Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

26 вересня 2023 року до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] звернулася [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000, 00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 22.10.2004 по 25.04.2012 та з 05.11.2021 до тепер вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, перший з яких розірвано 25.04.2012 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №1715/3039/12. Повторний шлюб вони уклали 05.11.2021, який на сьогодні не розірвано, але у Рівненському міському суді Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25.04.2012 року у справі №1715/3039/12 з відповідача стягнуто аліменти на її користь, зокрема на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 350 грн., щомісячно до повноліття дитини. Оскільки [INFO] сину виповнилось 18 років, то аліменти, призначені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25.04.2012 року у справі №1715/3039/12 припинено стягувати. Вказує, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Добровільно батько дитини відмовляється надавати йому матеріальну допомогу в необхідному розмірі. На сьогоднішній день син навчається в Українській академії друкарства та є студентом 2-го курсу факультету Комп`ютерної поліграфічної інженерії. Зарахований на навчання з 01.09.2023. Передбачений термін закінчення навчання - 30.06.2026. У зв`язку з навчанням сина, вона самостійно несе витрати на його доїзд до місця навчання (м. Львів), придбання їжі, одягу, канцелярського приладдя, книг, інструментів для практичних занять, комп`ютерної техніки та інших необхідних речей для навчання. Ухвалою суду від 27.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 14.11.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування своїх доводів вказує, що допомагає сину добровільно і постійно. З позивачкою вдруге уклав шлюб 05.11.2021 і проживав з дітьми в одній квартирі спільною сім`єю, турбувався про сім`ю, працював, на зароблені кошти оплачував за комунальні платежі, купував продукти харчування, одяг, тобто забезпечував нормальні умови для проживання сім`ї. Вказує, що на даний час дійсно проживає окремо від дітей, але не припиняє їм допомагати. Сину [PERSON] оплатив проживання в гуртожитку, переказує йому кошти на кишенькові витрати, нещодавно купив йому стіл для роботи на комп`ютері, купував навчальні комп`ютерні програми. Звертає увагу, що син навчається на державній формі навчання, а тому він навчається безкоштовно та отримує стипендію. Переїхавши з квартири в інше житло, продовжує платити кредит за квартиру, в якій позивачка проживає з дітьми. Зазначає, що позивач не повідомила суду про те, що від шлюбу в них є троє дітей. Окрім сина маємо ще дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На їх утримання він також сплачує аліменти після розлучення. Повідомляє, що працює приватним підприємцем, однак на час війни доходів не має. Є інвалідом 3-ї групи, загальне захворювання. 27.11.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач зазначає, що відповідач забрав собі автомобіль, який вони купили у шлюбі більше ніж за 37 тис дол. США, на купівлю якого вона теж позичила гроші, які на сьогодні потрібно повернути. Вказаний автомобіль відповідачем було протиправно відчужено без її згоди, а гроші витрачено не в інтересах сім`ї, а на власний розсуд відповідача. Крім того, відповідач сам спростовує свою неспроможність сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який навчається, тим, що надає суду платіжні документи про переказ коштів дитині, з яких убачається, що він має змогу щомісяця сплачувати дитині не менше 5 000, 00 грн. Позивач вказує, що наявність у відповідача III групи інвалідності, не є перешкодою, зокрема, для здійснення ним підприємницької діяльності та розвиту бізнесу, оскільки він є молодим працездатним чоловіком. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив сплачувати аліменти на навчання дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Суд, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні справі докази, встановив таке. З 22.10.2004 по 25.04.2012 та з 05.11.2021 до 28.11.2023 сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, перший з яких розірвано 25.04.2012 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №1715/3039/12. Повторний шлюб сторони уклали 05.11.2021, який, як повідомили сторони у справі у судовому засіданні, 28.11.2023 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області було розірвано. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.04.2006 Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №135. Спільний син сторін у справі досяг повноліття [INFO] . Крім того, рішенням Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 25.04.2012 року у справі №1715/3039/12 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн на кожну дитини, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також згідно судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 26.09.2023 у справі №569/18364/23 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є інвалідом 3-ї групи, загальне захворювання, термін дії - довічно, що стверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 29.12.2020. Згідно довідки про доходи від підприємницької діяльності, виданої ГУ ДПС у Рівненській області 27.10.2023, у відповідача відсутній дохід від підприємницької діяльності за період з квітня по вересень 2023. З 01.09.2023 син сторін у справі є студентом 2-го курсу факультету Комп`ютерної поліграфічної інженері. Форма навчання бюджетна денна. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2023, що стверджується довідкою Української академії друкарства від 08.08.2023 №3001. Згідно платіжних інструкцій від 18.09.2023 та 15.09.2023 відповідачем було оплачено за проживання сина в гуртожитку в загальній сумі 9 600, 00 грн. Крім того, відповідно до долучених до відзиву платіжних інструкцій за період з вересня по листопад 2023 відповідачем переказувалися для сина [PERSON] грошові кошти. Вказані обставини сторонами не оспорюються. У зв`язку з навчанням спільної дитини сторін, позивач потребує матеріальної допомоги і ця обставина відповідачем не оспорюється. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Слід зазначити, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Разом з цим за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. Звертаючись до суду позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 000, 00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років, мотивуючи це тим, що батько є платоспроможним і може сплачувати визначену нею суму грошових коштів. Однак, доводи позивача, якими обґрунтовувався позов, зокрема щодо платоспроможності відповідача та можливості сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі, не заслуговують на увагу, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільної дитини сторін. Належних та допустимих доказів того, що позивач на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , витрачає 10 000, 00 грн на місяць, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Аналізуючи наявні у справі докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог/заперечень, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати сина, а також, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання на підставі вказаних вище норм права, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів - 5 000, 00 грн щомісячно, є завищеним. З огляду на викладене вище, визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, зокрема, обов`язок відповідача також утримувати двох спільних з позивачем дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , стан здоров`я відповідача, який є інвалідом 3-ї групи, а також виходить з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо сина, в тому числі і по його утриманню, а тому, враховуючи інтереси сина й для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, повного та всебічного розвитку, приймаючи до уваги позицію відповідача щодо розміру аліментів та його матеріальне становище, вважає за необхідне визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 26.09.2023 і до закінчення [PERSON] навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років. При цьому, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, також керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання сина буде відповідати інтересам та потребам останнього, тому визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності та виваженості та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання сина Таким чином позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який навчається підлягає до часткового задоволення. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. З огляду на викладене, судовий збір в сумі 1073, 60 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial