Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. У жовтні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Справа, згідно автоматизованого розподілу між суддями програмою «Д-3» була розподілена до провадження судді Бойко О.М. В позовній заяві позивач просить суд стягувати щомісячно з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на навчання сина [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 частини від його доходу, починаючи з 05 жовтня 2023 року і до досягнення 23 років за умови продовження навчання. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона та відповідач [PERSON] вели сімейне життя без укладення шлюбу з 23.05.2004 року по 25.04.2006 року. Від відповідача вона народила сина [PERSON] ( [INFO] ). Батьківство [PERSON] підтверджується Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 червня 2008 року. Позивач зазначає, що на даний момент син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. [PERSON] сплачував аліменти на користь дитини до виповнення сином повноліття, на підставі Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10.06.2008 року по справі №2-417/2008, яким стягнуто зі [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на місяць. Син досяг повноліття та зараз навчається на денній формі навчання у Державному навчальному закладі «Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище» за професією «Кухар, кондитер». Також позивачка зазначила, що відповідач [PERSON] , в добровільному порядку відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу синові. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Кравченко О.М. просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовує свою позицію тим, що вважає, що з моменту досягнення повноліття його син [PERSON] має усі законні підстави працювати та отримувати дохід. Посилання Позивачки про те, що навчання у торгово-кулінарному училищі не дає можливості працювати є безпідставним, оскільки можливо отримувати прибуток, здійснюючи різноманітну діяльність, яка не заважає навчанню. Також, зазначає, що Позивачка з листопаду 2018 року знаходиться у шлюбі з [PERSON] , який, зі слів відповідача, не працює, зловживає спиртними напоями. Тому, Відповідач має застереження, що зазначені виплати у вигляді аліментів на утримання сина будуть спрямовані на виконання забаганок чоловіка Позивачки. Також відповідач стверджує, що Позивачка у своєму позові скаржиться на недостатній дохід, однак ніяких доказів щодо його розміру не надає. Тому зазначене посилання вважає вигаданим. Щодо довідки, в якій зазначається, що [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище» зазначає наступне. Вказана довідка, на думку відповідача, не відповідає вимогам до документів, зазначеним у [PERSON] інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 та ДСТУ 4163-2003. Ця довідка виготовлена не на офіційному бланку установи, не має кутового штампу та назви документу, відбиток печатки практично не можливо прочитати. Також у зазначеній довідці відсутній запис про отримання чи не отримання [PERSON] стипендії, що може свідчить про наявність у нього доходів. Також зазначає, що вимога сплати аліментів полягає у наявності потреби повнолітніх доньки чи сина у матеріальній допомозі, при умові, що вони продовжують навчання. Позивачка стверджує, що її син залишився на навчання у м. Краматорську, тому вважає, що [PERSON] не потребує винайму житла чи проживання у гуртожитку та ведення господарства самостійно. Хоча, як слідує з місця проживання [PERSON] , вона з сином мешкає у приватному будинку, який має присадибну ділянку площею не менш ніж 4 сотки, що при умові раціональної обробки дозволяє прогодувати сім`ю з 3-х осіб. Тобто, стверджує, що [PERSON] не має проблем з місцем проживання та продуктами харчування. Вважає, що його син може отримувати стипендію, а позивачка це замовчує, а також має сумніви щодо розміру доходів, який має [PERSON] ,, Однак, Відповідач запевняє суд, що надалі він не має можливості утримувати повнолітнього сина з наступних підстав. Першою підставою є те, що він проживає разом з престарілою матір`ю [PERSON] , [INFO] , за якою він повинен доглядати та її утримувати. Друга підстава пошкодження житла, яке належить позивачу в наслідок бойових дій, пов`язаних зі збройною агресією російської Федерації проти України, та негайною необхідністю його відновлювати. Третя підстава полягає у тому, що [PERSON] з початку збройної агресії російської Федерації проти України, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, приймає безпосередню участь у бойових діях. Під час захисту Батьківщини відповідач отримав ряд важких захворювань, у зв`язку з чим потребує постійного лікування, прийняття дорогих ліків та проведення дорогих процедур. Позивач в судове засідання не з`явилась, зазначила в позові клопотання про розгляд справи без її присутності в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судові засідання жодного разу не з`явився. Через свого представника адвоката Кравченко О.М. надав клопотання в якому позовну заяву не визнає, а також просить суд розглядати цивільну справу у порядку письмового провадження. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони проживали в без реєстрації шлюбу, з 23.05.2004 року по [INFO] . У сторін народився син [PERSON] ( [INFO] ). Батьківство [PERSON] підтверджується Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 червня 2008 року. Відповідач є батьком - [PERSON] , який проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. [PERSON] сплачував аліменти на користь [PERSON] до виповнення сином повноліття, на підставі Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10.06.2008 року по справі №2-417/2008, яким стягнуто зі [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на місяць. Зараз син [PERSON] навчається на денній формі навчання у Державному навчальному закладі «Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище» за професією «Кухар, кондитер». Також позивачка зазначила, що відповідач [PERSON] , в добровільному порядку відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу своєму синові. Відповідач вважає, що його син [PERSON] має всі можливості для початку заробітку коштів, а кошти отриманні в якості аліментів позивачка витратить на себе та свого чоловіка. Також відповідач зазначив, що він є військовослужбовцем, який внаслідок бойових дій отримав поранення та травми, відновлення після яких потребує часу та достатньої кількості коштів, а також має на утриманні матір похилого віку, яка потребує також коштів на опіку та лікування. Суд вважає, що служба в ЗСУ, з урахуванням заробітної плати військовослужбовця, є підставою вважати, що відповідач зможе сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] . Судом також враховано, те, що [PERSON] утримує хвору матір, а також необхідність постійного лікування її та самого [PERSON] і це є поважними та обґрунтованими, в їх сукупності, умовами для визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто відсутність шлюбних відносин між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.\~199\~СК України\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За нормами\~ст.\~200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ст.\~182\~СК України\~передбачає,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з п. 1\~ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Щодо часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Положеннями ч.2\~ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. При цьому, під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Факт ухилення від надання утримання може мати місце в тому випадку, якщо особа має у своєму розпорядженні кошти, але не бажає їх надавати. Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача. Тому позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача та відповідача, суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 жовтня 2023 року і до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку та за умови продовження [PERSON] навчання. У відповідність вимогам ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених\~СК України, що відповідає положенням\~ст. 192 СК України. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial