Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 15.09.2023 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернулась адвокат Кока В.А. з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за Договором позики від 15.05.2023 року на загальну суму 15128,80 доларів США, з яких: 15000 доларів США - основної суми боргу, 128,8 доларів США - 3% річних від простроченої суми. 24.10.2023 року ухвалою суду провадження по справі відкрито. Ухвалою суду\~від 02.11.2023 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. 27.11.2023 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача. 27.11.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначив, що визнає позов у повному обсязі. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 15.05.2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США. На підтвердження цього [PERSON] була надана розписка від 15.05.2023 року. У встановлений договором позики термін [PERSON] гроші не повернув, чим ухилився від виконання свого зобов`язання. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначив, що визнає позов у повному обсязі. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до Розписки від 15.05.2023 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму в розмірі 15000,00 доларів США та зобов`язався повернути кошти в повному обсязі своєчасно до 01.06.2023 року /а.с.9/. 18.08.2023 року на адресу відповідача [PERSON] адвокатом Кока В.А., яка діє на представництво інтересів позивача [PERSON] , була направлена пропозиція щодо досудового врегулювання спору /а.с.12-21/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що 15.05.2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження чого суду надано належним чином посвідчену копію власноручно написаної відповідачем розписки. Судом встановлено, що до теперішнього часу умови договору щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав. Вказані обставини в повному обсязі визнані відповідачем [PERSON] в заяві від 27.11.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому суд погоджується з наведеним стороною позивача розрахунком 3% річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору сума належного до сплати судового збору за позовні вимоги майнового характеру підлягає стягненню з відповідача на користь держави. VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved