Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

08.09.2023 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №AF2021-06740 від 15.12.2021 року, станом на 29.08.2023 року, у розмірі 51113,77 грн., а також судові витрати. В обґрунтування\~заявленого\~позову\~представник позивача\~посилається\~на\~те,\~що\~між ПАТ АБ «Південний» та відповідачем було укладено вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит з лімітом в сумі 30000 гривень 00 копійок, зі строком повернення до 30.11.2022 року. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору № AF2021-06740 від 15.12.2021 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ПАТ АБ «Південний» до суду із відповідним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міст Одеси від 13.09.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 28.11.2023 року сторони по справі не з`явились. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак 19.10.2023 року надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Стосовно неявки відповідача по справі, суд зазначає наступне. Частиною 6\~статті 187\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Також суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 8 ст. 187 ЦПК України). Відповідно до відповіді №221547 від 11.09.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру та встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи наявне\~зареєстроване місце\~проживання [PERSON] \~за адресою: [ADDRESS] , яка також вказана особисто відповідачем у заявці на отримання кредиту, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місця проживання, яка повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак про причини неявки суд не повідомив, як і не надав відзив на позовну заяву. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ АБ «Південний» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.12.2021 року між Акціонерним банком «Південний» та\~\~ [PERSON] було укладено Кредитний договір № AF2021-06740, за умовами якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти згідно Графіку повернення не пізніше 30.11.2022 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15% річних. Також у відповідності до умов договору сторони передбачили, що позичальник сплачує на користь банку плату за розрахункове обслуговування відповідно до тарифів Банку та Паспорту споживчого кредитування, оприлюднених на сайті Банку, а саме зокрема щомісячно відповідно до графіка, а також в день повного повернення кредиту в розмірі 2,5% від суми кредиту на рахунок в банку. Згідно умов Кредитного договору, підписанням цього договору, позичальник надає згоду та доручає Банку здійснити видачу кредитних коштів у повному обсязі на рахунок IBAN: [NUMBER] в Банку. Відповідно до умов Кредитного договору, загальний розмір кредиту, наданого позичальнику, становить 30000,00 гривень. Боржник, підписавши Кредитний договір повністю та безумовно підтвердив факт прийняття (акцепту) пропозиції банку укласти публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО та/або Публічний договір) в порядку, в строки та на умовах, визначених Банком в Публічному договорі та підтверджує, що перед підписанням Кредитного договору ознайомився з Тарифами Банку, всіма умовами Публічного договору, оприлюдненими на сайті Банку за електронним адресою: http://bank.com.ua повністю з ним погоджується та зобов`язується їх виконувати. Слід зазначити, що відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник підтвердив, що ознайомлений та згодний з тим, що за обслуговування рахунків, передбачених Тарифами Банку, діючими на дату здійснення операції, при цьому Кредитний договір є невід`ємною частиною ДКБОФО. Відповідно до п. 8.1. Публічного договору, зміни до цього Договору комплексного банківського обслуговування, якщо це не протирічить чинному законодавству України, вносяться Банком в односторонньому порядку та оприлюднюються Банком шляхом здійснення відповідної розсилки через Систему «Південний MYBANK» та/або Мобільного за стосунку «PIVDENNY ONLINE» та/або відправлення SMS-повідомлень, повідомлень електронною поштою та розміщення відповідно інформації на сайті Банку (www.bank.com.ua) та/або на інформаційних стендах у відділеннях Банку із зазначенням дати набрання чинності такими змінами, при цьому клієнт надає повну та безумовну згоду на таку форму внесення змін до договору. Інформування клієнтів про зміни Договору, здійснюється банком, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запровадження в дію таких змін. У разі незгоди зі змінами до цього договору в тому числі з Тарифами Банку, клієнт має право до дати набрання чинності такими змінами звернутися до Банку для розірвання цього договору, попередньо погасивши всю заборгованість за договором, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення\~ПК, виданих клієнту чи іншим Держателям ПК. При укладенні цього договору клієнт розуміє і погоджується, що якщо до дати набрання чинності змінами до договору банк не одержав звернення від клієнта про розірвання цього договору, то вважається, що клієнт приймає нові умови договору та зобов`язується їх дотримуватися з дати набрання чинності відповідними змінами до договору. Відповідно до п. 8.2. Публічного договору, зміни, внесені в цей договір комплексного банківського обслуговування, починають діяти з дати їх введення в дію (набрання чинності). Від позичальника не надходило жодних заперечень щодо зміни редакції Публічного договору, у зв`язку з чим суд вважає, що він прийняв нові умови Публічного договору та зобов`язався їх дотримуватися. Відповідно до п. 3.1.2 Публічного договору, клієнт зобов`язався зокрема: належним чином виконувати умови договору комплексного банківського обслуговування, дотримуватись вимог чинного законодавства України, в тому числі інструкцій, правил, інших нормативно-правових актів Національного банку України з питань здійснення банківських операцій; своєчасно та в повному обсязі погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати всі комісії в обсязі та на умовах, передбачених договором комплексного банківського обслуговування та/або тарифами. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відкритого на ім`я відповідача, у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором №AF2021-06740 від 15.12.2021 року, яка станом на 29.08.2023 року складає 51113 гривень 77 копійок, з яких: 28854 гривні 87 копійок - залишок заборгованості за тілом кредиту; 7258 гривень 90 копійок - залишок заборгованості за відсотками, 15000 гривень 00 копійок\~сума заборгованості за комісією. З поданої до суду виписки про рух коштів по рухну за період з 15.12.2021 року по 28.08.2023 року вбачається отримання позивачем грошових коштів за вказаним кредитним договором. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ АБ «Південний» до суду із відповідним позовом. Частиною 2\~статті 11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст.1046,\~1047 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1ст.\~610\~ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~1050\~ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~ Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджуючи подані до суду докази в цілому та надаючи кожному доказу оцінку окремо, суд вважає, що банком належним чином виконані умови кредитного договору №AF2021-06740 від 15.12.2021 року, надавши відповідачу кредит у розмірі 30000,00 грн. Наявна у відповідача наразі кредитна заборгованість у заявленому до стягнення розмірі в загальній сумі 51113,77 грн., підтверджується наданим до позову розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку, які є належними доказами. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, до суду не надано. З урахуванням викладеного в цілому, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №AF2021-06740 від 15.12.2021 року, яка станом на 29.08.2023 року складає 51113 гривень 77 копійок, з яких: 28854 гривні 87 копійок - залишок заборгованості за тілом кредиту; 7258 гривень 90 копійок - залишок заборгованості за відсотками, 15000 гривень 00 копійок\~сума заборгованості за комісією, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо вимог ПАТ АБ «Південний» про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до\~ч.ч.\~1-4\~ст.\~137\~ЦПК\~України,\~витрати,\~пов`язані\~з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть\~сторони,\~крім\~випадків\~надання правничої\~допомоги\~за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги . Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~141\~ЦПК\~України\~судовий збір\~покладається\~на\~сторони пропорційно\~розміру\~задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК\~України\~передбачено,\~що\~розмір\~витрат,\~які\~сторона\~сплатила або\~має\~сплатити\~у зв`язку\~з\~розглядом\~справи,\~встановлюється\~судом\~на підставі\~поданих\~сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків\~тощо). Такі\~докази\~подаються\~до закінчення\~судових\~дебатів\~у справі\~або\~протягом\~п`яти днів\~після\~ухвалення\~рішення суду\~за\~умови,\~що\~до\~закінчення судових\~дебатів\~у\~справі сторона\~зробила\~про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Конституційний Суд зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу При цьому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, роз`яснила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2018 року між АБ «Південний» та Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм» було укладено договір №1/6-18 про надання правової допомоги та додаткові угоди до договору про надання правової допомоги, до якого укладені: додаткова угода №1 до договору №1/6-18 від 18.12.2018 року; додаткова угода №2 до договору №1/6-18 від 18.12.2019 року; додаткова угода №3 до договору №1/6-18 від 16.12.2020 року; додаткова угода до договору №1/6-18 від 31.12.2021 року; додаткова угода до договору №1/6-18 від 21.12.2022 року. 31.08.2023 року між АБ «Південний» та Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм» складено акт прийому-передачі та попереднього фіксування майбутніх витрат №156, відповідно до якого сторони договору про надання правової допомоги №1/6-18 від 18 грудня 2018 року засвідчили, що з боку замовника підлягають сплаті послуги з фактично наданих послуг, а саме - складання позовної заяви про стягнення грошових коштів з [PERSON] , вартість яких становить 1000,00 грн. Разом з тим, під час вирішення питання щодо компенсації позивачеві витрат понесених на професійну правничу допомогу, судом враховується, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що узгоджується з правовим висновком викладеним Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 року по справі №922/445/19. Відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України,\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням викладеного, відсутності заперечень відповідача стосовно розміру витрат понесених позивачем на правову допомогу та відсутності клопотання про зменшення, приймаючи задоволення судом позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved