Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючого документа). В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] після смерті якої залишилося спадкове майно, з метою оформлення своїх спадкових прав заявник звернувся до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Новицької О.В., спадкове майно яке заявник успадкував після померлої матері складається із житлового будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.08.2023 року на замовлення заявника ПП ПБТІ «Інвентаризатор» виготовлено технічний паспорт на вищевказаний будинок, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику було відмовлено, у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця, яке у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Просить встановити факт належності свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок [PERSON] , яка померла [INFO] , так як встановлення даного факту необхідно для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та його представника, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій справу просила розглянути без участі її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 05.03.1990 року виконавчим комітетом Артемівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Чутівської районної Ради народних депутатів №298 від 30.11.1989 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Артемівською сільською радою Чутівського району Полтавської області від 13.07.1992 року, актовий запис №73, [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] батьками записані, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). Постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Новицької О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31/191 від 19.09.2023 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом, у зв`язку з тим, що у прізвищі спадкодавця із спадкоємцем, а саме у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок та у довідці ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» власником значиться « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть зазначена « [PERSON] », тобто довести належність житлового будинку померлій [PERSON] на підставі поданих документів є неможливим (а.с.11). Згідно виписки з погосподарської книги №11 за 1986-1990 роки головою домогосподарства по [ADDRESS] була [PERSON] , 1927 року народження, разом з нею проживав син - [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, помилка допущена при видачі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, не дозволяє заявнику розпоряджатись своїм майном та оформити належним чином свої права. Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу заявнику, неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Про обґрунтованість вимог заявника свідчать тотожність запису прізвища, імені, по-батькові, в документах, котрі стосуються особи [PERSON] , а саме в свідоцтві про народження заявника, свідоцтві про смерть, в яких запис прізвища, імені та по-батькові [PERSON] співпадає з записами у правовстановлюючому документі, з приводу встановлення факту належності якого він звернувся до суду, за винятком неправильного запису прізвища, яку заявник обґрунтовує помилкою органу, який видавав цей правовстановлюючий документ, що дає зробити висновок про належність цього документу одній і тій же особі. Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] , видане виконавчим комітетом Артемівської сільської Ради народних депутатів, 5 березня 1990 року на ім`я [PERSON] , в дійсності належить [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved