Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла вищевказана позовна заява про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Позов мотивовано\~тим,\~що у\~травні 2023\~року позивач\~дізнався,\~що відносно\~нього 02.10.2020\~відкрито два\~виконавчі провадження:\~на підставі\~виконавчого напису\~№ 5181,\~щодо стягнення\~на користь\~АТ «Ідея\~Банк» заборгованості\~у розмірі\~64535,34\~грн та\~підставі виконавчого напису № 5180, щодо стягнення на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 17996,58 грн. Сторона позивача зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства виконавчі написи могли бути вчинені лише за умови укладення нотаріально посвідчених кредитних договорів. Однак між позивачем та відповідачем такі договори ніколи не укладалися. Крім того, виконавчий напис нотаріуса може бути видано лише за відсутності заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку. Разом з тим, позивач узагалі з розрахунком заборгованості не ознайомлений. Вищевказані виконавчі написи на підставі постанов приватного нотаріуса від 31.10.2022 були повернуті стягувачеві у звязку із законодавчо передбаченою забороною примусового виконання виконавчих написів нотаріуса у період воєнного стану. Однак позивач зазначає, що це не скасовує виконавчі написи, а лише тимчасово забороняє проводити за ними стягнення. Також позивач вказує, що не був скасований арешт, накладений на його кошти. Позивач вважає, що виконавчі написи вчинено з грубими порушеннями норм чинного законодавства та просить визнати їх такими, що не підлягає виконанню. Представник позивача адвокат Перебийніс С.В. у позовній заяві заявила клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. копій документів, на підставі яких були вчинені виконавчі написи.. Однак у судовому засіданні 18.09.2023 представник позивача відмовилася від цього клопотання (а.с. 70). Відповідач АТ «Ідея Банк» подав відзив на позовну заяву, згідно з яким вважає, що твердження позивача стосовно того, що нотаріус не вправі був вчиняти виконавчі написи щодо зобов`язань, які виникають на підставі нотаріально не посвідчених кредитних договорів не відповідає нормам закону. При цьому відповідач посилається на частину 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема - за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Відповідач вказує, що спірні виконавчі написи були вчинені до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, отже вони є законними та вчиненими з додержанням норм чинного законодавства. Відповідач стверджує, що для одержання виконавчих написів відповідач подав нотаріусу всі необхідні документи, які передбачені Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліком документів, у тому числі і ті, які підтверджують безспірність заборгованості. На думку відповідача зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. У відзиві вказано, що до вчинення виконавчих написів відповідач належним чином повідомив позивача про наявність у нього кредитної заборгованості, вказав її розмір, складові та необхідність погашення боргів, проте позивач не оспорив ні факт наявності такої заборгованості, ні її розмір. З огляду на викладене відповідач стверджує, що позивач не довів спірність заборгованості. З вказаних підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю. Учасники належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися. Представники позивача та відповідача просили здійснювати розгляд справи у їх відсутність. Третя особа,\~яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, приватний нотаріус Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, згідно наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 30.06.2021 №1075/6 зупинив свою нотаріальну діяльність з 01.07.2021. У зв`язку з неявкою учасників фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 27.07.2020 вчинив виконавчий напис № 5180 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 17996,58 грн за кредитним договором № Z75.00608.004429886 від 12.10.2018. Також приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 27.07.2020 вчинив виконавчий напис № 5181 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 64535,34 грн за кредитним договором № R01.00607.005534057 від 29.07.2019. Державний виконавець Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (нині Корсунь-Шевченківський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лехина А.М. 02.10.2020 відкрила виконавче провадження № 63175415 з виконання спірного виконавчого напису № 5181 та виконавче провадження №63176101 з виконання спірного виконавчого напису №5180. Приватний нотаріус письмових пояснень по справі та документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, до суду не надав. У матеріалах справи наявна інформація про зупинення припинення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з 30.06.2021 (а.с. 57 зворот) та подальшого припинення такої діяльності з 31.12.2021 (а.с. 49). Відповідно до інформації Київського державного нотаріального архіву від 19.08.2023 станом на 10.08.2023 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальну зберігання до Київського державного нотаріального архіву (а.с.66). Позивач визнає, що він укладав з відповідачем кредитні договори, за якими вчинено оспорювані виконавчі написи, та визнає, що він отримав від відповідача кредитні кошти на своє лікування. Відповідач надав суду свої розрахунки заборгованості позивача за кожним із цих кредитних договорів (а.с. 60-62). У свою чергу позивач, стверджуючи про спірність заборгованості, на підтвердження своїх доводів не надав суду жодних доказів. Також не заявляв клопотання про витребовування таких доказів, що позбавляє суд можливості установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові від 05.07.2017 № 6-887цс17, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, матеріали справи не містять доказів того, що кредитні договори № Z75.00608.004429886 від 12.10.2018 та № R01.00607.005534057 від 29.07.2019, які були укладені між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , посвідчувалися нотаріально. При цьому відповідач у відзиві на позов стверджує, що вказані кредитні договори не посвідчувалися нотаріально (а.с. 54-57). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.\~88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено в п. 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №\~1172. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~від 29.06.1999\~№\~1172 (далі постанова 1172), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості\~за\~нотаріально\~посвідченими договорами подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2-2 постанови №\~1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (у редакції, чинній на дату вчинення виконавчого напису), особовий рахунок рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюється відповідно до укладених між банком і клієнтом договорів. Такий документ має статус первинного. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Отже, вищевказана постанова КМУ № 662, якою було доповнено постанову КМУ від 29.06.1999 № 1172, визнано незаконною та нечинною ще з 01.11.2017. Таким чином, виконавчий напис може бути вчинено лише на підставі нотаріально посвідченого договору та з наданням документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Проте матеріали справи не містять доказів того, що виконавчий напис було вчинено на підставі наведених вище документів та у встановленому порядку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,\~88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Як вже було зазначено, позивачем не доведено спірність заборгованості за укладеними між сторонами кредитними договорами № Z75.00608.004429886 від 12.10.2018 та № R01.00607.005534057 від 29.07.2019. Однак у судовому засіданні встановлено, що вказані кредитні договори нотаріально не посвідчувалися, що є самостійною підставою для визнання оспорюваних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимога позивача про визнання такими, що не підлягають виконанню вчинені 27.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчий напис № 5180 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 17996,58 грн. за кредитним договором № Z75.00608.004429886 від 12.10.2018, та виконавчий напис № 5181 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 64535,34 грн за кредитним договором № R01.00607.005534057 від 29.07.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі до суду позову було сплачено судовий збір замість суми 2147,20 грн у зменшеному судом на підставі п.\~1\~ч.\~1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» розмірі 1243,40 грн. Отже суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1243,40 грн.. Решту суми судового збору 903,80 грн, від сплати якої був звільнений позивач, суд стягує із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved