Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, в якій просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 109 989,01 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування\~позовних вимог\~ позивач посилається на те, що 29.04.2021 на перехресті площі Національної Гвардії та вул. Мала Гончарівська в м. Харкові\~відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ21099» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Prado» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Харкова 09.08.2021. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «МСК». Повідомив, що звернувся своєчасно до страховика, пошкоджений автомобіль не оглядався страховиком, розрахунок страхового відшкодування страховиком не проводився. Строк виплати страхового відшкодування сплив 25.08.2021, але страхового відшкодування позивач не отримав. Для визначення вартості матеріального збитку позивач звернувся до сертифікованого фахівця. Згідно звіту від 13.06.2021 № 26/05/2021Ч вартість матеріального збитку склала 112 489,01 грн. Франшиза за полісом страхування складає 2 500,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача 109 989, 01 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про порушення прав споживачів страхових послуг, стягнення страхового відшкодування залишено без руху. Надано строк для усунення вказаних недоліків. 31 липня 2023 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 20 липня 2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега гарант» про стягнення страхового відшкодування. Призначено судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року виправлено описку в ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року, у цивільній справі №639/3827/23 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, зазначивши в усьому тексті ухвали найменування відповідача як «Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та в описовій частині ухвали суду місцезнаходження відповідача як «[ADDRESS] ». В іншій частині ухвалу залишити без змін. Позивач в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про можливість розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як\~встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 29.04.2021 о 09 год. 00 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ21099» державний номер [NUMBER] у м. Харків, перех. площі Національної Гвардії та вул. Мала Гончарівська, не надав дорогу автомобілю «Toyota Prado» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі внаслідок чого допустив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями\~\~ [PERSON] порушив вимоги\~п.16.1 ПДР\~України, за що передбачена відповідальність за\~ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.08.2021 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.5). Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова ВС від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). Відповідно до частини 6\~статті 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про\~адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 8 цього ж Закону, страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно п. 22.1 ст.22 Закону України, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно Полісу №203253728 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.03.2021 відповідальність власника автомобіля\~ «ВАЗ21099» державний номер [NUMBER] ,\~була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, станом на дату ДТП, 130 000, 00 грн. Франшиза за полісом страхування складає 2 500,00 грн. (а.с. 10). Власником автомобіля Toyota Prado» державний номер [NUMBER] є [PERSON] . Як вказав позивач, він звернувся своєчасно до страховика, пошкоджений автомобіль не оглядався страховиком, розрахунок страхового відшкодування страховиком не проводився. Строк виплати страхового відшкодування сплив 25.08.2021, але страхового відшкодування позивач не отримав. Статтею 29 цього Закону визначено, що\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як зазначив позивач для визначення вартості матеріального збитку він звернувся до сертифікованого фахівця. Згідно звіту від 13.06.2021 № 26/05/2021Ч вартість матеріального збитку склала 112 489,01 грн. (а.с. 6-9). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Як вже було зазначено вище, відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З наданих суду документів вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «Міжнародна\~страхова компанія»\~ відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203253728, який на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди був діючим, а відтак підлягав виконанню. Отже, саме у страховика ТОВ «Міжнародна страхова компанія» виник обов`язок з виплати страхового відшкодування. З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність винного водія застрахована, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). Як вбачається з матеріалів справи, франшиза за полісом страхування складає 2 500,00 грн., страховий ліміт за шкоду заподіяну майну складає 130 000,00 грн. Позивач, в свою чергу, просить стягнути з відповідача 109 989, 01 грн. Враховуючи викладене, зміст наведених норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхового відшкодування у розмірі 109 989, 01 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved