Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

21.03.2023 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати його батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] вказавши в графі «батько» - « [PERSON] , [INFO] », «громадянин України», в графі «прізвище» дитини замість « [PERSON] » зазначити « [PERSON] », в графі «по батькові» дитини замість « [PERSON] » зазначити « [PERSON] »; виключити відомості про [PERSON] , [INFO] як батька, із актового запису про народження [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] аліменти в його користь на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліттяВ обгрунтування позову послався на те, що з 25.04.2012 [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , однак починаючи з 2017 року вона почала проживати разом з ним в м. Лисичаснськ, Луганської області. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , батьком якого записано [PERSON] , так як на той час [PERSON] перебувала у шлюбі з останнім. У зв`язку повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, позивач, [PERSON] та її син [PERSON] переїхали проживати у м.Червоноград Львівської області, де [PERSON] дізнався про те, що [PERSON] є його сином. Зазначив, що на даний час [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, її взято на облік органом опіки та піклування як неблагополучну сім`ю, старшу доньку останньої віддали на проживання у патронатну сім`ю, тому він був змушений забрати сина проживати до себе. У зв`язку з вищевказаним, хоче встановити своє батьківство над сином. Крім того, вказує, що дитина з січня 2022 року проживає разом з ним, [PERSON] коштів на утримання дитини не надає, а тому звернувся з вимогою про стягнення з останньої аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 23.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 25.09.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, позивач та відповідач [PERSON] подали письмові заяви, у яких просили розглянути справу у їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач вказала, що позов про визнання батьківства визнає. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до довідок №1305-5000948281 від 11.04.2022 та № 1305-5001514708 від 04.05.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.04.2012, після якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 22.06.2018 Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту від 08.02.2023 про згоду дитини на тимчасове влаштування до сім`ї родичів або інших осіб, з ким у неї склалися близькі стосунки, [PERSON] виявив згоду на тимчасове влаштування до сім`ї родичів, а саме [PERSON] . Згідно з висновком експерта від 11.08.2023 №СЕ-19/114-23/10420-БД за результатами молекулярно-генетичної експертизи [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999999999999%. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно із ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст. 7 Конвенції "Про права дитини"- дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що батьківство [PERSON] підтверджується висновком експерта та визнається відповідачем [PERSON] , суд дійшов висновку про доведення батьківства позивача стосовно [PERSON] , тому його необхідно визнати батьком цієї дитини. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Тому, суд задовольняє вимоги позивача про внесення змін до актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька дитини, зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] » та виключення з такого відомостей про[PERSON] , [INFO] , як батька дитини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (реч. 1 ч.3 ст.181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи вищенаведені фактичні обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги інтереси дитини, виходячи з вимог справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання сина, у розмірі, про який просить позивач. Виходячи з положень ст. ст.141, 142 ЦПК України, з [PERSON] та [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі 536,80 грн та 1342,00 грн відповідно.

Outcome: approved