Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] на квартиру [ADDRESS] загальною площею 44,16 кв. м та житловою площею 26,85 кв. м. в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Шаврова Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла її рідна мати [PERSON] [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на частку квартири [ADDRESS] загальною площею 44,16. кв. м. та житловою площею 26,85. кв. м.. Інша частка квартири належала на праві власності її брату [PERSON] . Зазначена квартира була зареєстрована на праві власності на їх ім`я у рівних частках на підставі договору купівлі - продажу від 05.03.1996 року. Державна реєстрація права власності на їх ім`я була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь. Відповідно до висновку фахівця на даний час вартість зазначеної квартири складає 149219,50 грн. Заповіту на випадок своєї смерті її мати не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті її матері є вона та її брат [PERSON] . Вони не зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим її брат [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті їх матері відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав та був зареєстрований разом з матір`ю в квартирі на час її смерті. Також разом з ними в квартирі зареєстрована донька її брата, відповідачка по справі [PERSON] . [INFO] її рідний брат [PERSON] помер. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого [PERSON] , яка була зареєстрована на час смерті її батька разом з ним за однією адресою, але фактично разом з ним в квартирі не проживала. В серпні 1999 року вона виїхала на проживання до своїх родичів в Російську федерацію. В 2002 році вона приїжджала в Україну і просила свого батька та бабу на всяк випадок зареєструвати її в їх квартирі, посилаючись на відсутність реєстрації постійного місця проживання в Україні. 19 листопада 2002 року відповідач зареєструвала своє місце проживання в зазначеній квартирі разом зі своєю бабою та батьком. Але в квартиру вона не заселялася, жодного дня вона в ній не проживала та не користувалися нею. Відповідач після цього повернулася в Російську Федерацію і залишила позивачу свій паспорт громадянки України, посилаючись на те, що він їй більше не буде потрібним. З тих пір вона в зазначеній квартирі більше не з`являлася, не користувалися нею жодного дня і її паспорт громадянки України з тих пір знаходиться у позивача на збереженні. З 1999 року відповідач постійно проживає в Російської федерації, є громадянкою Російської федерації. Протягом всього минулого часу, починаючи з листопаду 2002 року вона не проявляла ніякого інтересу до квартири, в який вона була зареєстрована та не несла ніяких витрат по її утриманню. 11 січня 2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її брата [PERSON] . На підставі її заяви нотаріусом була заведена спадкова справа 9/2022, яка нею була зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 68958670. 28 березня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Бойко Л.П. з приводу оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру. Однак приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 28 березня 2023 року відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру, посилаючись на те, що в зазначеній квартирі разом з померлим [PERSON] на момент його смерті значиться зареєстрованою його донька [PERSON] . Тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на частку квартири [ADDRESS] загальною площею 44,16. кв. м. та житловою площею 26,85. кв. м.. Інша частка квартири належала на праві власності моєму брату [PERSON] . Зазначена квартира була зареєстрована на праві власності на них у рівних частках на підставі договору купівлі - продажу від 05.03.1996 року посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Коваленко С.В. вартістю 149219,50 грн. відповідно до звіту та висновку фахівця. Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] та її син [PERSON] . Вони не зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав та був зареєстрований разом зі своєю матір`ю в цій квартирі на час її смерті. Також разом з ними в квартирі зареєстрована донька [PERSON] відповідачка по справі [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] та придбав право на іншу частку зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав на зазначену частку квартири. [INFO] [PERSON] помер. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] , яка була зареєстрована на час смерті її батька разом з ним за однією адресою, але фактично разом з ним не проживала. Спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідна сестра [PERSON] 11 січня 2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. з заявою про прийняття спадщини , що залишилася після смерті її брата [PERSON] . На підставі її заяви нотаріусом була заведена спадкова справа 9/2022, яка була зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 68958670. 28 березня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Бойко Л.П. з приводу оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що залишилася після смерті її брата. Однак приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 28 березня 2023 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру, посилаючись на те, що в зазначеній квартирі разом з померлим [PERSON] на момент його смерті значиться зареєстрованою його донька [PERSON] . Також нотаріус в постанові зазначила, що позивач повідомила її стосовно того, що дочка померлого [PERSON] . [PERSON] хоч і була зареєстрована разом з померлим за однією адресою, однак вважається такою, що спадщину не прийняла, оскільки на час відкриття спадщини не проживала разом зі спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини не подала протягом встановленого законом строку. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, ВС/КЦС у справі №937/10434/19-ц від 19.05.2021 року теж зазначив, що реєстрація місця проживання із спадкодавцем не свідчить про постійне проживання разом та своєчасність прийняття спадщини. Відповідач протягом встановленого законом строку не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та не проживала разом зі своїм батьком в квартирі [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] була на час смерті її батька була зареєстрована в зазначеній квартирі, але фактично проживала в Російській Федерації. З 1999 року відповідач постійно проживає в Російської федерації, є громадянкою Російської федерації. 19 листопада 2002 року вона зареєструвала своє місце проживання в зазначеній квартирі разом зі своєю бабою та батьком. Але в квартиру вона не заселялася, жодного дня вона в ній не проживала та не користувалася нею. Відповідач після реєстрації в квартирі залишила позивачу свій паспорт громадянки України, оскільки не мала наміру повертатися в Україну на постійне місце проживання. З тих пір вона в зазначеній квартирі більше не з`являлася, не користувалися нею жодного дня, і її паспорт громадянки України до сих пір знаходиться у позивача. Відповідача також протягом всього минулого часу не проявляла ніякого інтересу до квартири та не несла ніяких витрат пов`язаних з її утриманню. Той факт того, що відповідач фактично не проживала разом з померлим [PERSON] на час відкриття спадщини також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, згідно яких повідомила, що проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 1956 року і багато років була знайома з [PERSON] та її сином [PERSON] . Вони у двох проживали в квартирі [ADDRESS] їх житлового будинку. Відповідач [PERSON] в квартирі з ними не проживала. [PERSON] намагалася зняти її з реєстрації в квартирі, збирала необхідні документи. Після смерті [PERSON] в квартирі залишився проживати тільки її син [PERSON] . [PERSON] разом з батьком не проживала. Свідок зазначила, що неодноразово бувала в цей квартирі, знає що газопостачання в квартирі було припинено, квартира перебувала в забрудненому стані. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, згідно яких повідомила, що проживає в житловому будинку [ADDRESS] більше 20 років. Вона знала [PERSON] та її сина [PERSON] , яки удвох проживали в квартирі [ADDRESS] їх житлового будинку. Вони вже померли. Більше з ними ніхто не проживав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, згідно яких повідомила, що знає [PERSON] , знала її померлу мати [PERSON] та її померлого брата [PERSON] протягом вже тривалого часу, більше 20 років. Вони проживали тільки у двох. Більше з ними ніхто не проживав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази, згідно яких повідомив, що [PERSON] є його двоюрідною сестрою , донькою його померлого дядька [PERSON] . Вона виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації , і не проживала разом зі своїм батьком на час його смерті. Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що [PERSON] не проживала разом зі своїм померлим батьком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Відповідно до Актів про перевірку паспортного обліку по [ADDRESS] , складених МКП «Житлокомсервіс» від 04.02.2016 року та від 05.04.2023 року, [PERSON] [INFO] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2002 року. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що позивач придбала право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . Приймаючи до уваги, що позивачці в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем другої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті свого брата, отже за нею слід визнати право власності на спадок. На підставі викладеного та

Outcome: approved