого 5.11.2013, з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей по 400 гривень на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів та згідно розрахунку заборгованості проведеного відділом ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління юстиції №9-50602560 від 22.02.2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа №13/2134/13, виданого 05.12.2013 Іллінецьким районним судом Вінницької області станом на 22.02.2023 року складає 173 184.00 гривень. Позивачка зазначає, що оскільки з відповідача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі і розмір присуджених до стягнення з нього аліментів на протязі багатьох років не змінювався, вважає, що аліменти у сумі 800 гривень на двох дітей є недостатніними для їх належного утримання. Посилаючись на наведені обставини вказує, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому просить змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх дітей та позбавити його батьківських прав. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та призначено підготовче засідання. 7 червня 2023 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач, будучи відповідно до положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами за №№ 9050001750364, 0600042347229, 0600048066809 повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Представник третьої особи, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Пояснила, що батько не виконує покладених на нього батьківських обов`язків, а тому його слід позбавити батьківських прав. Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідка та пояснення малолітніх дітей, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 6.02.2009, який рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 20.11.2013 року ухваленого у цивільній справі №131/2105/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] було розірвано (а.с.21). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кальницької сільської ради Іллінецького району, Вінницької області та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кальницької сільської ради Іллінецького району, Вінницької області. Батьками в свідоцтві про народження дітей значаться сторони (а.с.7,9). Актом обстеження матеріально-побутових умов виданим Тячівською міською радою 30.01.2023 року підтверджено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою [PERSON] її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживає спільна дитина позивачки та її чоловіка [PERSON] , дочка [PERSON] . Умови проживання сім`ї хороші, в будинку є все належне для проживання. Діти, знаходяться на повному утриманні матері - позивачки. Батько дітей [PERSON] у їх вихованні участі не приймає. (а.с.13). Згідно довідки виданої старостою Тячівського старостинського округу Мула А. від 03.02.2023 року вбачається, що до складу сім`ї позивачки входять її чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.14). З довідки виданої дирекцією Тячівської філії Тячівського ліцею №1 імені В. Гренджі - Донського Тячівської міської ради №32 від 31.01.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається у 7 класі. Згідно листа - характеристики класного керівника Дьордяй Н. вбачається, що [PERSON] проявляє інтерес до навчання, на уроках активний, домашні завдання виконує. Займається спортом і відвідує секцію греко - римської боротьби, де неодноразово займав призові місця. Вихованням дитини займається мати [PERSON] , вона відповідально ставиться до виховання та навчання сина. Підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько дитини не спілкується з вчителями, не цікавиться навчанням сина, до закладу загальної середньої освіти не приходить та не відвідує батьківські збори. (а.с.15-16). З довідки виданої дирекцією Тячівської філії Тячівського ліцею №1 імені В. Гренджі - Донського Тячівської міської ради №31 від 31.01.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається у 5 класі. Згідно листа - характеристики класного керівника Гарастей Н. вбачається, що [PERSON] виявляє зацікавленість до навчання. На уроках уважна та активна. Завжди виконує домашні завдання. Вихованням дитини займається мати [PERSON] , вона відповідально ставиться до виховання та навчання дочки, цікавиться її успіхами. Підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько дитини не спілкується з вчителями, не цікавиться навчанням сина, до закладу загальної середньої освіти не приходить та не відвідує батьківські збори. (а.с.17-18). З розрахунку заборгованості проведеного відділом ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №9-50602560 від 22.02.2023 року вбачається, що на виконанні відділу державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №131/2134/13 виданий 5.11.2013 року Іллінецьким районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] , на окристь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей. Заборгованості відповідача зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа №13/2134/13, виданого 05.12.2013 Іллінецьким районним судом Вінницької області станом на 22.02.2023 року складає 173 184,00 гривень (а.с. 22). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що за час спільного проживання разом з позивачкою, батько дітей на протязі останніх шести років, жодного разу їх життям не цікавився та не телефонував навіть на день народження дітей. Утриманням та вихованням дітей займається він та позивачка, з якою вони разом проживають. Згідно ст. 171 ч.ч.2, 3 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав, хоча й не зобов`язаний врахувати думку дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В забезпечення присутнім під час розгляду справи малолітнім [PERSON] та [PERSON] прав, суд відповідно до положень ст. 45 ЦПК України, в присутності представника третьої особи Органу опіки та піклування Тячівської міської ради, Тячівського району, Закарпатської області Лакієнко З.В., заслухав [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні зазначила, що біологічного батька вона не знає, оскільки вона його ніколи не бачила та по телефону не спілкувалася. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні зазначив, що з біологічним батьком вони не спілкуються, він не цікавиться їхнім життям. Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Тячівської міської ради від 02.05.2023 року №05.19/573, орган опіки та піклування вважає за доцільне дати згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вказаного висновку випливає, що відповідач протягом 10 років життям дітей не цікавиться, не виявляв бажання спілкуватися з сином та дочкою, приймати участь у їх вихованні. Мати створила належні умови для дітей, вони мають окрему кімнату, забезпечує їх всім необхідним для проживання, навчання та відпочинку, турбується про здоров`я та їх емоційний стан. (а.с.49-50). Повною мірою вищезгаданий висновок органу опіки та піклування відповідає висновкам суду, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідача батьківських прав щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин батька та дітей, яких по суті не існує, на що вказує бездіяльність поведінки батька, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачкою доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між батьком і дітьми та доведено наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення від його участі у виконанні покладеного на нього Законом батьківського обов`язку, щодо утримання та виховання дітей. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 вказаної Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дітей, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дітей, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час розгляду справи, обоє дітей перебувають на утриманні позивачки та потребують матеріального забезпечення. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2833 гривень. На момент ухвалення рішення суду від 5.11.2013 року про стягнення аліментів на утримання спільних дітей сторін згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» було установлено у 2013 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2013 року - 1210 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей сторін, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дітьми, наявність у неї на утриманні також іншої малолітньої дитини, вік неповнолітніх, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність відомостей про наявність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із цим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 5.11.2013 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан дітей у сторону його погіршення. Вказана обставина є загальновідомою і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому доводи позивачки обґрунтовані та наявні підстави для задоволення позову. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 5 листопада 2013 року в справі №131/2134/13 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання, двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. Окрім цього, позивачкою були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 1073,60 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved