Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

04 серпня 2021 року [PERSON] пред`явила в Шевченківський районний суд м. Львова позов до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (далі - ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», відповідач), третьої особи на стороні відповідача - [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь 291 679,54 грн. матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування позову покликається на те, що 13.07.2020 року приблизно о 22.30год. [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Nissan Leaf» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у м. Львові по вул. Промисловій, поруч із будинком № 52, порушив вимоги чинних розділів ПДР, а саме при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкості та не зупинив свій транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходу [PERSON] , який в цей час переходив проїзну частину дороги по пішохідному переході, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу на пішохода. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15 року 2020 року по кримінальній справі №466/6852/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки з застосуванням до засудженого ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 3 роки. [PERSON] який загинув в наслідок ДТП був її, позивача [PERSON] , чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданого Львівським палацом урочистих подій. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння кримінального правопорушення була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO2430745, виданим ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». Після винесення судом вироку відносно [PERSON] , вона, позивач, звернулася до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, проте в порушення вимог закону страхове відшкодування не виплачено вчасно. Вважає, що бездіяльність відповідача є неправомірною, а його дії направлені на ухилення від прийняття рішення по страховій події та виплати страхового відшкодування. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачам надано строк для подання відзиву та в справі призначено судове засідання. 05 жовтня 2021 року представник ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» Каштанов В.О. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись, зокрема, на те, що розмір шкоди яку просить стягнути позивач є вищим, ніж ліміти страхової виплати, та в порушення ст.33-1 та ст.35 Закону №1961-IV позивач не надала страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. На даний час відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачкою не дотримано передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування та не надано доказів виникнення цивільно-правової відповідальності застрахованої особи. 20 жовтня 2021 року позивач [PERSON] надіслала до суду відповідь на відзив, у якому підтримала свою позовну заяву та просила позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2021 року за клопотанням позивача [PERSON] справу повернуто у підготовче провадження, встановлено загальний порядок розгляду справи та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 травня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», третьої особи на стороні відповідача - [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди було закрито та призначено судовий розгляд справи по суті. В судовому засіданні 04 серпня 2023 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Магировський Т.А. позов підтримали, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, . В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 16листопада 2023 року о 11.00 год. позивач [PERSON] та її представник - адвокат Магировський Т.А. не з`явились, та в матеріалах справи є заява представника позивача - адвоката Магировського Т.А., в якій він просить завершувати розгляд справи у їх відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» в судові засідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 16 листопада 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , її представника - адвоката Магировського Т.А., з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] , який загинув внаслідок ДТП перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданого Львівським палацом урочистих подій 31 грудня 1975 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 липня 2020 року, виданим Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15 грудня 2020 року у кримінальній справі №466/6852/20 (номер кримінального провадження в ЄРДР: 12020140000000545) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки з застосуванням до засудженого ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 3 роки. Зокрема, [PERSON] було визнано винуватим у тому, що 13 липня 2020 року приблизно о 22 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом марки «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у м. Львові по вул. Промисловій, поруч із будинком №52, він порушив вимоги чинних розділів ПДР, а саме: п.п. 1.5; 2.3 «б, д», 18.1 та вимоги Розділу 33 «Дорожні знаки» п.п. 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», які виразились в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкості та не зупинив свій транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходу [PERSON] , який в цей час переходив проїзну частину дороги по пішохідному переході зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу на пішохода. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № AO2430745. 05 березня 2021 року [PERSON] звернулась до відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» із заявою, яка була зареєстрована за № 202430745-4632 про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та життю, яка була заподіяна в результаті ДТП та смерті [PERSON] . Одночано з поданням заяви, позивачкою було подано усі необхідні документи. Згідно відповіді ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» №51-3474 від 06 травня 2021 року, остання відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки відсутнє документальне підтвердження витрат на спорудження надгробного пам`ятника, а подані договір №2 від 04.01.2021 року та копія рахунку на виготовлення виробу з каменю ФОП [PERSON] на загальну суму 75 000 грн., підтверджують витрати на «вироби з каменю», а не на виготовлення надгробного пам`ятника. Щодо причин відмови ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» у здійсненні інших виплат, визначених законом, з відповіді не вбачається. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП чоловіка позивачки, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон, Закон України №1961-IV). У ч.ч. 1 та 2 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). За ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п.23.1 ст.23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. (п.27.3 ст. 27 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 27.4 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21). Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п.36.1 ст.36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial