Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] за участі третьої особи Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року по справі № 755/533/23 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, оскільки останній керуючи транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не скористався допомогою сторонніх осіб та здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого обидва транспортні засоби та садовий майданчик отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. 04 січня 2023 року за № 12023100040000031 до ЄДРДР внесено відомості за ч. 1 ст. 289 КК України стосовно відповідача. Згідно письмових пояснень відповідача, відібраних у рамках зазначеного кримінального провадження, останній визнав обставину пошкодження належного позивачу транспортного засобу через необережність. Згідно висновку експерта вартість матеріального збитку, завдана позивачу 105 460,03 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 113 408, 66 грн, яка складається із вартості матеріального збитку, завданого автомобілю у розмірі 105 460,03 грн, витрат, понесених за послуги авто-евакуатора у розмірі 5 899,50 грн та витрат зі сплати послуг штраф майданчику у розмірі 2 049,13 грн. Крім того просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 29 березня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 07 липня 2023 року залучено до участі у справі третіми особами Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», та Державне підприємство "Дослідне виробництво Інституту хімії високомолекулярних сполук НАН України». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач є власником транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 13-16, 18) та її цивільно-правову відповідальність застраховано у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с.88а). 04 січня 2023 року за № 12023100040000031 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України про те, що 31 грудня 2022 року, приблизно о 21.00 год за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 48, [PERSON] незаконно заволодів автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу (а.с.20). Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року по справі № 755/533/23 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 3 400 грн. Згідно постанови [PERSON] , 31 грудня 2022 року, о 19 годині 40 хв, у м. Києві по вул. Харківське Шосе (територія інститут хімії НАН України), керуючи транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не скористався допомогою сторонніх осіб та здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого обидва транспортні засоби та садовий майданчик отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце дорожньо-транспортної пригоди залишив (а.с. 26-27). Згідно письмових пояснень відповідача від 28 січня 2021 року, відібраних у рамках кримінального провадження № 12023100040000031 від 04 січня 2023 року, останній зазначив, що працює у ДП «Інститут хімії» охоронцем, та 31 грудня 2022 року йому було ввірено ключі від автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] , на зберігання. Через те, що відповідач змерз на вулиці, він вирішив сісти до автомобіля погрітися, однак, не маючи навичок водіння та обізнаності щодо технічної роботи авто, почав натискати на кнопки та ввімкнув коробку передач, що спричинило рух автомобіля вперед та назад та внаслідок чого він здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем Renault. Відповідач зазначив, що в його діях не було умислу на заволодіння транспортним засобом, однак він пошкодив транспортний засіб Renault через необережність та відсутність навичок водіння (а.с. 21-22). Постановою слідчого Слідчого відділу Дніпровського Управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 31 січня 2023 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12023100040000031 у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Постанову мотивовано неможливістю доведення умислу [PERSON] на заволодіння автомобілем (а.с. 23-25). Згідно висновку експерта № CE-19/11-23/929-АВ від 25 січня 2023 року за результатами проведеної в рамках кримінального провадження № 12023100040000031 від 04 січня 2023 року, середня ринкова ціна автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 31 грудня 2022 року становила 435 170 грн, ринкова вартість автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 31 грудня 2022 року становила 365 451,33 грн; вартість матеріального збитку, завдана потерпілому власнику автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] в результаті вчинення кримінального правопорушення станом на 19 січня 2023 року складає 105 460,03 грн (а.с. 28-48, 49-71). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 113 408, 66 грн, яка складається із вартості матеріального збитку, завданого автомобілю у розмірі 105 460,03 грн, витрат, понесених за послуги авто-евакуатора у розмірі 5 899,50 грн та витрат зі сплати послуг штраф майданчику у розмірі 2 049,13 грн. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано матеріальних збитків. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» скористався процесуальним правом подачі пояснень на позовну заяву, в яких зазначив, що страховиком не відшкодовується страхувальнику шкода, яка заподіяна забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Представник третьої особи Державного підприємства "Дослідне виробництво Інституту хімії високомолекулярних сполук НАН України" не скористався процесуальним правом подачі пояснень на позовну заяву. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а саме, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. З досліджених судом доказів убачається підтверджена наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою позивачу матеріальною шкодою. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин. Проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, суд доходить висновку, що завдані позивачу матеріальні збитки повинні бути відшкодовані, виходячи із висновку експерта № CE-19/11-23/929-АВ від 25 січня 2023 року, яким визначено вартість матеріального збитку у розмірі 105 460,03 грн. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, понесених за послуги авто-евакуатора у розмірі 5 899,50 грн та сплати послуг штраф майданчику у розмірі 2 049,13 грн не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю, оскільки з квитанцій про перерахування вказаних коштів (а.с. 72,73) не вбачається, що кошти були перераховані саме позивачем та не вбачається підстав для їх перерахування. Інших доказів на підтвердження понесення вказаних витрат позивачем не надано, чим не виконано вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості. Суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу. При визначенні розміру відшкодування,

Outcome: partial