Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про повернення безпідставно отриманих коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 01 червня 2020 року на перехресті вул. Героїв Майдану та вул. Каспрука в м.Чернівці, при виїзді з другорядної на головну дорогу, він керуючи транспортним засобом марки «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «Рено Меган Сценік», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок чого був пошкоджений даний автомобіль, який на праві власності належить [PERSON] - батьку відповідача. 03 червня 2020 року відповідач, як водій пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП, а 18 серпня 2020 року [PERSON] , як власник, звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 червня 2021 року його визнано винним у скоєнні ДТП за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що він, як винуватець ДТП, 19 червня 2020 року провів розрахунок за відшкодування морально-матеріальних збитків в розмірі 1300 дол. США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 19 червня 2020 року складало 34788 грн. Однак, відповідач отримавши кошти за спричинені збитки, транспортний засіб не відновив, приховав від власника авто та від МТСБУ факт розрахунку. У зв`язку із чим, страхове бюро звернулось із позовом про повернення грошової компенсації за пошкодження авто. 01 жовтня 2020 року, взявши до уваги, що розрахунок винуватцем ДТП не був проведений, МТСБУ здійснило виплату грошової компенсації за пошкодження авто в сумі 46825 грн. 47 коп. Вважає, що кошти відповідач отримав безпідставно, оскільки на той момент вже звернувся із заявою про відшкодування збитків до МТСБУ, та в подальшому така сума була йому виплачена, ремонт здійснено за кошти страхового бюро, тому підстава на отримання відшкодування збитків відпала. 01 грудня 2021 року звертався до відповідача із листом про досудове врегулювання спору із пропозицією добровільно повернути безпідставно отримані кошти. Просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані кошти в сумі 37414 грн. 00 коп., а також судові витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень та сплачений судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 березня 2022 року відкрито загальне провадження за даним позовом та призначено підготовче судове засідання. 02 травня 2022 року третя особа, яка заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Посилаючись на те, що він є власником транспортного засобу «Renault Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , який внаслідок ДТП, яке відбулось 01 червня 2020 року зазнав значних технічних ушкоджень. Автомобіль був забезпечений полісом ОСЦВП АО/2293659 від 20 лютого 2020 року в ПАТ «СГ «ю.Бі.Ай-КООП», натомість на момент вчинення ДТП авто [PERSON] застраховане не було. Вважає, що саме він є потерпілим в силу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів». Звертався до МТСБУ із завою про виплату йому регламентної виплати в розмірі 91934 грн. 18 коп., на що 05 жовтня 2020 року отримав тільки частину регламентної виплати в сумі 46825 грн. 47 коп. Такі дії вважає незаконними та такими, які свідчать про часткове ухилення від виконання прямого обов`язку по відшкодуванню шкоди завданої його автомобілю. Вказує, що відповідно до висновку експерта №54-06-20 від 01.07.2020 авто-товарознавчої експертизи, матеріальний збиток становить 91934 грн. 18 коп., вартість відновлювального ремонту 142 067 грн.35 коп. Зазначає, що дійсно 19 червня 2020 року, його син, в рахунок часткового відшкодування збитків непокритих регламентною виплатою, одержав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1300 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 19 червня 2020 року складало 34792 грн. 29 коп., які передав йому. Просить в задоволенні первісного позову відмовити. Також, як потерпілий, який зазнав майнової шкоди, просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь частину регламентної виплати за шкоду завдану автомобілю в розмірі 45108 грн. 71 коп., стягнути з [PERSON] на його користь решту збитків не покритих страховим відшкодуванням, у зв`язку із пошкодженням автомобіля в сумі 15340 грн. 88 коп. та стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та [PERSON] понесені ним судові витрати. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~м.\~Чернівці від\~02\~травня 2022\~року прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] до відповідача [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих коштів. Призначено по справі підготовче судове засідання. У своєму відзиві від 17.05.2022 року, [PERSON] просить задоволенні позову третьої особи відмовити в повному обсязі. Доповнюючи тим, що згідно розписки, [PERSON] отримано кошти в рахунок відшкодування матеріального та морального збитку внаслідок ДТП. Яким чином [PERSON] визначив таку суму невідомо, оскільки будь-якого документу щодо вартості ремонту не пред`являв та більше не звертався з приводу того, що сума збитку значно більше. В подальшому, [PERSON] та [PERSON] звернулись до МТСБУ із заявами про виплату страхового відшкодування. В поданій заяві про виплату матеріального збитку зазначено, що винуватцем ДТП ніяких розрахунків не було проведено. Перед здійсненням виплати МТСБУ звернулось до експерта-оцінювача аварійного комісара [PERSON] , яким встановлено, що вартість матеріального збитку завданого [PERSON] складає 50439 грн. 32 коп. відповідно до звіту №42-2096 від 22 червня 2020 року. Після виплати МТСБУ компенсації матеріального збитку [PERSON] в розмірі 46825 грн. 47 коп., останній суму компенсації не оскаржував. Зазначає, що ним було приховано факт виплати добровільної компенсації від МТСБУ та безпідставно отримано грошову виплату. Стосовно висновку експерта зазначає, перелік робіт, запчастин, витратних матеріалів, які він містить, не відповідає дійсним пошкодженням автомобіля, що видно з фото. Також, перелік та обсяг відновлюваних робіт, зазначених у даному висновку значно відрізняються від переліку виконаних робіт, зазначених у звіті №42-2096 від 22 червня 2020 року. Вказує, що експертом-оцінювачем аварійним комісаром [PERSON] зазначено, що експертом [PERSON] не враховано сліди відновлювального ремонту капоту та інші пошкодження, які мали місце до ДТП, що суттєво впливає на коефіцієнт фізичного зносу та призводить до невірного визначення вартості матеріального збитку. Вважає, що [PERSON] не доведено того факту, що коштів виплачених МТСБУ не вистачило на проведення ремонтних робіт та не зазначено чи ремонтні роботи взагалі були проведені. У своїх письмових поясненнях від 19 травня 2022 року, відповідач по первинному позову та третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] - [PERSON] вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Вказує, що ним визнається та обставина, що отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1300 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 19.06.2020 р. складало 34792,29 грн., які надалі передав [PERSON] , як власнику пошкодженого автомобіля. Вважає, що останній, як власник пошкодженого автомобіля, має право на відшкодування вартості відновлювального ремонту його транспортного засобу. Вважає, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу повинна сплатити МТСБУ, а різницю між фактичним розміром шкоди і регламентною виплатою МСТБУ [PERSON] , фактичний винуватець ДТП. Також, МТСБУ без погодження із заявником сплатило [PERSON] 46825,47 грн., що на 45108,71 грн. менше від суми, встановленої у висновку експерта, яка складає 91934,18 грн. Зазначає, що [PERSON] мав би сплатити [PERSON] 50133,17 грн., натомість сплатив лише 34792,29 грн. На його думку, первісний позов [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим, до фактичних правовідносин сторін у даній справі не можуть бути застосовані приписи ст. 1212 ЦК України. Згідно відповіді на відзив від 31 травня 2022 року, [PERSON] просить свій позов задовольнити в повному обсязі. Доповнюючи вимоги тим, що дійсно в розписці [PERSON] зазначено, що кошти в рахунок відшкодування матеріального та морального збитку внаслідок ДТП, однак це не повне відшкодування. Обставина, що [PERSON] не має претензій до винуватця ДТП, не означає, що таких претензій не має власник авто. Зазначає, що безпідставними є посилання [PERSON] на ч.4 ст. 991 ЦК України, оскільки даною нормою, зокрема пунктом 4 регламентуються наслідки відмови страховика від здійснення страхової виплати у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала. [PERSON] не здійснив повного відшкодування збитків. Вказує, що розрахунок вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власникам, у тому числі для встановлення страхового відшкодування, відноситься до компетенції виключно судових експертів авто товарознавців, які атестовані спеціальністю 12.2, оцінювачі ж можуть залучатись лише для визначення ринкової вартості цього майна на момент пошкодження і(або) його ринкової чи утилізаційної вартості після пошкодження. Також, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра не надає [PERSON] права проводити авто товарознавчі дослідження КТЗ, який діяв в інтересах МТСБУ та був заінтересованою особою, що ставить під сумнів його неупередженість під час робіт. На його думку звіт, як доказ не відповідає критеріям належності, допустимості, достовірності, які передбачені приписами ЦПК України. 02 червня 2022 року від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли письмові пояснення, які просить врахувати при винесенні рішення по даній справі. Зазначає, що дійсно 03 червня 2020 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП, у зв`язку із чим, 09 червня 2020 року страхове бюро доручило аварійному комісару, оцінювачу [PERSON] здійснити огляд пошкодженого автомобіля та скласти звіт про оцінку. 11 червня 2020 року [PERSON] було направлено лист, в якому останнього було повідомлено про отримане звернення щодо ДТП та запропоновано повідомити про наявність в нього чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 18 червня 2020 року власник автомобіля звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, також надав висновок експерта №54-06-20 від 01.07.2020, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу складає 91934, 18 грн. та зазначив, що взаєморозрахунки з відповідачем по факту ДТП не проводились. 22 червня 2020 року оцінювачем [PERSON] надано звіт №42-2096 від 22.06.2020, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 82699 грн. 65 коп., а вартість матеріального збитку - 50439 грн. 32 коп. 01.10.2020 року Моторно (транспортне) страхове бюро України розглянуло заяву власника автомобіля, на підставі зібраних аварійним комісаром документів та надавши оцінку висновку експерта та звіту, та взявши до уваги, що взаєморозрахунки між сторонами не проводились, прийняло рішення (наказ №3.1/1184 від 01.10.2020 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплатило [PERSON] , грошові кошти в розмірі 46825 грн. 47 коп. та 05.10.2020 року направило останньому повідомлення щодо прийнятого рішення. 05.10.2020 року звернулось до [PERSON] із листом-вимогою щодо виплати відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 46825,47 грн.+1350 грн. 24.10.2020 року від останнього надійшла письмова відповідь, відповідно до якої зазначив, що добровільно відшкодував [PERSON] спричинені матеріальні та моральні збитки в розмірі 1300 доларів США, про що була складена відповідна розписка. У зв`язку із викладеним, вважає, що 18.06.2020 року звертаючись до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, [PERSON] ввів в обману співробітників МТСБУ, оскільки зазначив, що винуватець ДТП ніяких розрахунків не проводив. Дана заява не відповідає вимогам ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З приводу суми виплачених грошових коштів вказує, що відповідно до ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була проведена оцінка пошкодженого майна у відповідності та в строки визначені вказаним законом, підстав для відхилення звіту не було. З вказаною оцінкою [PERSON] фактично погодився, оскільки результати її не оскаржував та 05.10.2020 року отримав страхове відшкодування без зауважень, із заявами та скаргами не звертався. Також, вказує, що останній до позову не надає документів, які б підтвердили затрати на ремонт автомобіля на суму більшу, ніж отримав, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість висновку експерта від 01.07.2020 року. На їх думку, МТСБУ виконало всі зобов`язання, передбачені законом, перед потерпілим, а вимога щодо сплати різниці між фактичними витратами, пов`язаними з відновлювальним ремонтом та сумою сплаченого страхового відшкодування повинна бути адресована до винної особи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2022 року клопотання представника Моторного (транспортного) страхового бюро України Глузд Оксани Вікторівни про призначення повторної судової автотоварознавчої експертизи задоволено та призначено по даній справі повторну судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля марки «Renault Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 червня 2020 року, станом на день такої пригоди. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 02 листопада 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2022 року залишено без змін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2022 року поновлено провадження по даній цивільній справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2022 року надано дозвіл судовому експерту Россоха І.В. на проведення повторної судової автотоварознавчої експертизи без огляду транспортного засобу «Renault Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 червня 2020 року, за наявними матеріалами справи. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 січня 2023 року поновлено провадження по даній справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2023 року клопотання представника третьої особи [PERSON] - адвоката Шкварчука В.Д. про призначення додаткової судової автотоварознавчої експертизи задоволено та призначено по даній справі додаткову судову автотоварознавчу експертизу, за наявними матеріалами справи, на вирішення якої поставити питання: яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля марки «Renault» модель «Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке мала місце 01 червня 2020 року, станом на день проведення додаткової експертизи; - яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки «Renault» модель «Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , яке мала місце 01 червня 2020 року, станом на день проведення додаткової експертизи. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2023 року поновлено провадження по даній справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Чебан А.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, вказаних у ньому. В позові [PERSON] просила відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Цеханський В.Д. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Як представник, третьої особи [PERSON] , просив задовольнити позов [PERSON] . В судове засідання [PERSON] не з`явився, 17 листопада 2023 року направив до суду заяву в якій позов підтримав та просив розглянути за наявними у ньому матеріалами, відповідно до закону та без їх участі, оскільки як він, який будучи священником виконує душпастирські обов`язки у рядах ЗСУ, так і його представник знаходяться за межами Чернівецької області. В судове засідання представник Моторного (транспортного) страхового бюро України не з`явилась, направила до суду клопотання, в якому просила розглядати справу у їх відсутність. Заслухавши доводи сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами, [PERSON] підлягають задоволенню частково. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Одним із загальних засад цивільного законодавства, закріплених пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, є справедливість, добросовісність та розумність. Судом встановлено, що [PERSON] 01.06.2020 р. приблизно о 13.40 год. керуючи транспортним засобом «Мітсубіші», д.н.з [NUMBER] , в м. Чернівці на перехресті нерівноправних доріг по вул. Героїв Майдану Каспрука, при виїзді з другорядної на головну дорогу не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» у русі транспортному засобу, здійснив зіткнення з транспортним засобом Рено н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.11, 13.1, 2.3 б, 8.4.Б Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 червня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень на користь держави (т.1 а.с. 10). Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В результаті зіткнення транспортних засобів, автомобіль марки «Рено» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , зазнав технічних ушкоджень. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] (т.1 а.с.11). Даний автомобіль марки «Рено» державний номерний\~знак [NUMBER] був забезпечений полісом ОСЦВП АО/2293659 від 20 лютого 2020 року в ПАТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» (т. 1 а.с.54) Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застрахована не була, автомобіль «Мітсубіші Паджеро Спорт», д.н.з [NUMBER] забезпечений страховим полісом не був, що підтверджується витягом з бази МТСБУ (т.1 а.с.55). 03 червня 2020 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (т.1 а.с.12). 19 червня 2020 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 1300 доларів США у рахунок відшкодування морально-матеріального збитку після ДТП, яке трапилось 01.06.2020 року, що підтверджується розпискою від 19.06.2020 року (т. 1 а.с.15). У звіті\~про оцінку\~матеріального збитку,\~завданого власнику\~колісного транспортного\~засобу №\~42-2096\~експерта-оцінювача\~ [PERSON] \~ від\~22.06.2020\~р.\~вартість матеріального\~збитку завданого\~власнику автомобіля «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на дату оцінки, становить 50439 грн. 32 коп. ( т.1 а.с.117-128). 18 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст.25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій просив прийняти рішення про виплату регламентної виплати за шкоду, завдану транспортному засобу внаслідок ДТП у сумі 91934 грн. 18 коп.(т.1 а.с.13-14). В даній заяві було зазначено, що ніяких взаєморозрахунків по факту даної ДТП між [PERSON] та винуватцем ДТП [PERSON] , у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу «Renault Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , не відбувалося. В позові [PERSON] виклав обставини, що син отримав і передав йому в рахунок часткового відшкодування збитків - 1300 доларів США, отриманих від [PERSON] . Відповідно до платіжного доручення №2542750 від 05.10.2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 46825,47 грн. (т.1 а.с.59). 01.12.2021 року позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з листом про досудове врегулювання спору, в якому пропонував повернути безпідставно отримані кошти [PERSON] добровільно, оскільки такий розрахунок в сумі 1300 доларів США за шкоду, проведений [PERSON] , був прихований від МТСБУ та власника автомобіля (т. 1 а.с.17). З реєстру\~судових рішень\~вбачається,\~що рішенням\~Шевченківського районного\~суду м.Чернівці\~від 18\~лютого 2022\~року стягнуто в порядку регресу з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в розмірі 48175 грн. 47 коп. Вирішуючи вимоги первісного позову, суд зазначає наступне. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зі змісту ст. 1212 ЦК України слідує, що зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 04 жовтня 2017 року у справі №6-1216цс17. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 31 січня 2018 року по справі №161/17945/18 зазначила, що у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. \~ \~ \~ \~ \~Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. \~Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно із ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Під час\~\~розгляду справи судом встановлено порушення прав позивача, а відповідачем, в свою чергу, такі доводи позивача суду не спростовані. Отже, судом з`ясовано, що [PERSON] отримав від [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди грошові кошти в розмірі 1300 доларів США, що становило по курсу НБУ станом на 19.06.2020 року 34788 грн., надалі повторно отримав суму страхового відшкодування від страхового бюро в розмірі 46825 грн. 47 коп., яке також стягнуто з [PERSON] в порядку регресу за рішенням суду, яке набрало законної сили. А відтак,\~підстава для\~отримання цих\~коштів відповідачем\~відпала,\~відповідачна даний час утримує їх та не повертає позивачу, що є порушенням прав позивача, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і відповідно до диспозитивності цивільного процесу слід стягнути на користь [PERSON] кошти в розмірі 37414 грн.00 коп., відповідно до вимог позовної заяви. Вимоги позову [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди суд задовольняє частково, у зв`язку із наступним. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV). Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (стаття 33 Закону №1961-IV). Відповідно до ст.39 Закону №1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Одним із завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до підпункту «а» пункту 41.1 ст.41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння - транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви (пункт 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV). Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Граничний розмір страхової суми, в межах якої МТСБУ здійснює регламентні виплати, становить 100 000 грн. у випадку заподіяння шкоди майну потерпілих. Третя особа, із самостійними вимогами, [PERSON] вважає, що на його заяву про виплату страхового відшкодування, ним отримана частина регламентної виплати у сумі 46825 грн. 47 коп. відповідно до платіжного доручення №2542750 від 05.10.2020 року, оскільки він просив виплатити 91934 грн.18 коп., посилаючись на висновок експерта №54-06-20. Саме тому\~позивач [PERSON] \~просив стягнути\~зМТСБУ 45108 грн.71 коп. в рахунок страхового відшкодування та з [PERSON] 15340 грн.88 коп. збитків, не покритих страховим відшкодуванням. Згідно наданого до позовної заяви висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 54-06-20 від 01 липня 2020 року, яким встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Renault Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке мало місце 01 червня 2020 року, станом на дату виконання експертизи складає 91934 грн. 18 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 01 червня 2020 року станом на дату виконання експертизи складає 142067 гривень 35 копійок. (т.1 а.с.60-92). Суд відхиляє даний висновок експерта, оскільки є сумніви у правильності висновку експерта, який суперечить іншим матеріалам справи, який відрізняється від висновку експерта-оцінювача суттєвими розбіжностями щодо виявлених пошкоджень в актах огляду, щодо суттєвої вартості та різниці у вартості робіт, щодо необхідності проведення робіт з приводу ремонту, заміни та додаткових робіт. Відповідно до\~висновку,\~наданого експертом-оцінювачем\~ [PERSON] \~ від\~22.06.2020\~р.,\~ вартість\~матеріального збитку\~завданого власнику\~автомобіля «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на дату оцінки, становить 50439 грн. 32 коп. ( т.1 а.с.117-128). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці було задоволено клопотання представника МТСБУ про призначення повторної судової авто товарознавчої експертизи. Так, згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/126-23/197-АВ від 10 січня 2023 року, проведеної судовим експертом НДЕКЦ МВС Россохою І.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслдіок №СЕ-19/126-23/197-АВ від 10 січня 2023 року, ДТП, станом на 01.06.2020 року могла становити 55466 грн. 04 коп. (т.2 а.с.144-159).Саме цей доказ суд визнає належним та допустимим. Відповідно до висновку додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи від 30.03.2023 року за №СЕ-19/126-23/2524-АВ, проведеної судовим експертом НДЕКЦ МВС Россохою І.В., згідно з яким визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке мала місце 01.06.2020 року, станом на момент проведення експертизи ( 30.03.2023), яка могла №СЕ-19/126-23/197-АВ від 10 січня 2023 року, становити 70268 грн. 60 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на момент проведення ( 30.03.2023) могла становити 131325 грн. 87 коп. (т.2 а.с.189-206). Суд відхиляє даний висновок додаткової експертизи, в зв`язку з тим, що [PERSON] транспортний засіб на експертизу наданий не був, по ухвалі суду експертиза проводилась за матеріалами справи, також позивачем [PERSON] не надано суду доказів, що транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на даний час невідновлений. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню та підлягає стягненню на його користь страхове відшкодування в розмірі, що не перевищує регламентну виплату МТСБУ, і саме: з відповідача МТСБУ у розмірі 8640 грн. 57 коп., що становить різницю між сумою, визначеною експертом Россохою І.В. у висновку№СЕ-19/126-23/197-АВ\~від 10\~січня 2023\~року та\~виплаченим страховим\~відшкодуванням [PERSON] \~( 55466 грн. 04. коп. 46825 грн. 47 коп. =8640 грн. 57 коп.) З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що фактичний розмір спричиненої шкоди буде повністю покритий страховою виплатою, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для покладення відповідальності із відшкодування майнової шкоди на відповідача [PERSON] , а тому в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; \~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. \~Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. \~При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19). До матеріалів\~справи позивачем\~ [PERSON] \~ додано Договір про надання правової допомоги від 17 листопада 2021 року з адвокатом Чабан А.В., однак не дадано до позову та протягом усього судового розгляду доказів обсягу наданих\~послуг і\~виконаних робіт\~адвокатом та\~їх вартості. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову позивачу [PERSON] в стягненні витрат з відповідача на правову допомогу в сумі 10000 грн. Позивачем [PERSON] \~до матеріалів\~справи \~ додано Договір про надання правової допомоги від 07 вересня 2021 року з адвокатом Шкварчуком В.Д. Також позивачем [PERSON] та його представником не додано до позову та протягом усього судового розгляду доказів понесених витрат на правову допомогу, витрат обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (акту наданих послуг, детального опису робіт), виконаних адвокатом, а тому слід відмовити у стягненні витрат на правову допомогу з Моторного (транспортного) страхового бюро України та [PERSON] . Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. , який підлягає стягненню з відповідача. За подачу позову позову [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 992 грн.40 коп. З урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (19,15%) з відповідача, Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 190 грн.04 коп. На підставі викладеного та ст.ст. 6, 9, 16, 25, 27 Закону України "Про страхування, ст.ст. 3, 22, 35, 39, 41,Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» ст.ст. 979, 980, 993, 1187, 1188, 1191, 1212 ЦК України та

Outcome: partial