Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

09 серпня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить Надати [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , ІПН: [NUMBER] ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) строком три місяці з моменту набуття рішенням суду законної сили. Позов мотивований\~тим,\~що після\~смерті батька\~позивача [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~залишилось майно\~на яке\~відкрилась спадщина,\~в зв`язку\~з чим\~позивач звернувся\~до нотаріуса\~з заявою\~на \~прийняття спадщини де\~йому було\~відмовленооскільки ним пропущено строк на подання заяви на прийняття спадщини. Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявив відповідні вимоги з посиланням поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як окупація села, непрацюючі нотаріуси та знаходження на лікуванні. На судове засідання позивач не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача\~в особі Тягинської сільської ради Бериславського району\~Херсонської області на судове засідання не з`явився. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог-приватний нотаріус Ларічева Наталя Анатоліївна Херсонський міський нотаріальний округ, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] помер [PERSON] ( [INFO] ), даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.02.2023 року, виданим Високопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії [NUMBER] . Із довідки від 10.07.2023 року № 282 виданою Тягинською сільською радою Бериславського району Херсонської області вбачається, що с. Бургунка перебувало під окупацією з 27.02.2022 року по 11.11.2022 року. В цей час громадянин [PERSON] ( [INFO] ) перебував на території [ADDRESS] без реєстрації. Крім того, восени 2022 року у позивача з`явилася загальна слабкість, схуднення, кашель, помірна задишка. До лікарні відразу не звернувся, займався самолікуванням. Взимку почав проходити лікування. зв`язку із чим з 08.05.2023 року по 16.06.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного лікування туберкульозу та НЗЛ ускладнених гнійно-септичними інфекціями, що підтверджується випискою із медично картки № СК 002685-2023. Згідно заповіту від 21.10.2021 року [PERSON] ( [INFO] батько заповідав [PERSON] земельну ділянку площею 1,4996 га., що розташована на території Одрадокамянської сільської ради Бериславського району, Херсонської області, яку було передано для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6520685900:03:001:0293, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 849583565206. Відповідно до\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~позивач є\~сином померлого [PERSON] про що складено відповідний актовий запис № 5. Судом встановлено, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини після померлого батька, у зв`язку із окупацією села та знаходження на лікуванні. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивач вказує на розуміння ним дій спрямованих на прийняття спадщини, збирання відповідних документів, разом з тим окупація села, не працюючий нотаріус за місцем прийняття спадщини слугували підставами пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що факт окупації селища, знаходження позивача за кордоном потребувало подолання значної відстані до місця знаходження нотаріуса, який значний час не працював, постійні зміни законодавства призвели до необізнаності позивача, щодо встановлених строків подання заяви на прийняття спадщини, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на нього, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved