Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с.2-4) в якому просить: - визнати незаконним та скасувати наказ директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №236 від 21.07.2023 в частині призупинення дії трудового договору з докером-механізатором комплексної бригади на навантажувальних-розвантажувальних роботах 1 класу першого вантажного району [PERSON] ; - стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (ЄДРПОУ 01125672) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.08.2023 по день ухвалення рішення суду; - стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (ЄДРПОУ 01125672) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюваний наказ є незаконними оскільки: Причиною видання зазначеного наказу, якою керувався директор ДП «МТП «Чорноморськ»», це наявність ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ. Тобто наказ є необґрунтований та не пов`язаний з абсолютною неможливістю надання роботодавцем та виконання ним роботи за своєю спеціальністю і кваліфікацією. Окрім того, директором порту відповідно до наказу за №102-К від 16.06.2023 «Про заходи в період воєнного стану» залишено працювати на підприємстві 380 працівників від загального штату порту, що суперечить основній умові для призупинення дії трудового договору, якою є одночасна абсолютна неможливість надання роботи та абсолютна неможливість виконання роботи у зв`язку з військовою агресією. Позивач надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.27). Відповідач був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи (а.с.110), однак в судове засідання не з`явився, але 01.11.2023 надав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі (а.с.28-32), мотивуючи тим, що рішення про призупинення дії трудового договору з позивачем є вимушеним заходом, оскільки через військову агресію Російської Федерації, ДП МТП «Чорноморськ» як наслідок цієї агресії не може забезпечити позивача роботою. Посилання позивача на відсутність передбачених законом умов для призупинення дії трудових договорів не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи. Представник третьої особи був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з`явився, але 06.11.2023 надав пояснення в яких просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.99-101). Суд вивчивши доводи позивача, пояснення відповідача та доводи третьої особи по справі, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач працює в ДП «МТП «Чорноморськ» докером-механізатором комплексної бригади на навантажувальних-розвантажувальних роботах 1 класу першого вантажного району (а.с.8). 21.07.2023 наказом директора порту за №236 з 01.08.2023 призупинено дію трудового договору з окремими працівниками порту, в тому й числі з позивачем [PERSON] , до припинення або скасування воєнного стану (а.с.9-10). Відповідно до змісту ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ, призупинення дії\~трудового договору\~-\~це тимчасове\~припинення роботодавцем\~забезпечення працівника\~роботою і\~тимчасове припинення\~працівником виконання\~роботи за\~укладеним трудовим\~договором у\~зв`язку із\~збройною агресією\~проти України,\~що виключає\~можливість обох\~сторін трудових\~відносин виконувати\~обов`язки,\~передбачені трудовим\~договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади. Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Таким чином, аналізуючи зазначену норму матеріального права, до основної умови для призупинення дії трудового договору є одночасна абсолютна неможливість надання роботи та абсолютна неможливість виконання роботи у зв`язку з військовою агресією. Відповідно до роз`яснень Міністерства економіки України в Листі за №4712-06/22838-09 від 09.05.2922, під абсолютною неможливістю надання роботодавцем та виконання працівником роботи слід розуміти: - знищення виробничої, організаційної, технічної можливості, засобів виробництва або майно роботодавця в результаті бойових дій; - їх функціонування є неможливим; - переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливе. Окрім того, зазначена норма матеріального права вимагає від роботодавця обов`язкового обґрунтування наказу (розпорядження), в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Причиною видання наказу від 21.07.2023 за №236 про призупинення дії трудового договору з окремими працівниками, якою керувався директор ДП «МТП «Чорноморськ»», це наявність ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ, таа закінченням строку дії «Ініціативи з безпечного транспортування агропродукції через Чорне море». Тобто незважаючи на посилання відповідача в наказі на ст.13 Закону та закінчення транспортування агропродукції через Чорне море, наказ є не обґрунтованим, носить формальний характер та не пов`язаний з абсолютною неможливістю надання відповідачем та виконання позивачем роботи за своєю спеціальністю і кваліфікацією. Окрім того, директором порту відповідно до наказу за №102-К від 16.06.2023 «Про заходи в період воєнного стану» залишено працювати на підприємстві 416 працівників від загального штату порту, в тому числі і портофлоту (а.с.11,13). Також суд бере до уваги, що управлінням інспекційної діяльності в Одеській області Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці у вересні місяці поточного року на Підприємстві здійснено позачерговий захід державного (нагляду) контролю з питань додержання законодавства про працю. Підчас заходів, встановлено не відповідність аналогічного наказу директора порту за №236 від 21.07.2023 «Про призупинення дії трудового договору з окремими працівниками ДП МТП «Чорноморськ», встановлено не відповідність зазначеного організаційно-розпорядчого документу діючому нормативно-правовому регламентуванню даного питання (а.с.103-107). Відповідно до ст.ст.3, 22, Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з ст.ст.14, 15 Закону, у межах своєї діяльності професійні спілки повинні максимально сприяти забезпеченню обороноздатності держави та забезпечувати громадський контроль за мінімальними трудовими гарантіями, передбаченими цим Законом. На період дії воєнного стану призупиняється дія\~статті 44\~Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та відповідні норми колективних договорів. Відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством. Порядок визначення і відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, у відповідності до вище зазначених норм матеріального права, враховуючи ті обставини, що під час воєнного стану профспілки позбавлені фінансових можливостей реалізації своїх соціальних програм для членів профспілок і їх родин, а призупинення дії трудового договору де-юре позбавляє працівників роботи та єдиного джерела існування, тому саме на Державу покладається зобов`язання забезпечити соціальні гарантії не нижче від прожиткового мінімуму встановленого законом для громадян з якими призупинено дію трудового договору, за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством. Адже, позбавлення засобів існування шляхом призупинення дії трудового договору на період дії військового стану, безпосередньо негативно впливає на людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку, права і свободу та їх гарантії, які визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю та є змістом і спрямованістю діяльності держави (ст.3 Конституції України). Відповідно до змісту ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними із засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права\~та повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. Таким чином, при застосуванні нормативно правового акту локальної дії, що стосується прав і обов`язків працівників, саме на роботодавця покладається обов`язок на доведення працівникам порядку та механізму відшкодування працівникам грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України. А тому, суд приходить до висновку, що відсутність в спірному наказі, в тому числі, доведення працівникам порядку та механізму забезпечення мінімальних соціальних гарантій у вигляді відповідного відшкодування працівникам грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, під час призупинення дії трудового договору, суперечить діючому нормативно-правовому регламентуванню та нормам прямої дії. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволеною в повному обсязі. Що стосується доводів відповідача викладених у відзиві на позов, то суд відноситься до них критично, адже вони не спростовують встановлені факти та докази на підставі яких суд прийшов до відповідних висновків. Відповідно до змісту ст.235 КЗпП України, У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Таким чином у відповідності до зазначеної норми матеріального права, порушені права працівника незаконними діями роботодавця (звільнення, переведення, відсторонення тощо) підлягають захисту шляхом їх поновлення та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно п.5 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за №100 від 08.1995р. зі змінами, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п.8 вищезазначеної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Так, відповідно до бухгалтерської довідки Форми 2 за червень та липень місяць 2023 року, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає: в червні 2023р. з/п 3911,20 грн., в липні 2023р. з/п. 3700,58 грн. Середньо місячна заробітна плата складає: (3911,20 + 3700,58) : 2 = 3911,20 грн. В червні 2023 року було 20,625 р/з, в липні 2023 року було 20,125 р/з, загальна кількість р/з складає: 40,75 р/з. (20,625+20,125). Середня кількість робочих змін складає: 20,375 р/з. (40,75:2). Середньоденний заробіток працівника складає: 3911,20 : 20,375 = 191,96 грн. Загальна кількість робочих змін за час вимушеного прогулу з 01.08.2023 по 21.11.2023 складає 75,13 р/з. ((20,375 х 3) + 14). Середній заробіток за час вимушеного прогулу: з 01.08.2023 по 21.11.2023 складає: 75,13 х 191,96 = 14421,95 грн. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 14421,95 грн. Статтею 141\~ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved