Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

20.06.2023 позивач звернувся із позовом до суду, яким просить стягнути заборгованість за договором з [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що 20.04.2021 між АТ «КБ «Глобус» та відповідачем [PERSON] укладений договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування, згідно з яким відповідачу надано споживчий кредит в розмірі 34796,97 грн. строком до 19.04.2024 зі сплатою процентів. Позивач вказував, що відповідачем зобов`язання за договором не виконуються, станом на 01.03.2023 заборгованість складає 24837,01 грн., з яких: 11650,08 грн. строкова заборгованість по кредиту, 2747,83 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 8351,28 грн. строкова заборгованість по процентам, 2087,82 грн. прострочена заборгованість по процентам, що стало підставою для звернення до суду. 23.08.2023 по справі прийнято заочне рішення яким позов задоволено у повному об`ємі. Ухвалою суду від 13.10.2023 задоволено заяву сторони відповідача про перегляд заочного рішення, а саме заочне рішення від 23.08.2023 скасовано та призначено справу до нового розгляду. 26.10.2023 на адресу суду надійшов відзив сторони відповідача згідно якого не погоджується в частині позовних вимог, щодо стягнення простроченої заборгованості по процентах (50,0 % річних) в розмірі 2087,82 грн. та строкової заборгованості по процентам в розмірі 8351,28 грн. Вказує, що всупереч забороні Закону України «Про споживче кредитування» на застосування кредитором до боржника санкцій за невчасне виконання грошового зобов`язання (невчасну сплату платежів та наявність боргу) в період дії воєнного стану обмежень з 24.02.2022 по теперішній час, просить стягнути відсотки одночасно і за користування кредитом і за невчасне виконання грошового зобов`язання в порядку ст.ст. 610, 625 ЦК України. Зазначає, що підвищена процентна ставка у розмірі 50,0 % річних та щомісячна комісія у розмірі 200,00 грн. за кожне порушення строків погашення зазначені лише в паспорті споживчого кредиту та відсутні в заяві відповідача від 20.04.2021 про приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування. Також, вказує, що в паспорті споживчого кредиту підвищення процентної ставки відбувається внаслідок порушення зобов`язань, зокрема користування кредитом понад встановлений строк, тобто збільшення процентної ставки Банк пов`язав з певною подією - неповерненням кредитних коштів у встановлений у договорі строк. Таке підвищення процентної ставки є саме реакцією на порушення зобов`язань за договором і не може вважатися таким, що зумовлене збільшенням кредитного ризику, оскільки підвищення кредитного ризику - це ймовірна можливість виникнення ускладнень при виконанні договору, а в цьому випадку йдеться про збільшення процентів внаслідок порушення договору. Окремо вказує на завищені вимоги, щодо витрат на правову допомогу. Представником позивача до позову додано клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову. Від сторони відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі та згідно якої просять прийняти рішення з урахуванням наданого відзиву та позов задовольнити частково. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.04.2021 між АТ «КБ «Глобус» та відповідачем [PERSON] укладений договір споживчого кредиту шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Договору про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 34796,97 грн., строк кредитування 36 місяці з 20.04.2021 по 20.05.2022; пільговий період 13 місяців з 20.04.2021 по 20.05.2022; комісія за управління кредитом, міс. 3,00%; розмір процентної ставки % річних 0,00001 %; схема повернення кредиту ануїтет; реальна процентна ставка, % річних 53,72 %. (а.с.16) Банк свої зобов`язання виконав, надавши [PERSON] кошти в сумі, строки та на умовах, передбаченим договором. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого станом на 01.03.2023, згідно розрахунків банку утворилась заборгованість за договором в сумі 24837,01 грн., з яких: 11650,08 грн. строкова заборгованість по кредиту, 2747,83 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 8351,28 грн. строкова заборгованість по процентам, 2087,82 грн. прострочена заборгованість по процентам.(а.с.32-35) 21.03.2023 в зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за вказаним в цій справі договору позивач направив відповідачу вимогу№1-1022 від 16.03.2023, яка залишилась без задоволення (а.с.20, 21). Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України,\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Відповідно до\~ст. 634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримано кредит у АТ «Комерційний банк «Глобус» та станом на 01.03.2023 він має прострчену заборгованість за кредитом в загальній сумі 14397,91 грн. та строкову заборгованість по процентам в розмірі 8351,28 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача нараховані відсотки в розмірі 50,0 % річних на прострочену суму заборгованості в сумі 2087,82 грн., вказуючи, що нарахування здійснено згідно тарифів на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб в рамках програми цільового роздрібного кредитування для фізичних осіб «Кредити на товари». Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно Тарифів на надання операцій та послуг при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб в рамках програми Кредит готівкою проценти на прострочену суму заборгованості по кредиту становлять 50,0 % річних. Вказані тарифи відповідачем не підписані, а тому у суду відсутні підстави вважати, що сторони погодили нарахування вказаної суми відсотків за користування кредитом. Разом з тим підписана відповідачем анкета-заява містить встановлений розмір процентної ставки 0,0001%, а також визначено реальну річну процентну ставку в розмірі 53,72%. В той же час позивач здійснив нарахування процентів в сумі 50,0 % річних за невиконання грошового зобов`язання, які визначені в паспорті споживчого кредиту та тарифів на банківські операції, які не підписані позичальником і, фактично, нею при укладенні договору, як умови цього договору з банком погоджені не були. Крім того Паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Така правова поція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів в розмірі 50,0 % за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи викладене, суд вважає, необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками згідно Паспорту споживача з підстав їх не доведеності та не обґрунтованості. Що стосується стягнення іншої частини заборгованості, що складається із тіла кредиту в загальному розмірі 14397,91 грн. та строкова заборгованість по процентам в розмірі 8351,28 грн., то вимоги сторони позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо понесених судових витрат по сплаті судового збору. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 2442,44 грн. (22749,19 грн. : 24837,01 грн. х 2684,00 грн.) Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно акту приймання передачі від 11.05.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги № 051222 від 05.12.2022, укладених між адвокатом Прохоренко В.П., платіжною інструкцією від 11.05.2023, АТ «КБ «Глобус» сплачено у повному обсязі вартість послуг на загальну суму 6000,00 грн. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року справа №755/9215/15-ц. Витрати на професійну правничу допомогу по справі були розподілені у відповідності до документально підтверджених доказів поданих представником позивача на час ухвалення судового рішення. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 6000,00 грн. суд враховуючи заперечення сторони відповідача, вважає, що у разі стягнення таких витрат відбудеться порушення права власності відповідача. Оскільки якщо суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу не достатньо розгляне особливості справи та не встановить баланс між інтересами сторін, внаслідок цього змусить відповідача нести надмірний індивідуальних тягар. В такому випадку відбудеться порушення Статті 1 Протоколу №1 (захист власності) Європейської Конвенції з прав людини. Оцінивши надані суду докази представником позивача про витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи, особливості справи та її складність, не прийняття участі в судовому засіданні представником позивача, суд дійшов висновку, що такий розмір витрат є неспівмірним із складністю справи та необґрунтованим, а тому їх розмір необхідно зменшити до 3000,00 грн.

Outcome: partial