Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася донька- [PERSON] - [INFO] . Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.04.2014 року, шлюб між ними розірвано. Позивачем вказано, що на даний час донька проживає разом із нею та вона повністю матеріально утримує доньку та належним чином піклується про її здоров`я, фізичний, психічний та моральний стан. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, інших утриманців не має, він працює та має постійний стабільний дохід. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: -стягнути з [PERSON] [INFO] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не погоджується з позовними вимогами [PERSON] та вказав, що з 11.06.2021 року він перебуває у шлюбі з [PERSON] та вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на його утриманні. Також зазначив, що на його утриманні перебуває дружина [PERSON] , яка на даний час займається доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім іншого вказав, що його дружина має двох дітей від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які також на даний момент перебувають на його утриманні, оскільки їх батька визнано зниклим безвісти під час виконання службових обов`язків. З урахуванням вказаного просив суд позов задовольнити часткового та стягувати з нього аліменти на утримання [PERSON] - [INFO] в розмірі 1/10 частини від його доходів. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилася. Представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Вимоги [PERSON] вважала необґрунтованими та такими, що не вказують на зміну матеріального становища відповідача і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача до суду подала заяву в якій просила суд позов задовльни частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/10 частини від його доходів, оскільки на його утриманні ще перебуває дружина, спільна дитина та два сини від попереднього шлюбу дружини. Суд дослідивши матеріали справи та докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.04.2014 року щлюб між [PERSON] та позивачем розірвано. Сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Озерянською сільською радою Кобеляцікого району Полтавської області від 06.10.2008 року. Неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру Горішньоплавнівської територіальної громади № 2022/000431450 від 29.08.2022 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з позовних вимог, [PERSON] вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідповідного віку. Відповідач ввжає, що стягненню з нього підлягають аліменти у розмірі 1/10 частини від його доходу, оскільки на його утриманні перебуває 5 чоловік, у нього змінився сімейний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з [PERSON] та на його утриманні перебуває дві дитини від попереднього шлюбу. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів з відповідача судом враховано, що відповідач мобілізований та перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] , що підтверджується довідкою № 127 від 17.12.2022 року. Також судом встановлено та підтверджується належними доказами, що на даний час [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 11.06.2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Горіщньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 97 від 11.06.2021 року. Відповідач та третя особа [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Горіщньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 198 від 26.08.2021 року. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Водночас, ч. 2 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавством України передбачено обов`язок подружжя матеріально підтримувати один одного та право дружини-матері на її утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від її матеріального становища. З урахуванням зазначених норм та обов`язку батьків утримувати дитину закріпленому у ст. 180 СК України, враховуючи, що [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] до досягнення нею трирічного віку, суд вважає доведеним, що вони на даний час перебувають на утриманні відповідача. В той час, суд не погоджується із твердження відповідача про перебуванні на його утриманні неповнолітніх дітей третьої особи, з огляду на наступне. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] має двох дітей від попереднього шлюбу з [PERSON] : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується матеріалами справи. Згідно сповіщення сім`ї № 59 начальника відділення рекрутингу та комплектування - [PERSON] , [PERSON] зник безвісти 22.01.2023 року в районі н.п. Новобахмутівка Донецької області внаслідок ворожого артирелійського обстрілу з боку російської федерації. Нормами Сімейного кодексу України та Конституцією України обов`язок по утриманню дітей покладається на їх батьків. П. 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» встановлено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. В даному випадку, виплати грошового забезпечення регулються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884. Згідно п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. П.4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Суд зазначає, що рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку. Водночас суд вважає доречним вказати, що згідно ст. 260 СК України, відповідач по справі як вітчим неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у разі проживання однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, має лише право брати участь у їхньому вихованні та обов`язок утримувати падчерку, пасинка виникає лише у разі, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер (стаття 268 СК України). З урахуванням вказаного, суд вважає, що у відповідача по справі не виникло обов`язку щодо утримання неповнолініх дітей [PERSON] : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , оскільки у даному випадку їх грошове забезпечення покладається на державу. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням встановлених обставин по справі суд не погоджується з твердженням [PERSON] , що стягненню з нього підлягають аліменти в розмірі 1/10 частини від всіх видів його доходу, оскільки він має стабільний дохід та сам факт народження ще однієї дитини на думку суду, не свідчить про погіршення матеріального стану відповідача та вказана обставина не може впливати на баланс рівності обов`язку батьків щодо дитини. Також, [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами неможливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу на утримання неповнолітньої [PERSON] або про погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такий висновок суду узгоджується з висновками Верховного суду у постанові від 16.09.2020 року по справі №565/2071/19. Зважаючи на вищевикладене в сукупності та беручи до уваги, що відповідно до СК України, батьки рівні в своїх правах та обов`язках, суд має підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітньої дитини та вважає вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина 2 ст. 51 Конституції України, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved