Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 07.06.2023 року [PERSON] власноруч написано розписку про отримання від [PERSON] грошових коштів у сумі 5 200 грн. 00 коп., які зобов`язався повернути у строк до 07.07.2023 року. Оскільки [PERSON] сплатив заборгованість лише частково, ухиляється від повернення залишку заборгованості, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 4 000 грн. 00 коп. [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 07.06.2023 року [PERSON] написано розписку, в якій зазначає, що отримав від [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 5 200 грн. 00 коп. готівковим способом, зобов`язується повернути борг в повному обсязі в строк до 07.07.2023 року (а.с. 3). Як вбачається з напису на зворотній стороні розписки 07.06.2023 року [PERSON] повернув 1 000 грн. 00 коп. боргу. Залишок 4 200 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що [PERSON] належним чином не виконав взяте на себе зобов`язання перед [PERSON] та у визначений строк у повному обсязі не повернув грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача залишку заборгованості у розмірі 4 200 грн. 00 коп. Таким чином позов підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved