Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

У жовтні 2023 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2020 по 01.07.2023 у розмірі 9\~695,17 грн., за період з 01.12.2020 по 01.02.2022 суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 630,33 грн., три відсотки річних 228,67 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що в опалювальних сезонах 2019-2023 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Позивач надав теплову енергію, за яку відповідач не сплатила, отже не виконала свої зобов`язання, чим завдала позивачу матеріальну шкоду. Надіслана відповідачу досудова вимога (в порядку досудового врегулювання сплати боргу) №\~156-ф122 від 20.03.2023 залишилась без задоволення та відповіді. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Від представника 28.11.2023 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є\~суб`єктом\~господарської діяльності\~з постачання\~теплової енергії\~споживачам м.\~Миколаєва,\~в тому\~числі до\~житлового будинку\~ [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваних сезонів (а.с. 9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.11.2023 кім. 122, 123 в кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 18-19). Позивачем в спірний період була надана теплова енергія для опалення до будинку, в якому розташовані кімнати, які належать відповідачу. На ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначена норма закону зобов`язує споживачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.03.2018 у справі 401/710/15-ц. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачам послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинна за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. Проте відповідач отримані послуги в повному обсязі не оплатила. За період з 01.11.2020 по 01.07.2023 виникла заборгованість в розмірі 9 695,17 грн., за період з 01.12.2020 по 01.02.2022 нараховано суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 630,33 грн., три відсотки річних 228,67 грн. В березні 2023 року відповідачу було надіслано попередження (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) № 156-ф122 про оплату боргу, який утворився станом на 20.03.2023, яке відповідачем виконано не було (а.с. 10). Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2023 по справі № 489/2031/23 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (а.с. 6). Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд;\~власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, відповідно він є боржниками у зобов`язальних правовідносинах з ПрАТ «Миколаївька теплоелектроцентраль». Враховуючи, що позивачем доведено заявлений у позові розмір заборгованості, який утворився через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати спожитих послуг, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved