Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

Позивач зазначив, що 28.06.2022р. на перехресті вул. Космічної та просп. Праці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Renault Kangoo", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , водієм та власником якого є позивач, та автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою від 02.09.2022р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» (далі - ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА") згідно полісу № АР/001224450, який діяв на дату ДТП. 29.06.2022р. представником позивача адвокатом Демарчук М.В. - засобами електронного зв`язку надіслав ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА" оригінал заяви на виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та інш., отримані того ж дня. Станом на 13.07.2022р. страховик не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Згідно висновку № 4507/22 від 29.07.2022р. експерта Дроздова Ю.В., вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля, складає 100\~220грн 20коп. 29.09.2022р. представником позивача адвокатом Демарчук М.В. засобами електронного зв`язку направив ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА" заяву на оплату послуг експерта [PERSON] , квитанцію за сплату послуг експерта, оригінал висновку експерта Дроздова Ю.В., постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, рахунок з СТО ФОП [PERSON] . Сума страхового відшкодування не виплачена страховиком дотепер. Згідно акту № 40 від 21..11.2022р. прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), загальна вартість робіт становить 137\~952грн 69коп, з яких позивачем сплачено 37 942грн. Просить, уточнивши позовні вимоги через сплату відповідачем [PERSON] франшизи, стягнути з відповідача ПрАТ «СК "ГРАВЕ Україна» страхове відшкодування в сумі 99\~220грн 20коп, витрати на послуги експерта в сумі 2\~120грн, з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 36\~732грн 49коп, вирішити питання судових витрат. Відповідач [PERSON] подала відзив, яким позов не визнала, не погоджується з розміром збитків, визначеним позивачем, вважаючи його необґрунтовано завищеним. Зазначає, що позивач перешкоджав уповноваженому експерту страхової компанії оглянути автомобіль. Крім того, посилається на недоведеність позивачем розміру матеріальних збитків, завданих позивачу, адже він не оплатив ремонт автомобіля, а франшиза сплачена добровільно та в сумі 2\~000грн, тобто більшій, ніж у полісі. Представник позивача подав відповідь на цей відзив, в якому зазначив, що повідомлення про ДТП може направлятися страховику у будь-який спосіб. Позаяк страховик не направив експерта для огляду транспортного засобу, позивач звернувся за висновком до експерта [PERSON] , який оглянув автомобіль і його надав. Виплата чи несплата страховиком страхового відшкодування е впливає на права та обов`язки винуватця ДТП, позаяк фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який відшкодовує страховик відповідно до ст. 29 Закону та який встановлено у висновку експерта [PERSON] . Вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого в результаті пошкодження автомобіля "Renault Kangoo", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , складає 100\~220грн 20коп, а фактичні витрати [PERSON] на відновлення пошкодженого склали 137952грн 69коп, що підтверджується актом виконаних робіт. 19.08.2022р. та 20.10.2022р. позивачем на рахунок СТО ФОП [PERSON] додатково було сплачено кошти в загальному розмірі 37\~942грн за ремонт власного автомобіля "Renault Kangoo", реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Також у висновку експерта Дроздова Ю.В. зазначено, що вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин транспортного засобу "Renault Kangoo", реєстраційний номерний знак [NUMBER] складає 175\~916грн 49коп. В цю суму входять як ремонтні роботи, так і нові деталі. При цьому, вартість деталей в ремонтній калькуляції експерт [PERSON] брав із ліцензійної рекомендованої програми AUDATEX, як це передбачено Методикою. Відповідно до ст. 29 Закону Страховик відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу. Згідно висновку експерта [PERSON] вартість ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин становить 100\~220грн 20коп. Фактичні витрати [PERSON] на відновлення пошкодженого транспортного засобу "Renault Kangoo", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , склали 137\~952грн 69коп. Той факт, що позивач зміг відремонтувати автомобіль трохи дешевше, не може свідчити про наявність підстав для відмови у позові. Представник відповідача ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА" подав відзив, яким позов не визнав, зазначивши, що отриманий 29.06.2022р. пакет документів не був підписаний електронним цифровим підписом, відтак не мали для страховика юридичної сили. Позивач подав заяву на виплату страхового відшкодування шляхом перерахування її на рахунок ФОП [PERSON] , але не надав рахунку на оплату або акту виконаних робіт, з яких випливає, що цей ФОП буде ремонтувати пошкоджений автомобіль. Уточнити цю інформацію було неможливо, адже на телефонні дзвінки представник не відповідав. 25.10.2022р. страховик отримав електронною поштою від представника позивача адвоката Демарчук М. частину документів, без заяви на виплату страхового відшкодування, і в ньому була відсутні копія довіреності, видана [PERSON] на представництво інтересів позивача, підписана ЕЦП. Не визнає суму страхового відшкодування, зазначаючи, що згідно акту виконаних робіт вона становить 1347 952грн 69коп, а відтак з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,6057 сума до відшкодування становить 81\~735грн 88коп без франшизи в 2 000грн згідно полісу. Позивач подав відповідь на цей відзив, зазначивши, що у повідомленні про ДТП, отриманому страховиком, було зазначено місцезнаходження пошкодженого автомобіля на СТО ФОП [PERSON] , тому жодних перешкод для огляду експертом не було. Зазначає, що страховик в силу закону відшкодовує оцінену шкоду, а не реальні збитки. Вказав на те, що франшиза становить 1\~000грн, а не 2\~000грн, як то зазначає страховик. Ніяких звернень від ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» до потерпілого чи його представника стосовно надання додаткових документів не було. Строк виплати страхового відшкодування сплинув. Документи стосовно ДТП, направлені страховику засобами електронного зв`язку, містили як підпис, так і дату складання, завіряти їх додатково електронним підписом непотрібно. Сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. 28.06.2022р. на перехресті вул. Космічної та просп. Праці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Renault Kangoo", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , водієм та власником якого є позивач (а.с.67), та автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою від 02.09.2022р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.16). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номер [NUMBER] , застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» (далі - ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА") згідно полісу № АР/001224450, який діяв на дату ДТП, страховою сумою, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, в сумі 130 000грн, і франшизою в сумі 2 000грн (а.с.146). 29.06.2022р. представником позивача адвокатом Демарчук М.В. - засобами електронного зв`язку надіслав ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА" оригінал заяви на виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та інш. (а.с.13-15), отримані того ж дня, чого страховик не заперечує. Станом на 13.07.2022р. страховик не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Згідно висновку № 4507/22 від 29.07.2022р. експерта Дроздова Ю.В., вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля "Renault Kangoo", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 175\~916грн 49коп; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 100 220грн 20коп; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 91\~590грн 80коп (без урахування складової ПДВ). Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, складає: 100\~220грн 20коп (а.с.18-51). 29.09.2022р. представником позивача адвокатом Демарчук М.В. засобами електронного зв`язку направив ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА" заяву на оплату послуг експерта [PERSON] , квитанцію за сплату послуг експерта, оригінал висновку експерта Дроздова Ю.В., постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, рахунок з СТО ФОП [PERSON] (а.с.55) Сума страхового відшкодування не виплачена страховиком дотепер. Згідно акту № 40 від 21.11.2022р. прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), загальна вартість робіт становить 137 952грн 69коп (а.с.53), з яких позивачем сплачено 37 942грн (а.с.128-129). Відповідач [PERSON] виплатила позивачу 2\~000грн (а.с.106-107), і позивач отримання цих коштів не спростовує. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому, згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. При цьому з винної у ДТП особи стягується різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суду України від 02.12.2015р. у справі № 6-691цс15). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Наведене відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 522/15636/16-ц від 11.11.2019р. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини четвертої статті 12 ЦПК України суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження розміру завданої йому шкоди подано висновок № 4507/22 від 29.07.2022р. експерта Дроздова Ю.В., згідно якого вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля "Renault Kangoo", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 175 916грн 49коп; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством) - 100 220грн 20коп; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством) - 91 590грн 80коп (без урахування складової ПДВ); вартість матеріального збитку - 100 220грн 20коп; та акт № 40 від 21.11.2022р. прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого загальна вартість робіт з ремонту автомобіля становить 137 952грн 69коп. На спростування вищевказаних доказів відповідачами суду не було надано жодних доказів, не зважаючи на положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої відповідач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача. Враховуючи незгоду із визначеним позивачем розміром матеріальних збитків, відповідачі не була позбавлені можливості надати суду висновок експерта, складений на їх замовлення, як про це зазначено у ч. 1 ст. 106 ЦПК України. Відтак докази суми шкоди у встановлений законом спосіб спростовані не були. При цьому, при визначенні суми страхового відшкодування до стягнення, суд бере до уваги з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин та без урахування складової ПДВ, тобто 91\~590грн 80коп, виходячи з того, що, відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Отже, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. У зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Відтак без\~урахування франшизи,\~яка,\~згідно полісу,\~становить 2\~000грн,\~з ПрАТ\~"СК\~"ГРАВЕ\~УКРАЇНА"\~слід стягнути\~89\~590грн\~80коп\~страхового відшкодування\~та 2\~120грн\~витрат на\~послуги експерта\~(а.с.52),\~а з\~ [PERSON] \~як особи,\~винуватої у\~завданні збитків,\~на користь\~позивача різниці\~між фактичним\~розміром збитків\~та страховим\~відшкодуванням,\~в сумі\~36\~732грн\~49коп,\~згідно позовних\~вимог,\~адже,\~згідно п.3\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України "Про\~судове рішення" від 18.12.2009р., виходом за межі позовних вимог є задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд не має права виходу за межі позовних вимог. Суд відхиляє доводи про те, що фактично ремонтні роботи пошкодженого автомобіля позивача проведені не були, оскільки чинне законодавство не обумовлює можливість отримання відшкодування завданих матеріальних збитків фактом реального проведення ремонтних робіт та затрат потерпілої сторони на їх проведення. Крім того, ремонтні та відновлювальні роботи можуть бути проведені позивачем і після отримання відшкодування матеріальної шкоди з відповідачів. Відповідно до положень ст.ст. 22, 1192 ЦК України в порядку відшкодування шкоди потерпіла особа може заявити вимоги як про стягнення фактично понесених витрат на відновлення пошкодженого майна, так і витрат, необхідних для відновлення пошкодженого майна. Стосовно питання судових витрат сліз зазначити наступне. Позивачем понесені витрати: судовий збір (1 073грн 60коп (а.с.9), на правову допомогу (8\~000грн (а.с.78). Судовий збір слід стягнути пропорційно задоволеної до кожного з відповідачів суми вимог: з ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА" - 713грн 10коп, з [PERSON] 285грн 61коп. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача суду були надані: - копія договору про надання правової допомоги від 09.01.2023р., укладеного між Адвокатським бюро «Демарчук Миколи «Центр правовового врегулювання» та представником позивача згідно доручення (а.с.73-76); -\~додаток №\~1\~від 09.01.2023р.\~до цього\~договору,\~згідно п.1\~якого за консультацію правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно правових документів та реєстру судових рішень, вивчення та надання правової оцінки письмовим документам, наданим адвокату клієнтом; ??складання позовної заяви по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАт "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА", [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та франшизи; ??складання клопотання про витребування доказів; ??подання документів в суд позивач сплачує адвокату гонорар за надання професійної правничої допомоги, який складає фіксований розмір 8000грн (а.с.76); - акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с.77); - квитанція про сплату 8\~000грн гонорару (а.с.78). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідної до частин третьої-п`ятої, дев`ятої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини другої статті 141 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, визначені статтею 141 ЦПК України. Таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони. Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені постановах Великої Палати Верховного Суду з указаного процесуального питання, а також у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р., у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021р. у справі № 910/15621/19, у постанові від 28.06.2023р. у справі № 369/576/22 Касаційного цивільного суду тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. Тому стосовно заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Вивчення та надання правової оцінки письмовим документам, наданим адвокату клієнтом є невід`ємною частиною роботи щодо складання позовної заяви, а тому охоплюються саме витратами, понесеними на складання позову. Також не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI, подання документів в суд. Відповідно, здійснення вказаного виду роботи також не може бути відшкодовано як витрати на професійну правничу допомогу. Відтак, встановивши, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, оцінивши характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 6 000грн. Всього ж слід стягнути пропорційно задоволеної суми позовних вимог з ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА" - 3985грн 32коп, з [PERSON] 1596грн 22коп. Відтак позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial