Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 23227,50 грн за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб та є постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), які є однаковим для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептування публічного договору постачання природного газу побутовим споживачем є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та/або фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку Споживача). Відповідач акцептував договір, повернувши постачальнику заяву приєднання, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. Позивачем в період з вересня 2020 року по липень 2023 року включно було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 23227,50 грн, (з урахуванням проплат відповідача станом на дату подачі позову), вартість якого не сплачена відповідачем, а тому вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за адресою місця реєстрації, відзиву на позовну заяву нею не подано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", код ЄДРПОУ 40121452, має, зокрема, такий вид економічної діяльності як торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с.13-14). Згідно заяви - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам [PERSON] 04.12.2019 шляхом підписання вказаної заяви приєдналася до типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (а.с.23). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 346151915 від 12.09.2023, право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 10.08.2015 зареєстровано за [PERSON] (а.с.19-22). Згідно довідки про фінансовий стан споживача - особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Окрім того у довідці зазначено обсяг спожитого газу та тарифи з вересня 2020 року по липень 2023 року. Так, позивачем проведено розрахунок фінансового стану за вказаним вище особовим рахунком, з якого вбачається, що за вищевказаний період за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за споживання газу, яка складає 23227,50 грн (а.с.10). 10.03.2023 та 10.08.2023 ТОВ "ГК "Нафтогаз України" на адресу\~ [PERSON] направлялися листи-вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ, які не виконані. З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 263297 від 09.10.2023 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІVвстановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017 року №2189-VIII, який введений в дію з 01.05.2019, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц. На підставі викладеного, судом встановлено, що всупереч вказаним вище нормам та умовам договору, до яких відповідач приєдналася, шляхом підписання заяви, [PERSON] повністю не виконала взяті на себе зобов`язання та припустилася заборгованості за спожитий природний газ у період з вересня 2020 року по липень 2023 року в загальній сумі 23227,50 грн. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач, як споживач, не виконала передбачені законом та договором зобов`язання, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за спожитий природний газ, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню, сплачений ним за подання даного позову до суду судовий збір. На підставі, ст.509, 526, 527, 530, 625, 626, 629, 714, 901, 903 ЦК України, ст.12 ЗУ «Про ринок природного газу», ст.7, 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved