Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Позивачем вказано, що 13 лютого 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON] . [INFO] у них народився син - [PERSON] , а [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.07.2022 року у справі за № 536/584/22 шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Після припинення шлюбних відносин у 2022 році між ними було досягнуто усної домовленості, що діти залишаться проживати з ним. Таким чином, з 2022 року діти постійно проживають разом з ним. Відповідач не бере участі ні у вихованні, ні в матеріальному утриманні дітей. Відповідач фактично не спілкується з дітьми та фактично втратила будь-який інтерес до дітей. Позивач працює на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду цеху виробництва технічного вуглецю у ПАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» з 04.06.2021 р. та має постійний дохід. На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким: - визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Від відповідача надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Водночас підтвердила факт постійного проживання спільних дітей разом з позивачем. Позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти визначення місця проживання дітей разом із [PERSON] не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить такого висновку. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 13 лютого 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON] . Сторони по справі мають спільних дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області від 14.08.2015 року, актовий запис № 17; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області від 24.04.2016 року, актовий запис № 393. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.07.2022 року у справі за № 536/584/22 шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Після припинення шлюбних відносин у 2022 році між ними було досягнуто усної домовленості, що діти залишаться проживати з позивачем. Таким чином, з 2022 року діти постійно проживають разом з ним. Згідно Акту № 5 від 17.01.2023 року неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно довідки № 3 від 07.04.2023 р. позивач працює на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду цеху виробництва технічного вуглецю у ПАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» з 04.06.2021 р. та має постійний дохід. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Положеннями ст. 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Положеннями ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними» може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позову, суд вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] [INFO] разом з батьком. Водночас суд вважає, що вимога щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки оскільки досяг чотирнадцятирічного віку та має право вибору, з ким із батьків проживати.

Outcome: partial