Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.11.2023 року відкрито провадження в справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони у справі повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 7). Сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 8). Домовленості про участь відповідача в утриманні дитини сторони не досягли. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд бере до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку. Відповідач не надав суду будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй належні умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Відповідно до ч.1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, досліджені докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved