Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є власником частини двокімнатної квартири [ADDRESS] . До 2006 року квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] (матері позивача), [PERSON] , [PERSON] (дружині позивача), [PERSON] (синові позивача). 06.10.2006 [PERSON] та [PERSON] подарували позивачу по частині вищевказаної квартири. Власником частини квартири залишається син позивача [PERSON] . 20.01.2022 заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. Наприкінці 2020 року відповідачка звільнила квартиру та більше там не проживає, особистих речей відповідачки в квартирі немає, витрат на утримання квартири вона не несе, хоча залишається зареєстрованою за вказаною адресою. Припинити реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] відповідачка добровільно не бажає, на контакт не іде, наразі проживає за кордоном, де саме позивачу невідомо. Зазначена ситуація завдає позивачу багато клопоту, оскільки він несе додаткові витрати на сплату комунальних послуг, вартість яких залежить від кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, розглянувши за наявними в справі доказами, заперечень проти заочного розгляду справи не надходило. Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком за останнім відомим місцем їх реєстрації, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно дост.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 21.03.2000 та договору дарування від 06.10.2006, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., є власником частини квартири [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідачки у вищезазначеній квартирі, підтверджується відомостями з паспорта [PERSON] серія [NUMBER] , виданого10.02.2003 Суворовським РВМ УМВС України в Херсонській області. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 25.07.2023 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з грудня 2019 року по теперішній час. [PERSON] була зареєстрована у квартирі відповідача як член його сім`ї, дружина. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.01.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Таким чином, обставини, які були підставою для реєстрації відповідачки у квартирі, відпали. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, набувають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати , визначається його власником. Оскільки відповідачка перестала бути членом сім`ї позивача, у квартирі не проживає, то вона втратила право користування житловим приміщенням. Частинами 1,2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майно на власний розсуд, а реєстрація відповідачки обмежує таке право. Позивач не заявив вимогу про стягнення судового збору з відповідача. На підставі ст.319,321, 391,405 ЦК України суд -

Outcome: approved