Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

03.12.2021 р. Харківський міський центр зайнятості (далі: позивач) звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] (далі: відповідач) вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 9\~150, 35 грн. В обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач посилається на те, що відповідач під час перебування на обліку в центрі зайнятості у статусі безробітного з 04.06.2020 р. по 01.03.2021 р. перебував на обліку у ГУ ПФУ, де йому рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення від 03.02.2021 було призначено пенсію з 31.10.2020 р., а відтак за період з 31.10.2020 р. по 28.02.2021 р. відповідачем безпідставно отримано допомогу по безробіттю у розмірі 9\~150, 35 грн. Оскільки відповідач добровільно кошти не повернув, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. 13.12.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.09.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача Харківський обласний центр зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості. До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідач перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного з 04.06.2020 р. по 01.03.2021 р., про що свідчить заява відповідача про надання/поновлення статусу безробітного від 03.06.2020 р., заява відповідача про призначення/поновлення виплати допомоги по безробіттю від 03.06.2020 р., персональною карткою № [NUMBER] , рішення, прийняті територіальним органом щодо зареєстрованого безробітного, заявою відповідача від 01.03.2021 р. Управління пенсійного забезпечення відділу перерахунків пенсій № 1 Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області листом повідомила позивача про те, що 03.02.2021 р. було прийнято рішення про призначення відповідачу пенсії за віком від 31.10.2020 р. на підставі заяви від 26.01.2021 р. 11.08.2021 р. наказом Харківського міського центру зайнятості було прийнято рішення про вжиття заходів щодо повернення коштів виплачених відповідачу як допомога по безробіттю за період з 31.10.2020 р. по 28.02.2021 р. у сумі 9\~150, 35 грн. Зазначені обставини не спростовані відповідачем, відповідно до приписів ст. ст. 12, 76-83 ЦПК України. 13.08.2021 р. позивач звернувся до відповідача з листом-претензією про повернення коштів. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем коштів. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд доходить висновує: Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на час подачі заяви про надання статусу безробітної) статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону (п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Призначення та виплата допомоги по безробіттю на час подачі відповідачкою заяви про надання статусу безробітного здійснювалася центром зайнятості після звернення до центру особи, яка має право на таку допомогу, надання інформації (документів), які підтверджують право на отримання таких виплат, реєстрації безробітного та призначення виплат в порядку, передбаченому «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 та «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06 квітня 2020 року № 624. Згідно п.п. 1, 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п. 1 п. 30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792, п.п. 2 п. 1 глави V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06 квітня 2020 року № 624 реєстрація безробітного та виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі зайнятості особи (працевлаштування безробітного) або виконання оплачуваної роботи. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку (п. 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним). Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК у України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved