Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

20.03.2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за ставкою 3% річних та інфляційних втрат за період з 10.05.2017 року по 20.02.2023 року у розмірі 42 294 грн. 00 коп., сплаченого судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп., судових витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2016 року по справі № 333/599/17 позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з кредитною лінією задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 005-07238-02014 від 02.04.2013 року у розмірі 42 318 грн. 85 коп. Так, 15.04.2020 року були проведені електроні торги по лоту № GL3N015725, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором № 005-07238-02014 від 02.04.2013 року, укладеними між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] . За результатами проведення електронних торгів по лоту № GL3N015725 було оголошено переможцем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», що підтверджується протоколом електронних торгів від 15.04.2020 року. Так, 27.04.2020 року на виконання умов проведення електронних торгів по лоту № GL3N015725 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» перерахувало на платіжні реквізити АТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 2 309\~690,00 грн. з призначенням платежу: «За придбання активів згідно з протоколом UA-EA-2020-03-23-000011-b від 15.04.2020 року лот № № GL3N015725», що підтверджується платіжним дорученням № 270 від 27.04.2020 року. 28.04.2020 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів аукціону між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2233/К. Відповідно до Додатку № 1 до Договору по відступлення прав вимоги № 2233/К Банк АТ «Дельта Банк» відступив (передав права вимоги) новому кредитору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 005-07238-02014 від 02.04.2013 року. Тож, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» є правонаступником АТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 005-07238-02014 від 02.04.2013 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Оскільки вищезазначене рішення не є виконаним, позивач звернувся із позовом про стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості, що підлягає стягненню за рішенням суду та інфляційних втрат. Ухвалою суду від 20.03.2023 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав клопотання, в якому просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Ухвалою суду від 17.11.2023 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2016 року по справі № 333/599/17 позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з кредитною лінією задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 005-07238-02014 від 02.04.2013 року у розмірі 42318 грн. 85 коп. (а.с. 7). 15.04.2020 року були проведені електроні торги по лоту № GL3N015725, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором № 005-07238-02014 від 02.04.2013 року, укладеними між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] . За результатами проведення електронних торгів по лоту № GL3N015725 було оголошено переможцем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», що підтверджується протоколом електронних торгів від 15.04.2020 року (а.с. 8). Так, 27.04.2020 року на виконання умов проведення електронних торгів по лоту № GL3N015725 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» перерахувало на платіжні реквізити АТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 2 309\~690,00 грн. з призначенням платежу: «За придбання активів згідно з протоколом UA-EA-2020-03-23-000011-b від 15.04.2020 року лот № № GL3N015725», що підтверджується платіжним дорученням № 270 від 27.04.2020 року. 28.04.2020 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів аукціону між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2233/К (а.с. 9-11). Відповідно до Додатку № 1 до Договору по відступлення прав вимоги № 2233/К Банк АТ «Дельта Банк» відступив (передав права вимоги) новому кредитору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 005-07238-02014 від 02.04.2013 року (а.с. 12). Тож, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є правонаступником АТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 005-07238-02014 від 02.04.2013 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи вищевикладені обставини, вбачається, що тривале невиконання судового рішення та довготривале зволікання відповідачем щодо виконання судового рішення (справа № 484/4048/17) спричиняє позивачу майнову шкоду, оскільки фактично позивач позбавлений права користуватися коштами для власних цілей. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача складає 42\~294,00 грн., яка складається з: заборгованість за ставкою 3% річних та інфляційних втрат за період з 10.05.2017 року по 20.02.2023 року (а.с. 16). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень статей 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач та не направив суду жодних заперечень щодо позовних вимог. При таких обставинах суд вважає вимоги обґрунтованими, доведеним та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5, ч. 6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Стороною відповідача не подано заяву про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 року (а.с. 18-21), додаткова угода № 6 від 01.12.2022 року (а.с. 22), акт прийому-передачі від 01.12.2021 року (а.с. 23), додаток № 4 до договору про надання правової допомоги від 20.02.2023 року (а.с. 24), квитанція № 10228 від 23.02.2023 року (а.с. 25). Суд вважає, що за таких обставин позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2\~500,00 грн., відповідачем не доведено неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката (складність справи, обсяг виконаних робіт, ціна позову), тому вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved