Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

19 жовтня 2023 року позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 липня 2019 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано в Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 50. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На теперішній час в сім`ї настали нестерпні умови для спільного проживання. Як наслідок в сім`ї перестало бути взаєморозуміння та поваги одне до одного, а відповідно і відносин характерних для подружжя. Подальше спільне проживання, збереження шлюбу вважає неможливим, це суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, сім`я існує формально, примирення з відповідачем неможливе. З огляду на викладене, просить позов задовольнити, шлюб між нею та [PERSON] розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позов визнав повністю не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані позивачкою докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приймаючи до уваги існуючі між сторонами відносини, причини розлучення, небажання [PERSON] зберігати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечитиме інтересам позивачки та їхніх спільної дитини. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 липня 2019 року Богородчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] та [PERSON] з 20 липня 2019 року перебувають в шлюбі, який було зареєстровано у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 50 (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, суд вважає, що позов може бути задоволено. Таким чином судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті й майнові права, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно припинити, шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені, судові витрати. На підставі викладеного, ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved