Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

12 жовтня 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженця міста\~Ананьев,\~Одеської області,\~кошти на\~утримання (аліменти)\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~4000\~гривень щомісяця\~та стягувати\~їх починаючи\~від дня\~пред`явлення позову\~до суду\~і до\~досягнення сином\~повноліття,\~а саме\~до [INFO] та\~на утримання\~ [PERSON] в\~розмірі 3000\~гривень щомісяця\~до досягнення\~сином трирічного\~віку,\~а саме\~до [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг та лікування, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 13.10.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду надала заяву про розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] \~ [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, просила суд стягувати з відповідача на утримання дитини у розмірі 1 500,00 гривень, та на утримання дружини у розмірі 1500,00 гривень, вказуючи на відсутність у нього доходів для сплати аліментів у більшому розмірі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями СК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] . В період шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов`язку утримувати свою дитину. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, \~проживання їх \~окремо \~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що позивач не надала суду належних доказів доходів відповідача, судом не встановлено можливість сплачувати ним аліменти у розмірі 4000 гривень на малолітнього сина та утримання дружини у розмірі 3000 гривень. Так звертаючись до суду з позовом, позивач стверджувала, що Відповідач є працездатною особою, працює водієм далекобійником з виїздом у країни ЄС, отримує заробітну плату у розмірі приблизно 40\~000 60\~000 гривень. Проте позивач не надала суду належних доказів наявності доходів відповідача. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач працює на посаді водія вантажного авто, в період вересня 2023 року жовтень 2023 року Відповідачу нараховано заробітну плату у розмірі 11\~166,67 гривень, що підтверджується довідкою про доходи, наданої ФОП [PERSON] . Разом з тим, суд зазначає, що доказів отримання відповідачем доходів у розмірі, достатньому для сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі, до суду надано не було. Позивач не скористалась своїм правом, в судове засідання не з`явилась, з клопотанням про витребування доказів не зверталась. При визначені розміру аліментів у частці від доходу, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує всі обставини, передбачені ч. 1\~ст. 182 СК України, та виходить з встановленого\~Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік»\~прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Надаючи вищевказаним доказам оцінку в сукупності та кожному доказу окремо, враховуючи вимоги міжнародного права, а також чинного законодавства України, суд приходить до переконання, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Однак, суд вважає недоведеними доводи сторони позивачки про наявність у відповідача матеріальної спроможності на сплату аліментів саме у визначеному Позивачкою розмірі. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд зазначає та звертає увагу щодо того, що позивач не надала належні і допустимі докази на підтвердження наявності та понесення реальних фактичних витрат на дитину у вказаному розмірі, заявленому до стягнення щомісячно. Разом з тим, враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи, що відповідач є особою працездатного віку, дієздатний, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, приймаючи матеріальні витрати відповідача, та визнання відповідачем розміру аліментів в сумі 1500,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на малолітнього сина, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи стягнення з 12 жовтня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме,\~до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір \~ аліментів, \~ визначений \~ за \~рішенням суду \~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за \~рішенням \~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни \~матеріального \~або \~сімейного \~стану, \~погіршення \~або поліпшення \~ здоров`я \~ когось \~ із \~ них \~та \~в \~інших \~випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Відносно позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивача, суд зазначає наступне. Суд враховує те, що позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, а від так не працює, у зв`язку з чим потребує утримання з боку чоловіка, відповідача по справі. Відповідно ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку норми закону передбачають право дружини, з якою проживає малолітня дитина, на утримання від чоловіка або колишнього чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, і з моменту пред`явлення позову. Як зазначалось вище, малолітня дитина сторін по справі проживає з позивачем, яка не працює, доглядає сина, який перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо, домовленості про добровільну сплату аліментів у позасудовому порядку між сторонами немає. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини, у розмірі в розмірі 1500,00, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову й до досягнення сином трьох років. При вирішенні спору суд зазначає те, що позивач не надала суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках Відповідно до\~ст. 13 ч. 3 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди У відповідності до частини 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Розглядаючи справу по суті суд бере до уваги, що позивач з клопотаннями про витребування та забезпечення доказів до суду не зверталась, у зв`язку з чим, враховуючи диспозитивність процесу, справа розглядається за наявними у ній документами. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема,\~ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом .\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ \~ст.\~263\~ ЦПК\~ України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 1073,60 гривень покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial