Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] , померлий [INFO] , є чоловіком позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по теперішній час. Зазначені обставини змусили Позивачку, яка мешкає у м. Харкові, після 24 лютого 2022 року, з метою уникнення ризику загибелі або отримання шкоди для здоров`я, виїхати за межі місця свого постійного проживання. Так, [PERSON] перетнула державний кордон України 16.03.2022 та повернулася до України лише 30.07.2023. Смерть спадкодавця наступила вже після виїзду позивача за межі країни, а саме: 21 квітня 2022 року. У зв`язку з тим, що смерть [PERSON] наступила у період, коли у місті Харкові, відбувалися постійні ракетні та артилеристичні обстріли міста, відбувалися перебої у функціонуванні транспорту, тимчасово призупинили роботу державні нотаріальні та приватні нотаріуси, усі ці обставини вплинули на своєчасну можливість повернення до м. Харкова та звернення до нотаріальних органів з відповідною заявою. Після повернення до м. Харкова, на початку серпня 2023 році, позивач 15 серпня 2022 року звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Голуб І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка - [PERSON] . Однак, позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та ненаданням доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач вказує, що первинна редакція п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» №164 від 28.02.2022 р., яка діяла станом на дату смерті [PERSON] , передбачала, що перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється на весь час дії воєнного стану. Тому позивач і розраховувала на те, що перебіг такого строку зупинився. Таким чином, Позивачка вважає, що в неї були об`єктивні перешкоди для своєчасної подачі відповідної заяви, та вважає що існують поважні причини для надання їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 22.09.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. 13.11.2023 до суду надійшла заява від відповідача, згідно якої вона вказала, що проти позовних вимог не заперечує. Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову підтримують. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти позовних вимог не заперечує. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності сторін. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог та за наявності для цього законних підстав. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 11.11.1986. [INFO] народилась [PERSON] , згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.05.2022. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом, згідно положень ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є дружина, [PERSON] та донька, [PERSON] . Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.08.2023, вбачається, що [PERSON] 16.03.2022 перетнула державний кордон України в пункті пропуску в м. Ужгород, виїхавши з України, та повернулась на територію України 30.07.2023 через пункт пропуску Краківець. По приїзду, а саме в серпні 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Голуб І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 15.08.2023 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що нею пропущено строк для прийняття спадщини. Даних, що [PERSON] проживала зі спадкодавцем за однією адресою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, подана заява не містить. Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що у позивача виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування за законом на майно після смерті її чоловіка - [PERSON] . На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін в шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтовуючи поважність пропуску [PERSON] строку звернення для прийняття спадщини, вона вказує на те, що смерть чоловіка, [PERSON] , наступила у період дії воєнного стану та у період відсутності позивача на території України, коли у місті Харкові, відбувалися постійні ракетні та артилеристичні обстріли міста, перебої у функціонуванні транспорту, тимчасово призупинили роботу державні нотаріальні та приватні нотаріуси, усі ці обставини вплинули на своєчасну можливість повернення до м. Харкова та звернення до нотаріальних органів з відповідною заявою. Також позивач вказала, що п.3 постанови КМУ від 28 лютого 2022р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», (Редакція від 06.03.2022, чинна на дату смерті Спадкодавця), передбачав: «Установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється». Так, судовим розглядом встановлено, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. У зв`язку із введенням воєнного стану, громадяни України позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. [PERSON] помер [INFO] , відтак, згідно норм ст. 1270 ЦК України, строк для подання заяви про прийняття спадщини після нього становив до 21.10.2022. Згідно Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 вiд 25.04.2022, який був чинний з 25.04.2022 до 27.12.2022, тобто протягом строку для прийняття спадщини після [PERSON] , Харківська міська територіальна громада була розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. Режим воєнного стану триває і до цього часу. На території України ведуться активні бойові дії. Місто Харків як і з 24.02.2022 знаходилось в зоні активних бойових дій так і наразі перебуває під частими ракетними обстрілами. Велика частина Харківської області перебувала в окупації. Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.08.2023, вбачається, що [PERSON] 16.03.2022 перетнула державний кордон України в пункті пропуску в м. Ужгород, виїхавши з України, та повернулась до України 30.07.2023 через пункт пропуску Краківець. Позивач є дружиною, спадкоємицею [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та мала намір прийняти спадщину в установлений законом 6-місячний строк до 21.10.2022, але була позбавлена можливості це зробити, у зв`язку із введенням воєнного стану, її відсутністю на території України з 16.03.2022 до 30.07.2023, а також у зв`язку з тим, що смерть чоловіка відбулась в період дії воєнного стану та в період її відсутності на території України. З урахуванням зазначеного, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Станом на дату смерті [PERSON] , [INFO] , була чинною постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» №164 від 28.02.2022 року (в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 209 від 06.03.2022), згідно з п. 3 якої перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється на весь час дії воєнного стану. Отримавши цю інформацію, спадкоємець [PERSON] мала право у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (легітимні очікування) та розраховувати, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупинився. Однак, 24.06.2022 постановою Кабінету Міністрів України №719 до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» №164 від 28.02.2022 року було внесено зміни: «установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці». Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України). Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору. Верховним судом в постанові по справі № 580/1300/22 від 18.01.2023 року було роз`яснено, що «69. Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 вказано, що юридичну визначеність слід розуміти через такі її складові елементи: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (легітимні очікування). 70. У Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 також зазначено, що кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права. 75. Також колегія суддів зазначає, що поняття «легітимні очікування», головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання. 76. Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України). Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими. 79. Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ст.5 ЦПК України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Законодавство України не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними факторами для спадкоємця щодо неможливості вчинення цих дій. Суд також зазначає, що після введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, реалізація права на спадкування ускладнилася через масову евакуацію громадян, відключення державних реєстрів, проблем зі зв`язком та транспортом, загрозою ракетних ударів, частим та тривалим вимкненням світла. При цьому, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Також суд бере до уваги визнання позову іншим спадкоємцем померлого. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем обставини, пов`язані із введенням воєнного стану в Україні, вимушеним залишенням позивачем території України більш як на рік, а також те, що смерть чоловіка відбулась в період її відсутності на території України та в період дії воєнного стану, свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, які, в свою чергу, не залежали від волі позивача та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, а отже, наявні підстави для ефективного захисту прав та інтересів позивача шляхом надання їй додаткового строку у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved