Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

У червні [PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , ТзОВ «Інтеркеш Україна», [PERSON] про визнання іпотеки припиненою(запис №9999934 від 21 березня, Іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатль ВАТ Універсал Банк, перенесений із запису №9338597) щодо земельної ділянки розміром 0,1158 га, місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] ; цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку. Господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ; кадастровий номер земельної ділянки 2122755500:12:000:0041, яка належить на праві власності [PERSON] . Вказати, що дане рішення є підставою для виключення із реєстру: - запису про іпотеку номер 9999934 від 21 березня 2008 року, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 21998871 від 11.06.2015 [PERSON] , державним реєстратором Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, який перенесено із запису: 9338597 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 2122755500:12:000:0041, площею 0,1158 га, цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] ; -запису про обтяження номер 9999911 від 21 березня 2008 року, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 21998871 від 11.06.2015 року [PERSON] , державним реєстратором Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, який перенесено із запису: 9338582, вид обтяження: заборона на нерухоме майно стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 2122755500:12:000:0041, площею 0,1158 га, цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вона є власником вищезгаданої земельної ділянки площею 0,1158 га за адресою:\~ [ADDRESS] . Земельна ділянка придбана нею на підставі договору купівлі-продажу від 16 червня 2016 року, укладеного між нею та\~\~ [PERSON] . Даний договір було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і на момент укладення даного договору купівлі-продажу земельна ділянка у відповідності до даних реєстрів не була передана в іпотеку та щодо неї не існувало будь-яких заборон. Згодом до неї було пред`явлено позов про звернення стягнення на іпотечне майно та їй стало відомо, що Земельна ділянка обтяжена іпотекою та забороною. В подальшому АТ «Універсал Банк» відступило право вимоги ТОВ «Інтеркеш Україна». З метою врегулювання спору, вона, за попередньою домовленістю з відповідачем, погасила частину кредитної заборгованості в сумі 280000,00 гривень про що свідчить договір між її чоловіком [PERSON] та ТОВ «Інтеркеш Україна» №04/21-Ф про відступлення прав вимоги від 07 травня 2021 року, згідно якого кредитор отримав 280000,00 гривень як вартість відступлення права вимоги та 56000,00 гривень комісійної винагороди. На сьогоднішній день іпотека припинила свою дію внаслідок погашення основного зобов`язання в частині, яка забезпечувалась земельною ділянкою кадастровий номер: 2122755500:12:000:0041. 18.09.2023 року відповідач подав до суду відзив в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно договору про відступлення права вимоги №32/21 від 07.05.2021 року , укладеного з ТОВ «Інтеркеш Україна» предметом договору виступала продаж частини вимог за додатковою угодою №BL2592/BL5106-К від 17 червня 2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2592 від 21.03.2008 року, а саме частини суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000,00 доларів США. Жодних договорів щодо відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського РНО, Попович В.В. зареєстрованого в реєстрі №1521, що виступає в якості забезпечення зобов`язань за Генеральним договором № BL2592 укладено не було. Тобто, відповідач і надалі залишається іпотеко держателем предмету іпотеки, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером 2122755500:12:000:0041, площею 0,1158 га, цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, відповідач і надалі являється стягувачем згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області №2-219/11 від 25.01.2011 року та рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області№303/8145/19 від 02.03.2020 року які залишаються невиконаними. За таких обставин підстав для припинення договору іпотеки немає. Треті особи пояснень щодо суті спору суду не надали. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023 , визначено головуючого суддю Курах Л.В.. (а.с. 94-95). Ухвалою судді від 16.06.2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 27.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження (а.с.100-101). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив позовні вимоги задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Окрім того пояснив, що земельна ділянка під час придбання її позивачем не перебувала в іпотеці, і тому вона являється добросовісним набувачем, і даний момент її права обмежуються в користуванні земельною ділянкою. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у відзиві. Зазначав, що рішення на підставі якого було знято заборону з земельних ділянок не набувало законної сили, так як ними було оскаржено до апеляційного суду та скасоване. На даний час в іпотеці перебувають дві земельні ділянки і в разі припинення іпотеки відповідач втрачає гарантію повернення кредиту. Окрім того позивач являється кредитором на сумму 10 тисяч доларів і в свою чергу відповідач уступив Інтеркеш лише кредитні зобов`язання. Треті особи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (надалі - Іпотекодержатель) та [PERSON] (надалі - Іпотекодавець) укладено договір іпотеки /нерухомого майна-житлової нерухомості/ (надалі - Іпотечний договір), згідно з яким Іпотекодавець передав в іпотеку житловий будинок загальною площею 56,20 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,2096 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку. 13 квітня 2016 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення, згідно з яким вирішено: - припинити та виключити записи про\~заборону відносно земельних ділянок, які знаходяться в [ADDRESS] , а саме: за реєстраційним номером обтяження 9998822, зареєстровану державним реєстратором реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 21.03.2008 року, що стосується земельної ділянки площею 0,0938 га, кадастровий номер - 2122755500:12:000:0040; за реєстраційним номером обтяження 9999911, зареєстровану державним реєстратором реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 21.03.2008 року, що стосується земельної ділянки площею 0,1158 га, кадастровий номер - 2122755500:12:000:0041. - припинити та виключити записи про іпотеку, відносно земельних ділянок, які знаходяться в, а саме: [ADDRESS] за реєстраційним номером 9998849, зареєстровану державним реєстратором реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 21.03.2008 року, що стосується земельної ділянки площею 0,0938 га, кадастровий номер - 2122755500:12:000:0040; за реєстраційним номером 9999880, зареєстровану державним реєстратором реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 21.03.2008 року, що стосується земельної ділянки площею 0,1158 га, кадастровий номер - 2122755500:12:000:0041. 16 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, предметом якого виступила земельна ділянка з кадастровим номером 2122755500:12:000:0041, площею 0,1158 га, цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 року у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , Реєстраційна служба Мукачівського МРУЮ про припинення та виключення записів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відмовлено. У вказаному рішенні встановлені наступні обставини: « - [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області\~\~від 26 січня 2015 року. -Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 36139056 від 09.04.2015 року, [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2122755502:00:002:0015, площею 0,2096 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). -Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 38924381 від 11.06.2015 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 38923557 від 11.06.2015 року, Витягу з Державного\~\~земельного кадастру\~\~про земельну ділянку №\~\~НВ-2100950662015 від 12.06.2015 року,\~\~ [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2122755500:12:000:0041, площею 0,1158 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). -Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 38920393 від 11.06.2015 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 38918438 від 11.06.2015 року [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2122755500:12:000:0040, площею 0,0938 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). - перехід права власності на іпотечне майно не позбавляє ПАТ «Універсал Банк» права на іпотечне майно; - ПАТ «Універсал Банк» надалі є іпотеко держателем майна, яке відповідно до договору іпотеки від 21.03.2008 є предметом іпотеки». Відповідно договору відступлення №04/21 Ф від 07 травня 2021 року [PERSON] став новим кредитором на частину суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 дол.США (а.с.31-34). Рішенням Мукачівського\~міськрайонного суду\~від \~12.08.2021\~року,\~справа № 303/5644/21 у задоволені позовної заяви [PERSON] про скасування записів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відмовлено. Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини щодо того, що відповідач є іпотекодержателем майна, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки від 21.03.2008 не підлягають доказуванню у справі, яка розглядається, оскільки мають преюдиційне значення. Тобто, у період відсутності в Державному реєстрі іпотек запису про обтяження права власності на спірну Земельну ділянку право власності на вказаний об`єкт було зареєстровано за позивачем. Разом з тим, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №237468688 від 17.12.2020 вбачається, що: - на підставі: повідомлення, серія та номер: б/н, виданого 21.03.2008 ВАТ «Універсал Банк» державним реєстратором Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області Бангрович Олександрою Василівною відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:21998871 від 11.06.2015 внесено запис про іпотеку: 9999934; - на підставі договору іпотеки від 21.03.2008 відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:21998871 від 11.06.2015 встановлено заборону на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 9999911. Як на підставу для припинення договору іпотеки, позивач посилається на те, що нею частково виконано належним чином зобов`язання за Іпотечним договором, тому в частині належної їй Земельної ділянки, а саме земельної ділянки розміром 0,1158 га, місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] ; цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку. Господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ; кадастровий номер земельної ділянки 2122755500:12:000:0041, іпотека є припиненою. За частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 575 Цивільного кодексу України\~\~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). У статті 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон) зазначено, що іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 4 Закону обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідним від основного зобов`язання. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; від 14 листопада 2018 року в справі\~\~№ 500/4127/16-ц; від 06 серпня 2020 року в справі № 337/1000/19; від\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~28 квітня 2021 року в справі № 569/14282/19, від 07 липня 2021 року в справі № 756/13164/18. Відповідно до частини п`ятої статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. У частині третій статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Наявність заборони відчуження щодо майна є порушенням права особи на розпорядження належним йому відповідним майном, яке гарантоване статтею 319 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі\~№ 522/1528/15-ц зазначено, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав відповідне зобов`язання продовжує існувати. Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України\~\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. В свою чергу, суд зазначає, що у зв`язку з переходом до [PERSON] права власності на спірну Земельну ділянку, яке є Предметом іпотеки, до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення\~\~статті 23 Закону України «Про іпотеку», згідно з приписами якої у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека\~є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення із відповідача судового збору на користь позивача відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed