Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування вимоги за позовом вказала, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишився заповіт на ім`я позивачки, складений [PERSON] 05 лютого 2008 року. Позивачка повинна була звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у зв`язку з початком широкомасштабної агресії проти України вимушена була виїхати з постійного місця проживання в м.Харкові до м.Львова. Перед початком війни [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , завагітніла і [INFO] народила доньку [PERSON] . Чоловік позивачки [PERSON] з 01.10.2022 року зарахований до складу Державної прикордонної служби України, де і перебуває до цього часу, постійно змінюючи місце своєї дислокації. Інших родичів, на кого б вона могла залишити маленьку дитину для вирішення питань про прийняття спадщини у позивачки немає. Наявність маленької дитини, віддаленість м. Львова від м. Харкова та перебування її чоловіка на службі, не дозволили [PERSON] вчасно звернутися з відповідною заявою за місцем відкриття спадщини. А приїхати до м. Харкова для вирішення питань щодо прийняття спадщини позивачці вдалося лише на початку березня 2023 року. 03.03.2023 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Козелько Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Проте державним нотаріусом Козелько Т.М. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки позивачкою пропущено строк для подання відповідної заяви. Позивачка вважає, що в неї були об`єктивні перешкоди для своєчасної подачі відповідної заяви, та вважає, що існують поважні причини для надання їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 06 вересня 2023 року підготовче засідання по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Захаров О.С. в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили суд розглядати справу у їх відсутність. Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, правом на подання відзиву на позов не скористався. Третя особа - Державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, у висновках покладалась на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовну вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після смерті спадкодавця залишився заповіт, складений [PERSON] 05 лютого 2008 року на ім`я позивачки, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської нотаріальної контори Козелько Т.М. за реєстровим № 3-358 (а.с.10). 02 лютого 2022 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16). [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України позивачка вимушена була виїхати з постійного місця проживання в м. Харкові до м. Львова, про що свідчить відривний талон про реєстрацію місця перебування від 08.03.2022 року (а.с.6). Чоловік позивачки, [PERSON] з 01.10.2022 року зарахований до складу Державної прикордонної служби України, де і перебуває до цього часу, постійно змінюючи місце своєї дислокації (а.с.7). Інших родичів, на кого б вона могла залишити маленьку дитину для вирішення питань про прийняття спадщини у позивачки немає. Наявність маленької дитини, віддаленість м. Львова від м. Харкова та перебування її чоловіка на службі, не дозволили [PERSON] вчасно звернутися з відповідною заявою за місцем відкриття спадщини. А приїхати до м. Харкова для вирішення питань щодо прийняття спадщини позивачці вдалося лише на початку березня 2023 року. 03.03.2023 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Козелько Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Проте постановою державного нотаріусу Козелько Т.М. від 03.03.2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки позивачкою пропущено строк для подання відповідної заяви (а.с.11-12). Суд вважає, що у позивача були об`єктивні перешкоди пов`язані з прибуттям до міста Харкова та звернення до нотаріальних органів із відповідною заявою, які не дозволили їй своєчасно звернутися з відповідною заявою безпосередньо до нотаріуса. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначене узгоджується з правовими висновками викладеними Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Згідно відповіді Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 14 вересня 2023 року, заповіт [PERSON] на ім`я позивача є чинним. Окрім звернення позивача 03.03.2023 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва на спадщину на майно [PERSON] нікому не видавалися. Суд вважає, що позивач підтвердила належними доказами обставини поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшов до висновку про наявність у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved