Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь кошти у розмірі 35219,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.06.2017 між [PERSON] , якому належить житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , та ПАТ «Київенерго» укладено договір на централізоване опалення та гаряче водопостачання. Опалювальний сезон 2017-2018 пройшов з проблемами по опаленню приміщення. У грудні 2019 комісією складено акт від 06.12.2019 про порушення у режимі надання послуг ЦО/ГПВ. КП «Київтеплоенерго» опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Квартира споживача під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Споживач від послуг централізованого опалення та постачання гарячої води не відключався. Подальші опалювальні сезони пройшли також без опалення. На проведення ремонту труби знадобилось 3 роки, весь час гарячий теплоносій йшов у землю і в системі централізованого опалення будинку по [ADDRESS] , не було підтримано належного тиску та температурного режиму. Оскільки споживач розраховував на належне отримання послуги та сплачував за послуги на рахунок виконавця, враховуючи ремонт труби, це вказує на те, що виконавець самоусунувся від виконання всіх пунктів договору. Таким чином, позивач просить стягнути грошові кошти за недоотримані послуги та компенсацію моральної шкоди. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження. Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва Щерби А. від 17 липня 2023 року № 259 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, відповідно до п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, оскільки суддю [PERSON] звільнено з посади (рішення Вищої ради правосуддя № 693/0/15-23 від 06.07.2023). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2023, визначено головуючого суддю Жовноватюк В.С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року прийнято цивільну справу до провадження та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що обов`язком балансоутримувача житлового будинку є щомісячне надання в установлені терміни (впродовж поточного розрахункового періоду) виконавцю відповідних послуг інформації про припинення зі свого боку послуги з постачання теплової енергії та/або відсутності опалення в окремих квартирах (по стояку тощо) з відповідним підтвердженням, що впливає на визначення обсягів та вартості наданих послуг. Інформація про відключення внутрішньобудинкових мереж від опалення балансоутримувачем будинку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» до Підприємства не надавалася. Отже, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» несе відповідальність за якість послуги на вводі в будинок та не має у володінні та не утримує на балансі внутрішньобудинкові мережі. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» протягом опалювальних періодів 2018-2022 надавало в повному обсязі на будинок у цілому теплову енергію, що обліковувалася комерційним засобом обліку, мешканцям виставляються рахунки тільки за фактично спожиті обсяги послуги з централізованого опалення, а отже підстави для перерахунку відсутні. 02.11.2023 до суду надійшла відповідь на відзив з найменуванням «відзив на відзив», у якому позивач зазначає, що приміщення споживача під`єднано до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, отже відповідач був виконавцем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018 до 01.11.2021. У відзиві відповідач продовжує знімати з себе відповідальність. Також позивач звертає увагу, що споживачем доведено факт ремонту труби на вулиці, а не в будинку й те, що на це знадобилось 3 роки. 08.11.2023 до суду надійшли заперечення з найменуванням «відзив на позовну заяву», у яких відповідач зазначає, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2014 №869, витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, складовою тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових території внутрішньобудинкових мереж житлових будинків у належному технічному стані належить до компетенції комунальних, та інших обслуговуючих організацій, а тому КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не має правових підстав втручання внутрішньобудинкових систем, відповідальність за які несе виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Обладнання ЦТП та зовнішні теплові мережі утримуються на балансі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», внутрішньобудинкові мережі - на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Інформація про відключення внутрішньбудинкових мереж опалення балансоутримувачем будинку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» до Підприємства не надавалася. У судове засідання сторони не з`явились. Перед початком судового розгляду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Зазначає, що позовні вимоги не підтримує. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що з 01.05.2018 комунальні послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для мешканців зазначеного житлового будинку надавалися КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі публічного договору про приєднання, з урахуванням норм чинного законодавства України та типового Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та оприлюдненого у газеті Київської міської ради «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085), який вважається акцептованим (прийнятим) усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Мешканці, які були споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» і не обрали модель договірних відносин, переведені на індивідуальний договір про надання комунальної послуги, тобто з 01.11.2021 постачання теплової енергії та гарячої води мешканцям житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відбувається на підставі індивідуальних договорів. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , забезпечується тепловою енергією та гарячим водопостачанням від окремо розташованого центрального теплового пункту (ЦТП), який обліковується на балансі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Відповідно до акту розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін, внутрішньобудинкові мережі перебувають на балансі КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Солом`янського району КП ЖЕД-906. Згідно з актом комісійного обстеження від 30.03.2018, виявленою причиною відхилення у режимі надання послуг ЦО є розбалансовані системи СРТ між першою та другою зонами ЦО в під`їздах, не збалансовані системи ЦО будинку в цілому. У ході обстежень запропоновані заходи, які потрібно вжити для відновлення штатного режиму надання послуг з ЦО: промити опалювальні прилади в квартирах з незадовільною температурою опалення ЦО; налагодити системи СРТ в кожному під`їзді, налагодити системи ЦО в будинку в цілому. КП Керуючою компанією житлового фонду Солом`янського району надано гарантійний лист від 04.10.2021 № 98-3379/03 від балансоутримувача на опалювальний період 2021/2022. Відповідно до п. 8 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830, п. 9 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, виконавець забезпечує постачання теплової енергії та гарячої води у відповідній кількості та якості до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Отже, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» несе відповідальність за якість послуги на вводі в будинок та не утримує на балансі внутрішньобудинкові мережі. Питання належної роботи внутрішньобудинкової системи є компетенцією балансоутримувача будинку та виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. З 01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» (Закон № 1060), згідно з яким внесені зміни до Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Кабінету Міністрів України доручено забезпечити приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. Підприємство оприлюднило на своєму офіційному сайті тексти типових індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, що є публічними договорами приєднання за посиланням: https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Здійснення перерахунків розміру плати за послугу з централізованого опалення у разі її ненадання або надання не в повному обсязі та зниження якості послуг здійснюється відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151. Відповідно до п. 2 Порядку у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку. Відповідно до п. 5 Порядку у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативний перерахунок за надання послуги з централізованого опалення проводиться за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії. Порядком не передбачено проведення перерахунку за послуги з централізованого опалення у разі наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. Відтак за належне функціонування, регулювання та налагодження роботи системи теплопостачання будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідальність покладено на балансоутримувача будинку, до обов`язку якого належить вжиття заходів щодо забезпечення нормальної та стабільної роботи внутрішньобудинкової системи опалення будинку. У цій частині вимог позов задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди то суд виходить з наступного. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснено в п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною від вимоги про повернення коштів за ненадані послуги належної якості, тому в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди також слід відмовити. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed