Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] , по 1/4 частини квартири кожному. Також, по вказаної квартири за життя належали [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , та позивачем подано заяви про прийняття спадщини після їх смерті. У квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , який не проживає за вказаною адресою більше одного року, що підтверджується актами про не проживання. Відповідач не сплачує кошти за житлово-комунальні послуги, які надаються за вказаною адресою. Наразі витрати по оплаті комунальних послуг несе лише позивач. Посилаючись на те, що факт реєстрації відповідача у належній позивачу та третій особі, на праві спільної часткової власності, квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, [PERSON] просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 10.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 03.11.2023, яке було відкладено на 24.11.2023, у зв`язку із першою неявкою відповідача у справі у судове засідання. Учасники справи у судове засідання, призначене на 24.11.2023, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача [PERSON] [PERSON] подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, у якій він на задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання двічі не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації його місця проживання, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Третя особа [PERSON] у судові засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, яка вказана у позові, заяв по суті спору не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] та третя особа [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 21.12.1993, яке видано Трест «Запоріжалюмінбуд», є співвласниками квартири [ADDRESS] , і кожному із них належить по 1/4 частині квартири. Згідно свідоцтва №176 про право власності на житло від 21.12.1993, співвласниками квартири [ADDRESS] , були також [PERSON] та [PERSON] , і кожному із них належало по 1/4 частині квартири. [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено запис №6319, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , яке видане 01.08.1994 відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя. [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено запис №6245, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , яке видане 03.07.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану ЗМР. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73806978 від 04.09.2023 встановлено, що до Спадкового реєстру приватним нотаріусом ЗМНО Бахматською Т.М. внесено реєстраційний запис про спадкову справу №153/2023 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73986335 від 18.09.2023 встановлено, що до Спадкового реєстру приватним нотаріусом ЗМНО Бахматською Т.М. внесено реєстраційний запис про спадкову справу №169/2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У вказаній квартирі, окрім позивача зареєстрований відповідачі у справі [PERSON] , що підтверджується відповіддю Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 06.10.2023 №04-46/7097, яка надана на запит суду. Згідно акту про відсутність від 26.08.2019, який складено [PERSON] , у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] на день складання вказаного акту не проживає у квартирі [ADDRESS] . У акті вказано, що вона та свідки не бачили його понад 2 роки. Згідно повідомлення начальника Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 01.09.2019 №8678 на звернення [PERSON] щодо не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , у ході перевірки співробітниками поліції були опитані мешканці вказаного будинку, які підтвердили факт відсутності [PERSON] за місцем його реєстрації протягом останніх двох років. При цьому, місцезнаходження [PERSON] встановити не вдалось. Згідно акту про не проживання особи за адресою місця реєстрації від 21.08.2023, який складено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] , встановлено, що [PERSON] на день складання вказаного акту не проживає у квартирі [ADDRESS] . У акті вказано, що [PERSON] вже 6 років як не проживає у вказаній квартирі, його речі в квартирі відсутні, відомості про його місцезнаходження відсутні. Із долучених до позову квитанцій встановлено, що [PERSON] сплачує житлово-комунальні послуги, яка надаються у квартиру [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідач [PERSON] самостійно з реєстраційного обліку не знімається, що створює для позивача перешкоди у реалізації нею права власності на вказану квартиру на власний розсуд. У позовній заяві позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , яка належить їй та третій особі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України та ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Права власника житлового будинку, квартири визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання; проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначених вимог Закону дає підстави дійти висновку про те, що власник має право вимагати від відповідача, який не є членом її сім`ї, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з нею і веде з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ній не проживає та не є членом сім`ї власника житла, беззаперечно є перешкодою у здійсненні позивачем своїх прав власника квартири. За наведених обставин, суд доходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі, не несе витрати на її утримання, чим порушуються права позивача [PERSON] , як співвласниці квартири, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved