Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який був укладений 14.09.2002 та зареєстрований в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова за актовим записом № 336. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спочатку сімейне життя подружжя складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини поступово погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. Позивачка зазначає, вони з відповідачем мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. До останнього сподівалася на збереження нашої сім`ї. В подальшому зрозуміла, що вони з чоловіком різні люди. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Останні три роки між [PERSON] та [PERSON] постійно відбуваються сварки, які обумовлені різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, бажання миритися між собою у нас не має. Побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, взаємодопомоги і підтримки у позивачки з відповідачем відсутні. Окрім того, від шлюбу подружжя має дітей малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Діти не повинні розвиватися в умовах відсутності взаєморозуміння своїх батьків, постійних сварок та відсутності взаємної любові батьків. Такі відносини між батьками можуть негативно вплинути на розвиток та психічне здоров`я дитини, подальше перебування у шлюбі Позивача з Відповідачем може нашкодити дитині, та його відношенню до інституту батьківства і материнства. Оскільки подальше спільне проживання із Відповідачем і збереження шлюбу із ним є неможливим та суперечить моїм інтересам та інтересам наших дітей, вважаю за необхідне розірвати шлюб між мною та Відповідачем. Також, відсутні підстави для застосування заходів примирення, як це передбачено статтею 111 Сімейного кодексу України, оскільки спільні відносини між [PERSON] та Відповідачем повністю припинені, а їх відновлення є неможливим, та вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан моїх відносин з Відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без викликом (повідомленням ) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її захисник надав до суду заяву, в якій просить слухання справи проводити без його участі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин на підставі ст. 223, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 14 вересня 2002 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який зареєстровано в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова за актовим записом № 336, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 22.06.2011 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 28.03.2003. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не створили міцної сім`ї, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не проживають разом та не підтримують сімейних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду стягнути з відповідача, а саме судовий збір 1073 грн. 60 коп. Оскільки позивачка в позовній заяві вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище, тому суд вважає за необхідне залишити заявниці прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved