Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

19.07.2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Деркач Інни Володимирівни, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №НРК 134395, вчинений 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованим в реєстрі за №219476, яким стягнуто з нього, [PERSON] , на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості в сумі 24348,82 грн.; стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 28 січня 2008 року [PERSON] уклав з Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» кредитний договір №236/12/08-ПК, відповідно до умов якого отримав кредит в сумі 12000,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,4% на місяць, строком до 15.01.2010 року. Кредитний договір не був нотаріально посвідчений. Обов`язки щодо повернення кредиту та сплати відсотків [PERSON] виконав. 05.06.2015 року НБУ ухвалив рішення про ліквідацію банку. У лютому 2022 року [PERSON] дізнався, що його банківська карта заблокована на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Деркач О.І. від 07.12.2021 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №67788964, відкритому на виконання виконавчого напису, вчиненого 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості в сумі 24348,82 грн. за зазначеним кредитним договором. В подальшому арешт з банківської карти був знятий у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та відсутності на рахунку коштів, розмір яких перевищує 100000,00 грн. У травні 2023 року арешт коштів на грошові кошти був поновлений приватним виконавцем. На усне звернення [PERSON] приватний виконавець пояснила, що він зобов`язаний сплатити заборгованість за кредитним договором в сумі, визначеній в виконавчому напису, а також всі понесені нею витрати. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом 23.06.2021 року, в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріусом. Вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, оскільки не визнається ним в повному обсязі. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватися до даного кредитного договору, оскільки п.2 Переліку з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. [PERSON] також не отримував повідомлення від нових кредиторів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин до суду було подано позов про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 20.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від його представника адвоката Скиби В.В. надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не звертався з заявою про відкладення розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки та відзив на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 31.12.2021 року №1920/6 припинена діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. з 31.12.2021 року. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Деркач І.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача, а також третіх осіб, на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З письмових матеріалів вбачається, що 28 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №236/12/08-ПК, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 12000,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,4% на місяць, строком до 15 січня 2010 року. 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №219476, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №236/12/08-ПК від 28.01.2008 року, укладеним із Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого відповідно до договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», правонаступником якого відповідно до договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 14.04.2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», на користь останнього заборгованість за період з 10.02.2019 року по 22.06.2021 року в сумі 24298,82 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5558,91 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 18739,91 грн. та плати за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 24348,82 грн. На виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Деркач І.В. 07 грудня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67788964, постанову про арешт коштів боржника, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанови про стягнення з боржника основної винагороди. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні договори відступлення права вимоги за кредитним договором, укладені між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент», письмові повідомлення, направлені [PERSON] про відступлення прав вимоги, підтвердження отримання позивачем зазначених вище вимог. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Крім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалися між [PERSON] та ТОВ «Брайт Інвестмент» жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлень-вимог про наявність такої заборгованості та повідомлень про зміну кредиторів. Не додано розрахунок заборгованості, що унеможливлює встановлення часу її виникнення, а відповідно унеможливлює перевірку звернення до нотаріуса в межах строку позовної давності. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки нотаріусу не надано жодних підтверджень щодо наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, щодо наявності у відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» прав стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №236/12/08-ПК, укладеним 28.01.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний Банк «Надра», щодо стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, визначеної законом, і цей договір не посвідчений нотаріусом, тому суд приходить до висновку, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не мав документів на підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Брайт Інвестмент». А тому оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Суду не подано інформацію про заміну стягувача ТОВ "Брайт Інвестмент" у виконавчому провадженні ВП №67788964, яке постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Деркач І.В. відкрито для примусового виконання оскарженого виконавчого напису №219476, вчиненого 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Від позивача не надходило заяви про заміну відповідача. А тому відповідно до ст.51 ЦПК України, суд вважає належним відповідачем саме ТОВ "Брайт Інвестмент". До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України). Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладене, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача ТОВ «Брайтінвестмент» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. та на користь позивача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Outcome: approved