Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до Харківського районного суду Харківської області 07.12.2021 року з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка», третя особа Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Подолянко Іван Андрійович, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Позивач вважає, що під час вчинення виконавчих написів приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2021 року провадження по справі відкрито та витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни належним чином завірені копії виконавчого напису № 107267 від 15 липня 2021 року та матеріалів на підставі, яких був вчинений виконавчий напис № 107267 від 15 липня 2021 року. Ухвала суду в частині витребування доказів виконана не була з невідомих причин. В зв`язку зі зміною підсудності до Полтавського районного суду Полтавської області надійшла вищезазначена цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка», третя особа Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Подолянко Іван Андрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Справу було прийнято до провадження та призначено спрощений розгляд з викликом сторін. Справа двічі була призначена до розгляду, проте позивач жодного разу до суду не з`явилася, заяв не подавала. При зверненні до Харківського районного суду Харківської області позивачем було подано клопотання про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Треті особи до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Відповідно до вимог ст.\~ст. 12,\~82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами\~ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що при зверненні позивача до суду не було надано копії виконавчого напису, який останньою оскаржується, проте було подано клопотання про витребування даного напису, яке ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2021 року було задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни належним чином завірені копії виконавчого напису № 107267 від 15 липня 2021 року та матеріалів на підставі, яких був вчинений виконавчий напис № 107267 від 15 липня 2021 року. В матеріалах справи переданих в зв`язку зі зміною підсудності до Полтавського районного суду Полтавської області відсутні відомості про виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області в частині витребування оскаржуваних виконавчих написів. На неодноразові виклики Полтавського районного суду Полтавської області позивач не реагує, до суду не з`являється, заяв та клопотань не подає. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначені обставини та той факт, що суду не надано копії оскаржуваних виконавчих написів, самостійно суд позбавлений можливості витребувати дані написи, позивач на виклики суду не реагує, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed