Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №427244245 від 04.02.2021 року в розмірі 27836,25 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 04.02.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та укладено кредитний договір № 427244245 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8750 грн. строком на 8 днів зі сплатою 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 427244245 від 04.02.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 125 від 16.03.2021 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 427244245 від 04.02.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року. 04.08.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 01/04082023. Відповідно до Реєстру боржників від 04.08.2023 року до Договору факторингу № 01/04082023, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27836,25 грн., з яких 8750 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19086,25 грн - сума заборгованості за відсотками. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. 26 вересня 2023 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №427244245 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8750 грн. строком на 8 днів зі сплатою 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит /а.с.15-20/. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору №427244245, товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 8750 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору №427244245 кредит надається строком на 8 днів від дати отримання кредиту позичальником. Згідно з п. 1.4.1 Кредитного договору №427244245, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 605,90 процентів річних, що становить 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 1.7.1, 1.7.2 Кредитного договору №427244245, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарни йдень, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Пунктом 2.2.2.1 Кредитного договору №427244245 визначено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору , у строки передбачені договором. Згідно з графіком платежів до договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 9912,00 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 8750 грн та нарахованих процентів - 1162,00 грн. /а.с.20/. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV5T9E3», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 04.02.2021 року, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Згідно з платіжним дорученням № 2c9ba210-1500-4e74-a03c-1130a1d0c0e2 від 04.02.2021 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснено переказ коштів відповідачу [PERSON] у розмірі 8750 грн, відповідно до договору № 427244245 від 04.02.2021 року /а.с. 62/. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 427244245 від 04.02.2021 року року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 95 від 25.08.2020 року /а.с.63-64, 66/. Згідно з пунктом 4.1. Договору факторингу №28/1118-01, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 427244245 від 04.02.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року /а.с.49-54,77-78/. 04.08.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 01/04082023 /а.с.72-75/. Відповідно до Реєстру боржників від 04.08.2023 року до Договору факторингу № 01/04082023, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27836,25 грн., з яких 8750 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19086,25 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.79-80/. Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача за кредитним договором № 427244245 від 04.02.2021 року загальна заборгованість відповідача станом на 11.08.2023 року становить 27836,25 грн, з яких: 8750 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 19086,25 грн. - прострочена заборгованість за відсотками /а.с. 71/. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надану йому позику та не сплатив відсотки в строки, передбачені кредитним договором. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначений розрахунок, знаходить його підставним. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, основну суму боргу в добровільному порядку не повертає, суд вважає, що у нового кредитора виникло право на стягнення заборгованості за вказаним договором у розмірі 27836,25 грн. Щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2147,20 грн. та судових витрат у розмірі 5000 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. З матеріалів справи убачається, що 07.08.2023 року між Адвокатським об`єднанням «Альма Теміс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено додаткову угоду №19 до Договору про надання правової допомоги від 01.12.2022 року, за умовами якого адвокатське об`єдання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів ТОВ «Юніт Капітал» з питань, що відносяться до судів загальної юрисдикції по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема стягнення заборгованості з боржника [PERSON] /а.с. 81-84/. Згідно з Актом прийому - передачі наданих послуг від 08.08.2023 року адвокатським об`єднанням «Альма Теміс» надані юридичні послуги на суму 5000 грн. (1000 грн - надання усної консультації стосовно складання позовної заяви; 4000 грн - складання позовної заяви) /а.с. 68/. Відповідно до рахунку від 08.08.2023 року на оплату правової допомоги та платіжної інструкції № 592 від 09.08.2023 року ТОВ «Юніт Капітал» сплачено на користь адвокатського об`єднанням «Альма Теміс» грошові кошти в розмірі 5000 грн./а.с.68, зворот, 69/. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved