Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу, який становить 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, що на момент звернення до суду становить 1 097 058 гривень, три проценти річних з простроченої суми, у розмірі 900 доларів США, судовий збір сплачений при подачі позовної заяви в сумі 11 300 грн.. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 9 червня 2021 року позивач дав в борг 30 000 доларів США [PERSON] про що свідчить Договір позики від 09 червня 2021 року посвідчений приватним нотаріусом Круліковським А.І. і зареєстрований в реєстрі за №1296. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 09 червня 2022 року. Станом на день подачі позовної заяви [PERSON] борг не повернув, чим порушив своє зобов`язання. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04 жовтня 2023 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримує позовні вимоги, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5\~ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено,09 червня 2021 року між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] , як позичальником укладено договір позики, відповідно до п.1, 2 якого позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 825000 гривень, що на момент укладання цієї угоди за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Рівне, є еквівалентом суми 30000 доларів США, незалежно від інфляційних втрат та зростання курсу долара США відносно гривні. Таку саме суму грошових коштів позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 09 червня 2022 року. Повернення боргу має бути здійснено в м. Рівне з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою позикодавця, із засвідченням справжності підпису нотаріально. У п.3 Договору сторони підтвердили, що позикодавець передав, а позичальник отримав від позикодавця гроші у розмірі, що передбачено п. 1 до підписання цього договору. У визначений договором строк [PERSON] борг не повернув. Згідно зі статтею 1046\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Таким чином, суд прийшов до висновку, що внаслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов"язань утворився борг у відповідача перед позивачем. Згідно правової позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення трьох процентів річних в сумі 900 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, суд враховує, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, який затверджено Законом України №2119-IX від 15 березня 2022 року, Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року, який затверджено Законом України №2212-IX від 21 квітня 2022 року, Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року, який затверджено Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року, Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, який затверджено Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, який затверджено Законом України № 2738-IX від 16 листопада 2022 року, Указом Президента України № 58/2023 від 6 лютого 2023 року, який затверджено Законом України № 2915-IX від 7 лютого 2023 року, Указом Президента України № 254 від 01 травня 2023 року, який затверджено Законом України № 3057-IX від 02 травня 2023 року, Указом Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року, який затверджено Законом України № 3275-IX від 27 липня 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Тобто дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 наступного змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Позивач просить стягнути з відповідача на його користь три проценти річних в розмірі 900 доларів США, прострочення виконання зобов`язання відбулось із 10 червня 2022 року і триває досі, тобто в період дії в Україні воєнного стану. Відтак, з огляду на положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відсутні підстави для стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 900 доларів США, оскільки відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Що стосується вимог про стягнення з понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному\~статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження\~цих обставин\~суду повинні\~бути надані\~договір про\~надання правової\~допомоги (договір\~доручення,\~договір про\~надання юридичних\~послуг та\~ін.),\~документи,\~що свідчать\~про оплату\~гонорару та\~інших витрат,\~пов"язаних\~із наданням\~правової допомоги,\~оформлені у\~встановленому законом\~порядку (квитанція\~до прибуткового\~касового ордера,\~платіжне доручення\~з відміткою\~банку або\~інший банківський\~документ,\~касові чеки,\~посвідчення про\~відрядження).\~Зазначені витрати\~мають бути\~документально підтверджені\~та доведені.\~Відсутність документального\~підтвердження витрат\~на правову\~допомогу,\~а також\~розрахунку таких\~витрат є\~підставою для\~відмови у\~задоволенні вимог\~про відшкодування\~таких витрат. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем не подано до суду копію договору про надання правової допомоги та копій документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, що оформлені у встановленому законом порядку. Таким чином, в задоволенні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь витрат, що понесені позивачем на оплату правничої допомоги в розмірі 5000 грн гривень слід відмовити. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 10970 грн. 00 коп.(11300*1097058/1129970). На підставі викладеного,

Outcome: partial