Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом до відповідачки, свої вимоги мотивують тим, що рішенням Сокальського районного суду від 02.03.2021р. в справі №454/158/21 визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] загальною площею 94,1м.кв., з якої житлова 57м.кв., та який складається із кімнат і приміщень: 1-7 площею 24м.кв., 1-6 площею 18,8м.кв., 1-5 площею 13м.кв., 1-8 площею 8м.кв., 1-9 площею 14,2м.кв., 1-10 площею 5,1 м.кв., 1-12 площею 9,4м.кв., 1-11 площею 1,8м.кв., а також земельну ділянку кадастровий номер (4624884600:09:005:1111) для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1903га. із визначенням часток: за [PERSON] визнано право на 3/12 частину будинковолодіння та земельної ділянки; [PERSON] право на 5/12 частину будинковолодіння та земельної ділянки; [PERSON] визнано право на 2/12 частину будинковолодіння та земельної ділянки; [PERSON] визнано право на 2/12 частину будинковолодіння та земельної ділянки. На підставі вказаного рішення суду приватним нотаріусом Сироїд Г.І. зареєстровано право власності та видано витяги із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у частках як вказано в рішенні суду. Зазначають, що в будинку на даний час проживуть всі перелічені співвласники. [PERSON] в будинку проживала рідко, однак на даний час почала постійно проживати у спільному будинку та у зв`язку із чим виникли непорозуміння щодо порядку користування житлом. Спільного рішення щодо порядку користування [PERSON] будинком сторони не можуть досягти, а тому змушені звертатися до суду. Зазначають, що із технічного паспорту будинковолодіння по [ADDRESS] таке складається з: житлового будинку (позначений літерами А1-2 та А2-2), підвал (пд), прибудова (а3) та вхід у підвал (а4) - це одна цілісна будівля, загальною площею (299,2м2); господарська будівля з літнью кухнею та гаражем (позначена Б1-2) яка складається із коридору 4,6 м2, кімнати 21.6 м2, кухні 5.6 м.2, кімнати 23,5 м.2, санвузла 4,2 м.2, підсобних приміщень 39,9 м2 та 9,2 м.2, кладових 10,3 м.2 та 9,2 м2, гаражу 41,0 м2, та мансардний поверх на якому знаходиться кімната площею 34,5м.2, коридор площею 10,8м.2, кладова 13,8 м.2, та кімната площею 43,8м.2. Всього площа будівлі 272м.2. Зазначають, що на даний час відповідачка [PERSON] проживає у літній кухні позначеній літерою Б1-2 в якій є 4 житлові кімнати санвузол та кухня. Позивачі проживають у будинку позначений літерами А1-2 та А2-2. Такий порядок користування будинковолодінням позивачів влаштовує, однак не влаштовує відповідачку. Звертають увагу на те, що площа яку на даний час займає відповідачка [PERSON] є набагато більшою ніж та, що належить їй по закону. Позивачам взагалом на праві власнсоіт належить 10/12 частин вказаного будиноковолодіння, що становить 83,3% ( [PERSON] - 3/12, [PERSON] 5/12 та [PERSON] 2/12) та відповідачці [PERSON] належить 2/12 частин будинку, що складає 16,7% . Загальна площа будинковолодіння котрими користуються сторони становить 571м2 (299 м2 будинок) та господарські будівлі, літня кухня із гаражем (площа 272м2). Зазначають, що погоджуються виділити відповідачці [PERSON] частину літньої кухні (що позначена в технічному паспорті під літерою Б1-2) в якій знаходяться приміщення: 1. Коридор площею - 4,6м.2, 2. Кімната площею - 21,6 м.2, 3. Кухня площею - 5,6 м.2, 4. Кімната площею - 23,5м2, 5. Санвузол площею 4,2 м2, 7. Підсобне приміщення - 9,2м.2, та мансардний поверх цього приміщення 11. Кімната площею, 34,5м.2. Вказані приміщення у літній кухні є житловими, мають підведені комунікації та опалення. Тобто жодні права відповідачки не будуть порушуватись. Просять суд визначити порядок користування житловим приміщенням - будинковолодінням, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а саме виділити [PERSON] у користування наступні приміщення літньої кухні, що позначена в технічному паспорті літерою Б1-2 : приміщення 2 площею 21.6. м.кв. (житлова кімната), приміщення 4 площею 23.5 м.кв. (житлова кімната), приміщення 11 площею 34,5 м. кв. (житлова кімната), приміщення 7 площею 9,2 м.кв. (підсобне приміщення), приміщення 3 площею 5,6 кв.м. (кухня), приміщення 5 площею 4.2. м.кв. (санвузол), приміщення 1 площею 4.5. м.кв. (коридор), приміщення 4 площею 23.5. м.кв. (кімната). Всі інші приміщення вказаного будинковолодіння залишити у користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник позивачів - адвокат Огорілко Ю.В. в судове засідання не прибув, надав суду клопотання у якому просив розгляд справи проводити у його та позивачів відсутності,позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, не повідомила суд про причину своєї неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник позивачів у поданому клопотанні не заперечив проти такого порядку вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Дослідженою копією рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02.03.2021р. в справі №454/158/21 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Сокальської міської ради про визнання права власності, встановлено, що таким позовні вимоги задовольнити та визнано за [PERSON] (іпн. [NUMBER] ), [PERSON] (іпн. [NUMBER] ), [PERSON] (іпн. [NUMBER] ), [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] загальною площею 94,1м.кв., з якої житлова 57м.кв., та який складається із кімнат і приміщень: 1-7 площею 24м.кв., 1-6 площею 18,8м.кв., 1-5 площею 13м.кв., 1-8 площею 8м.кв., 1-9 площею 14,2м.кв., 1-10 площею 5,1 м.кв., 1-12 площею 9,4м.кв., 1-11 площею 1,8м.кв., а також земельну ділянку кадастровий номер (4624884600:09:005:1111) для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1903га. із визначенням часток наступним чином, за [PERSON] визнати право на 3/12 частину будинковолодіння та земельної ділянки, [PERSON] право на 5/12 частину будинковолодіння та земельної ділянки, [PERSON] визнати право на 2/12 частину будинковолодіння та земельної ділянки, [PERSON] визнати право на 2/12 частину будинковолодіння та земельної ділянки. Із копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2023р. приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. на підставі вищевказаного рішення суду проведено державну реєстрацію прав власності сторін на належні їм частки будинковолодіння. Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу, що знаходиться в [ADDRESS] , який виготовлений КПЛОР «Червоноградське МБТІ» 14.10.2022р., встановлено, що такий складається з: житловий будинок (літери А1-2, А2-2), підвал (пд), прибудова (а3) та вхід у підвал (а4) - це одна цілісна будівля, загальною площею (299,2м2); господарська будівля з літньою кухнею та гаражем (літера Б1-2), що складається із коридору 4,6 м2, кімнати 21.6 м2, кухні 5.6 м.2, кімнати 23,5 м.2, санвузла 4,2 м.2, підсобних приміщень 39,9 м.2 та 9,2 м.2, кладових 10,3 м.2 та 9,2 м.2, гаражу 41,0 м.2, та мансардний поверх на якому знаходиться кімната площею 34,5м.2, коридор площею 10,8м.2, кладова 13,8 м.2, та кімната площею 43,8м.2. (Всього 272м.2). Відповідно до дослідженого рішення суду позивачам належать [PERSON] - 3/12, [PERSON] 5/12 та [PERSON] 2/12 частки будинковолодіння, що становить взагалом - 10/12 частин та становить 83,3%. Відповідачці [PERSON] належить 2/12 частин будинку, що складає 16,7% . Із відомостей, що містяться у технічному паспорті на спірний будинок, загальна площа будинковолодіння становить - 571м.2 (299 м.2 будинок) та господарських будівель, літньої кухні з гаражем (272м.2). Згідно розрахунку позивачам належить 475,64 м.2 будинковолодіння, а відповідачці 95,36м2. Відповідно до змісту позовної заяви, відповідачка [PERSON] проживає у літній кухні, у якій є 4 житлові кімнати санвузол та кухня. Позивачі проживають у будинку, проте, такий порядок користування будинковолодінням не влаштовує відповідачку. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з вимогами ст. 317, ч.3 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, відповідно до ст. 355 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Тобто, співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. При цьому поняття реальної частки, зокрема, може застосовуватися відповідно до ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників мас право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін можу бути виділено окрему частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. Також відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власності, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15, поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Зокрема, відповідно до висновку Верховного Суду України у постанові від 03.04.2013 року у справі N 6-12цс13, норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників та не впливає на право та можливість розпорядження саме належною часткою у праві власності. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 23.10.2019 року (справа № 523/1103/18) та від 18.03.2020 року (справа № 405/3475/15-ц). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення порядку користування будинковолодінням підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі, відповідають частці у спільному майні сторін та такий встановлений порядок не призведе до порушення житлових прав його співвласників. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved