Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

19.01.2023 року позивач АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 11.06.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено додатковий договір №777999/к до договору №777999 про відкриття та обслуговування рахунку з використанням платіжної картки, відповідно до умов якого позичальнику на поточний рахунок № [NUMBER] встановлено кредит у розмірі 16110 грн. на умовах визначених додатковим договором. Відповідачем 11.06.2014 року власноруч підписано «Повідомлення про умови кредитування», яким встановлена процентна ставка за користування кредитом складає 25% річних. Підписанням додаткового договору №777999/к до договору №777999 відповідач погодився на встановлення кредиту на поточний рахунок № [NUMBER] , (який змінено на рахунок IBAN [NUMBER] ) з умовами користування кредитом, правилами користування та тарифами за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 06.01.2023 року заборгованість становить 26 824,19 грн., що складається з: 16 093,59 грн.\~заборгованості за основним боргом (кредитом); 3\~998,99 грн.\~проценти за користування кредитом; 10,00 грн.\~комісія; 424,60 грн.\~пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1111,12 грн.\~3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 521,66 грн.\~3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 3095,79 грн.\~втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1568,44 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за кредитом. Вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору АТ «Державний ощадний банк України» просить стягнути з відповідача на свою користь. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 року позовна заява передана в провадження судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді від 09.03.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України. Розглянувши справу та дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~ Згідно\~ст.\~77\~ЦПК України,\~ належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11.06.2014 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено додатковий договір №777999/к до договору №777999 від 11.06.2014 р. про відкриття та обслуговування рахунку з використанням платіжної картки, відповідно до умов якого позичальнику на поточний рахунок № [NUMBER] встановлено кредит у розмірі 16 110 грн. на умовах визначених додатковим договором. Цей договір має наступні додатки, які є його невід`ємними частинами: «Тарифи за користування платіжною карткою, відкритою по пакету», «Правила користування платіжними картками, емітованими АТ Ощадбанк», «Вид та предмет супутніх послуг та обґрунтування їх вартості», «Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки». 11.06.2014 року відповідачем власноруч підписано «Повідомлення про умови кредитування», яким встановлена процентна ставка за користування кредитом складає 25% річних. Відповідно до п.1.1.1 додаткового договору №777999/к банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету "Пенсійний", Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку. Згідно з п.1.1.2 додаткового договору №777999/к банк надав відповідачу Платіжну картку типу VISA Electron та пін-конверт до неї. Договір підписано обома сторонами. З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Разом з тим, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 06.01.2023 року розмір загальної суми заборгованості [PERSON] становить 26 824,19 грн., що складається із 16 093,59 грн.\~заборгованості за основним боргом (кредитом); 3\~998,99 грн.\~проценти за користування кредитом; 10,00 грн.\~комісія; 424,60 грн.\~пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1111,12 грн.\~3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 521,66 грн.\~3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 3095,79 грн.\~втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1568,44 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за кредитом. Отже, між сторонами склались зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються\~главою 71 ЦК України, а також загальними нормами\~Цивільного кодексу\~щодо зобов`язань. Згідно ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи слідує наступне. Банк уклав з [PERSON] кредитний договір та надав йому у тимчасове користування грошові кошти на умовах їх повернення, по мірі витрачання зі сплатою відсотків за користування грішми. Позичальник умови договору належним чином не виконує, оскільки кредитні кошти витратив, після чого їх кредитору не повернув. Внаслідок цього, право банка на повернення йому його власності кредитних коштів, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості з [PERSON] , і реалізував це право, звернувшись до суду та надав розрахунок заборгованості, який суд приймає як належний та допустимий доказ. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ч ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2684 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved