Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить:- - тлумачити зміст заповіту [PERSON] , яка померла [INFO] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області Погребець Н.В. 14.03.2017 за реєстровим номером 13, як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно якого [PERSON] заповіла належні їй земельні ділянки [PERSON] , а саме: земельну ділянку загальною площею 3,63 га з кадастровими номерами 7420888400:05:001:0067 (рілля - 1,44 га) та 7420888400:05:002:0071 (кормові угіддя - 2,19 га) розташовану на території Комарівської (Ховмівської) сільської ради Ніжинського (Борзнянського) району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН №094063 від 14.07.2004 року; земельну ділянку загальною площею 2,79 га з кадастровими номерами 7420888400:05:001:0047 (рілля - 1,58 га) та 7420888400:05:002:0048 (кормові угідя - 1,21 га) розташовану на території Комарівської (Ховмівської) сільської ради Ніжинського (Борзнянського) району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН №037850 від 14.07.2004 року; - визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] на вищевказані земельні ділянки. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя, вона залишила заповіт від 14.03.2017 року, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області Погребець Н.В., згідно якого заповіла позивачці належні їй земельні частки (паї) відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №037850 виданого 14.07.2004 року в розмірі 2,79 га, кадастровий номер земельної ділянки 7420888400:05:002:0048, та земельну частку (пай) відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №094063 від 14.07.2004 року в розмірі 3,63 га, кадастровий номер земельної ділянки 7420888400:05:002:0071, для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Ховмівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області. За її заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори Кучерявець Л.О. була відкрита спадкова справа №238/2022. Спадщину після смерті матері також прийняв її брат [PERSON] . Постановою від 11.05.2023 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що нею не було надано всіх необхідних документів для оформлення спадщини та через наявні розбіжності в об`єктах успадкування зазначених в заповіті, площі таких об`єктів, документах, що підтверджують право власності на майно, зі змісту заповіту неможливо встановити об`єкт успадкування. Вважає, що при складанні заповіту, секретарем виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області була допущена помилка в об`єктах спадкування, а саме вказано не всі кадастрові номери земельних ділянок, в заповіті зазначено що заповідається земельна частка (пай), але відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку - об`єктом успадкування є земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказані обставини унеможливлюють реалізацію її права на спадкування за заповітом. В обґрунтування вимоги про визнання права власності на земельні ділянки з посиланням на п. 17 Перехідних положень ЗК України, п. 6 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" вказує, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), який є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Тому надати такі сертифікати на вимогу державного нотаріуса є неможливим. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити із вищевказаних підстав, пояснивши, що державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН №094063 від 14.07.2004 посвідчене право її матері [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 3,63 га, з яких рілля площею 1,44 га та кадастровим номером 7420888400:05:001:0067, та кормові угіддя 2,19 га кадастровий номер 7420888400:05:002:0071. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №037850 від 14.07.2004 [PERSON] належали дві земельні ділянки загальною площею 2,79 га, з яких рілля площею 1,58 га та кадастровим номером 7420888400:05:001:0047, та кормові угіддя 1,21 га кадастровий номер 7420888400:05:002:0048. Однак, при складанні заповіту представник органу місцевого самоврядування допустила помилку, не зазначивши у заповіті земельні ділянки з кадастровими номерами 7420888400:05:001:0047 та 7420888400:05:001:0067. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через вказані недоліки та запропонувала звернутися до суду. У неї з відповідачем спір щодо спадкового майна і тлумачення заповіту відсутній, він навіть звернувся із заявою про відмову від спадщини, однак, поза межами встановленого законом строку. Про можливість тлумачення заповіту спадкоємцями вона не знала, нотаріус їй такого права не роз`яснила. Також, повідомила про наявність у неї оригіналів державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН №094063 від 14.07.2004 та серії ЧН №037850 від 14.07.2004 виданих на ім`я [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення та пояснив, що між ним та позивачкою відсутній спір щодо тлумачення заповіту, залишеного матір`ю. Вважає, що вона заповідала [PERSON] чотири земельні ділянки за двома державними актами. Також повідомив, що він є особою з інвалідністю третьої групи. Комарівська сільська рада Ніжинського району відзиву на позов не надала, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання представника не направила, подали заяву, у якій просять розглядати справу без їх участі, вказують, що не заперечують проти позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Бобровицької державної нотаріальної контори Кучерявець Л.О. була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалася, письмових пояснень щодо позову не подала, про причини неявки суд не повідомила. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите загальне позовне провадження у справі й призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.10.2023 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті, витребувані докази за ініціативою суду. Ухвалою суду від 14.11.2023 розгляд справи відкладено, явка позивача визнана обов`язковою. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд установив, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). За життя [PERSON] отримала державний акт серії ЧН № 037856 виданий на підставі розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації від 27 лютого 2004 року № 65, на право власності на земельну ділянку на території Ховмівської сільської ради Борзнянського (на теперішні час Ніжинського) району Чернігівської області загальною площею 2,79 га з цільовим призначенням використання землі - для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 7420888400:05:001:0047 пай №42 площею 1,58 га (рілля) та з кадастровим номером 7420888400:05:002:0048 пай №42 площею 1,21 га (кормові угіддя); державний акт серії ЧН № 094063 виданий на підставі розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації від 27 лютого 2004 року № 65 на право власності на земельну ділянку на території Ховмівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області загальною площею 3,63 га з цільовим призначенням використання землі - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7420888400:05:001:0067 пай №62 площею 1,44 га.(рілля), з кадастровим номером 7420888400:05:002:0071 пай №62 площею 2,19 га (кормові угіддя). (а.с.18-19). Згідно витягів з державного земельного кадастру на вказані земельні ділянки, право власності на них зареєстроване на підставі вищевказаних державних актів за [PERSON] (а.с. 5. 8-16, 20-22) Оригінали вказаних державних актів наявні у позивачки та були досліджені у судовому засіданні. [PERSON] залишила заповіт від 14.03.2017, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області Погребець Н.В., яким земельну частку (пай), що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №037850, виданого 14 липня 2004 року в розмірі 2,79 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Ховмівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, кадастровий номер земельної ділянки 7420888400:05:002:0048 та земельну частку (пай), що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН за номером 09463 виданого 14 липня 2004 року в розмірі 3,63 га (три цілих шістдесят три сотих гектара), для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Ховмівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, кадастровий номер земельної ділянки 7420888400:05:002:0071, заповідала [PERSON] , [INFO] . (а.с.23). Згідно з матеріалами спадкової справи, №238/2022 до майна померлої [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] . На день смерті спадкодавиця була зареєстрована у [ADDRESS] . 19.03.2023 [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] . 11.05.2023 [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки з кадастровими номерами 7420888400:05:001:0047, 7420888400:05:002:0048 7420888400:05:001:0067, 7420888400:05:002:0071. Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки від 11.05.2023 нотаріус відмовив позивачці у видачі таких свідоцтв у зв`язку з тим, що нею не надано документа який би підтверджував право власності на спадкове майно, а саме сертифіката на право на земельну частку (пай). Також, вказано, що зі змісту заповіту неможливо встановити об`єкт успадкування та є розбіжності в об`єктах успадкування зазначених у заповіті, площі таких об`єктів, документах, що підтверджують право власності на майно. (а.с. 81-90). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. За частиною 1 ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 1, 5 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина 1 статті 1273 передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , при цьому у випадку спадкування за законом вони мають право на спадкування по частині спадкового майна. Якщо [PERSON] спадкуватиме за заповітом, то [PERSON] , який є інвалідом ІІІ групи(вказана обставина не оспорюється сторонами), має право на частину спадкового майна (половина частки яка б належала йому за законом). Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. (ч.1, п. 1ч. 2 ст. 16 ЦК України). Статтею 1256 ЦК України визначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Наявні у справі докази свідчать про те, що у власності матері сторін [PERSON] на підставі державних актів ЧН №037856 та ЧН №094063 перебували чотири земельні ділянки з кадастровими номерами 7420888400:05:001:0047, 7420888400:05:002:0048 7420888400:05:001:0067, 7420888400:05:002:0071. Однак у заповіті [PERSON] вказано, що вона заповідає [PERSON] земельні частки - паї, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №037850 в розмірі 2,79 га з кадастровим номером 7420888400:05:002:0048; на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №094063 в розмірі 3,63 га з кадастровим номером 7420888400:05:002:0071, при цьому зазначає загальну площу земельних ділянок, вказану у державних актах ЧН №037856 та ЧН №094063. Такі розбіжності в характеристиках спадкового майна, ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини, а тому заповіт [PERSON] підлягає тлумаченню. У зв`язку з тим, що спір між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту відсутній, право позивачки ніким не порушене і не оспорюється, у матеріалах спадкової справи відсутні відомості про те, що згода на тлумачення заповіту спадкоємцем [PERSON] надана не була, таке право не підлягає судовому захисту, а тому у задоволенні вимоги [PERSON] про тлумачення заповіту слід відмовити. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. У своїй постанові від 22 вересня 2021 року № 227/3750/19 Верховний Суд вказав, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Ураховуючи, що документи які засвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на вказане у заповіті майно не втрачені та наявні у спадкоємця за заповітом [PERSON] , то підстави для визнання права власності на майно у судовому порядку відсутні, оскільки, таке право може бути реалізоване у нотаріальному порядку після тлумачення заповіту спадкоємцями. Крім того, правовідносини у справі виникли з приводу спадкування, вказаний позов безпосередньо зачіпає спадкові права та інтереси лише спадкоємця, який прийняв спадщину, тобто, відповідача [PERSON] , тоді як Комарівська сільська рада Ніжинського району не може вважатися належним відповідачем і визнання нею позову не має для суду юридичного значення. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом до Комарівської сільської ради звернуті безпідставно. Ураховуючи вищевикладені обставини, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені судові витрати зі сплати судового збіру слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed