Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом про відшкодування моральної шкоди. У позові посилався на те, що 11 квітня 2022 року між ним та відповідачем [PERSON] виник конфлікт, у ході якого останній наніс йому більше десяти ударів по обличчю, спричинивши тим самим легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. 12 квітня 2022 року за його (позивача) заявою було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по вказаному факту нанесення тілесних ушкоджень. У результаті, [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.01.2023 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України з передачею його на поруки трудового колективу Чернівецького зонального відділу Військової служби правопорядку, а провадження у справі закрито. Внаслідок протиправних дій відповідача він пережив та продовжує переживати постійні душевні страждання, втратив душевний спокій, весь час перебуває у стані постійного напруження та стресу. Вказує, що внаслідок вчинення зазначеного вище правопорушення, принижено його честь, гідність. порушено нормальні життєві зв`язки, у зв`язку із чим, він змушений докладати значних зусиль для відновлення нормального порядку свого життя, що полягає у замиканні від оточуючого середовища,зниження настрою, депресії, порушення сну. Крім того, враховуючи те, що він є публічною особою, має широке коло родичів, друзів, колег, партнерів і знайомих, вчинення правопорушення набуло широкого розголосу, що обмежило його соціальне функціонування, погіршило якість життя, обумовило несприятливі зміни фізичної та психологічної сфер особистості. Таким чином, вважає, що своїми діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 237\~096 грн. та просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] 10 жовтня 2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де він зазначив, що частково визнає позовні вимоги [PERSON] та вважає, що вони є перебільшеними. Він (відповідач) поніс кримінальну відповідальність за вчинення протиправного діяння стосовно позивача. У ході розгляду кримінального провадження судом визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому, про що свідчать і рішення судів. До того ж, ним (відповідачем) неодноразово було запропоновано відшкодувати завдані [PERSON] збитки. Вважає, що позивачем не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про перенесені ним моральні страждання, порушення його звичних життєвих зв`язків, перебування у стані депресії чи стресу. Крім того, просив врахувати, що він є діючим військовослужбовцем, а тому, у разі задоволення позову у повному обсязі, заявлена позивачем сума коштів буде надмірним тягарем для нього. 06 жовтня 2022 року позивач [PERSON] надав відповідь на відзив, у якому вказав, що за вчинення протиправних дій [PERSON] не поніс жодного покарання, так як кримінальне провадження було закрите, а обвинуваченого переданого на поруки трудовому колективу. Безумовно, такі події ще більше поглибили його душевні страждання, у нього виникли почуття безкарності, відсутність впевненості у власній безпеці. До того ж, він, як законослухняний громадянин, розуміючи, що події відбуваються в громадському місці, не чинив будь-якого опору. Натомість, відповідач був одягнений у військову форму, тому завдання йому будь-якої шкоди розцінювалося б як спричинення шкоди саме військовослужбовцю. Вважає, що ним достатньо обґрунтовано розмір моральних страждань, у зв`язку із чим, просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав поданий ним позов. Додав, що на його думку, відповідач [PERSON] так і не поніс покарання за вчинене, адже від кримінальної відповідальності його було звільнено, а вибачення він попросив у військовослужбовців, а не у нього (позивача). Події, які відбулися у квітні поточного року дуже вплинули на його психоемоційний стан, оскільки після побиття та після того, як відповідач не поніс покарання, у нього виникло відчуття незахищеності. Вже тривалий час він відвідує психолога. Окрім того, його сім`я є досить відомою у бізнес колах, тому вчинок відповідача та відношення до того, що сталося, впливає на його (позивача) ділову репутацію. Вважає, що заявлений ним розмір морального відшкодування є адекватним та достатнім для того, щоб відповідач оцінив наслідки вчиненого ним поступку. Представник позивача адвокат Чепішко Д.В. підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи підтримав поданий ним відзив. Додатково зазначив, що конфлікт з позивачем [PERSON] виник на ґрунті тривалих неприязних особистих відносин. Він дуже шкодує, що не зміг себе стримати і допустив нанесення тілесних ушкоджень. Проте, на його думку, звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач намагається у такий спосіб домогтися справедливої сатисфакції за вчинений злочин, адже його не влаштувало рішення суду про звільнення від кримінальної відповідальності. Просив суд при ухваленні рішення врахувати той факт, що на даний час він є військовослужбовцем, а тому сплатити заявлений позивачем розмір моральної шкоди для нього нереально. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку: Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено,\~що ухвалою\~Першотравневого районного\~суду м.Чернівці\~від 16.01.2023, яка була\~залишена без\~змін ухвалами\~судів вищої\~інстанції,\~ [PERSON] \~звільнено від\~кримінальної відповідальності\~за вчинення\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.122\~КК України на підставі ст.47 КК України з передачею його на поруки трудового колективу Чернівецького зонального відділу Військової служби правопорядку (а.с.15-21) Потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні був визнаний позивач [PERSON] . Однак попри заподіяння шкоди здоров`ю, відповідачем [PERSON] було завдано й моральної шкоди потерпілому (позивачу) [PERSON] , яка полягала в душевних стражданнях останнього з приводу перенесених подій, необхідності доводити обставини правопорушення, причетність [PERSON] до його вчинення. Як пояснив, позивач, конфлікт відбувався у громадському місці у присутності сторонніх осіб, що принизило його, викликало почуття невпевненості та незахищеності. Суд вважає доведеним той факт, що моральна шкода, яка була спричинена позивачу [PERSON] у результаті подій, що мали місце 11 квітня 2023 року, завдана саме з вини відповідача [PERSON] внаслідок його протиправних дій. Згідно заявлених позовних вимог, позивач [PERSON] оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі\~237\~096 грн. На думку суду, такий розмір моральної шкоди є надто завищений та не відповідає принципам розумності та справедливості. При цьому суд виходить з того, що позивачем не надано достатніх доказів, що заподіяння йому тілесних ушкоджень та перенесені з цього приводу моральні страждання призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, замиканні від оточуючих, обмеження соціального функціонування та обумовило несприятливі зміни фізичної та психоемоційної сфер особистості. Матеріали справи не містять доказів настання тяжких наслідків, завданих позивачу [PERSON] внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень, необхідності постійного відвідування психолога для підняття самооцінки чи повернення впевненості у собі, лікування депресії, стресу чи порушення сну. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності та справедливості, враховує характер вчиненого правопорушення, його тяжкість та наслідки, ступінь вини відповідача, його поведінку та відношення до вчиненого, характер та обсяг душевних страждань позивача, у зв`язку із чим, вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 10\~000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Саме такий розмір, на думку суду, є достатнім для відшкодування позивачеві моральної шкоди. Таким чином. суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial