Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

25 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Магдалинівської селищної ради, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Солодовника Вікторія Володимирівна, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON] . Після смерті сестри відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок не зареєстровано, земельна ділянка площею 0,0720 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2021 року. З метою прийняття спадщини позивач звертався до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу та отримав відмову від 31.07.2023 року у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 31,0 кв.м., житловою площею 15.1 кв.м, А1- 1- житловий будинок, а2 - прибудова, Б- сарай, В вхід в погріб, ПГ погріб, в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] . Ухвалою від 29 серпня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року витребувано від приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Солодовник В.В. копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 08.11.2023 року закрито підготовче провадження та цивільна справа призначена до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Магдалинівської селищної ради у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Рішення просить прийняти згідно вимог Закону. (а.с.36). Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на виконання ухвали суду надала копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, (а.с.7) Померла [PERSON] є рідною сестрою позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,135 СК України. (а.с. 8,6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2021 року позивач [PERSON] отримав спадщину після [PERSON] , яка складається з земельної ділянки площею 0,0720 га в межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель. (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником земельної ділянки, площею 0,072 га на підставі свідоцтва про право на спадщину, є [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки КП «Новомосковське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради» від 05.07.2023 року № 315/02-23 право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] в КП «Новомосковське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради» не зареєстровано. (а.с.11). Згідно постанови приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу від 31.07.2023 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки не підтверджується належність їй спадкового майна, а саме: житлового будинку, господарських будівель, споруди, [ADDRESS] . (а.с.13), Згідно технічного паспорту житлового будинку садибного типу 05.07.2023 року виготовлено паспорт на замовлення [PERSON] (а.с.14-26) На виконання ухвали суду від 27.09.2023 року надано копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 47-93), з якої вбачається, що спадкоємцем після померлої [PERSON] є позивач [PERSON] . В силу положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, отже, спадкування на належне спадкодавцю майно здійснюється за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1271 ЦК України\~спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що спадкоємцем другої черги за законом після смерті\~ [PERSON] \~є позивач [PERSON] (брат спадкодавця). Спадкоємці першої черги відсутні. Згідно ст. 328 ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час відкриття спадщини, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно ч. 2, 4 ст. 15 Закону України, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 17 жовтня 2013 року № 868 , в редакції на час відкриття спадщини, передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. Державна реєстрація права власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення проводиться незалежно від того, чи зареєстроване право власності на житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, в яких вони розташовані. Пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено перелік документів який потрібен подати заявник, крім документа, що підтверджує виникнення речового права на нерухоме майно, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об`єкт нерухомого майна, в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів підтверджуючих, що за життя [PERSON] , нею в установленому законом порядку було оформлено право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в смт. Магдалинівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. В судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. У відповідності з вимогами ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір за подачу позову покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 825,87 грн., враховуючи приписи ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України та те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на позивача.

Outcome: dismissed