Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-21 00:00:00

1. Короткий виклад вимог пред`явленого позову. В серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 17 жовтня 2014 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] зобов`язалась відчужити у власність позивача земельну ділянку та недобудований на ній дачний будинок [ADDRESS] на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. У виконання цього договору [PERSON] сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 14000 доларів США. [INFO] [PERSON] померла, її спадкоємцем є [PERSON] . В жовтні 2017 року [PERSON] пред`явив позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та дачного будинку, укладеного 17 жовтня 2014 року між ним та [PERSON] . Позивач посилається на те, що постановою Київського апеляційного суду від 7 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21 січня 2022 року, у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , було відмовлено. У зв`язку з цим у [PERSON] виникло зобов`язання повернути позивачу грошові кошти в розмірі 14000 доларів США. Відповідач відмовляється від добровільного виконання цього грошового зобов`язання. Тому [PERSON] просить суд застосувати до договору купівлі-продажу земельної ділянки та дачного будинку, укладеного 17 жовтня 2014 року між позивачем та [PERSON] , наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 511840 гривень 00 копійок, що еквівалентні 14000 доларам США. 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 серпня 2022 року (а.с.43-44) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Журавському В.В. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 листопада 2022 року (а.с.50-51) цивільну справу було передано на розгляд Васильківському міськрайонному суду. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2022 року (а.с.57) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Васильківського міськрайонного суду Кравченко Л.М. Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду від 20 грудня 2022 року (а.с.58-59) цивільну справу було передано на розгляд Бориспільського міськрайонного суду. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2023 року (а.с.65) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 березня 2023 року (а.с.66) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 26 червня 2023 року (а.с.98) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 вересня 2023 року (а.с.114) було витребувано копію спадкової справи №717/2015, заведеної після смерті [PERSON] . 3. Ставлення учасників процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на відсутність доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в розмірі 14000 доларів США. Крім того, [PERSON] пред`явив позов після закінчення строку, передбаченого ст.1281 ЦК України. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 17 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] підписали угоду (а.с.40), за якою [PERSON] зобов`язалась відчужити у власність позивача земельну ділянку та недобудований на ній дачний будинок [ADDRESS] на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. В той же день вони склали розписку (а.с.41), зі змісту якої вбачається, що у виконання угоди [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 14000 доларів США. [INFO] [PERSON] померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 грудня 2014 року (а.с.121 зворот). За час свого життя, а саме 11 травня 2011 року, [PERSON] склала заповіт (а.с.125-126), за яким все своє майно спадкодавиця заповіла [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року (а.с.134-137) [PERSON] був визначений додатковий строк протягом двох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. 24 травня 2018 року [PERSON] подав до Десятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.138). 18 серпня 2021 року державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. видав відповідачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.150 зворот) відносно 3/4 часток в квартирі [ADDRESS] , а 10 вересня 2021 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.156) відносно земельної ділянки площею 0,05 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:1959 з цільовим призначенням для ведення колективного садівництва, розташованої по [ADDRESS] на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Спірні правовідносини регулюються главою 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» та главою 87 «Здійснення права на спадкування» книги шостої «Спадкове право» ЦК України. Зокрема, при вирішенні спору суд застосовує ст.1281 ЦК України в редакції, що була чинною на день відкриття спадщини, тобто станом на 15 грудня 2014 року. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ч.2,\~ч.3\~ст.1281\~ЦК України\~в редакції,\~чинній на\~15\~грудня 2014\~року,\~кредиторові спадкодавця\~належало протягом\~шести місяців\~від дня,\~коли він\~дізнався або\~міг дізнатися\~про відкриття\~спадщини,\~пред`явити свої\~вимоги до\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину,\~незалежно від\~настання строку\~вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно з ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.2, ч.3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо виникнення у [PERSON] зобов`язання повернути безпідставно отримані грошові кошти. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2020 року (а.с.8-19) було визнано дійсним договір купівлі-продажу недобудованого дачного будинку та земельної ділянки, укладений 17 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 7 квітня 2021 року (а.с.20-30), залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 січня 2022 року (а.с.32-37) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2020 року та ухвалено нове судове рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] . Зі змісту судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позову було те, що договір купівлі-продажу недобудованого дачного будинку та земельної ділянки, підписаний 17 жовтня 2014 року позивачем та [PERSON] , був визнаний неукладеним. Ця обставина свідчить про відсутність юридичних підстав для передачі [PERSON] грошових коштів в розмірі 14000 доларів США. Тому на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України у неї виникло зобов`язання повернути [PERSON] грошові кошти у вказаному розмірі. Факт отримання [PERSON] від позивача грошових коштів в розмірі 14000 доларів США підтверджується її особистими підписами, що містяться в розписці від 17 жовтня 2014 року (а.с.41) та письмовому переліку номерів переданих купюр (а.с.42). Зі змісту оглянутого у судовому засіданні висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №12138-12140/18-32 від 18 лютого 2019 року (а.с.165-171 т.1 справи №359/7771/17) вбачається, що підписи від імені [PERSON] у вказаній розписці та у письмовому переліку номерів переданих купюр були виконані [PERSON] , а не іншою особою. Тому суд критично оцінює посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не отримувала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 14000 доларів США. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в п.п.6.56-6.58 постанови від 15 червня 2021 року у справі №904/5726/19 (провадження №12-95гс20) у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу «jura novit curia». В обґрунтування пред`явленого позову [PERSON] посилається на ч.1 ст.216 ЦК України та просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Однак спірні правовідносини виникли між позивачем та [PERSON] у зв`язку з отриманням нею грошових коштів без жодної правової підстави. Такі правовідносини регулюються ст.1212 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не було вчинено. Тому суд критично оцінює посилання [PERSON] та його представника [PERSON] на ст.216 ЦК України, яка не регулює спірні правовідносини. Відтак, при вирішенні спору суд застосовує положення ст.1212 ЦК України. Таким чином, до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , ввійшло зобов`язання з повернення [PERSON] грошових коштів в розмірі 14000 доларів США. б. щодо строку пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця. За правилом, передбаченим ч.3 ст.5 ЦК України, при вирішенні спору суд застосовує ч.2 ст.1281 ЦК України в редакції, чинній на день смерті [PERSON] , а не в редакції, яка є чинною на день ухвалення рішення суду. Відтак, як вбачається з диспозиції ч.2 ст.1281 ЦК України в редакції, що була чинною станом на 15 грудня 2014 року, [PERSON] був зобов`язаний пред`явити вимогу про повернення грошових коштів протягом шести місяців від дня, коли позивач дізнався про спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , незалежно від настання строку вимоги. В провадженні Бориспільського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №359/7771/17 за позовом [PERSON] до Гнідинської сільської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу недобудованого дачного будинку та земельної ділянки. З оглянутого у судовому засіданні протоколу судового засідання від 19 серпня 2019 року (а.с.253 т.1 справи №359/7771/17) вбачається, що в означеному судовому засіданні до матеріалів цивільної справи було приєднано копію спадкової справи №717/2015, заведеної після смерті [PERSON] . Крім того, Гнідинську сільську раду було замінено на [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Зі змісту іншого протоколу судового засідання від 5 грудня 2019 року (а.с.15-17 т.2 справи №359/7771/17) вбачається, що [PERSON] особисто приймав участь у розгляді цивільної справи. Тому щонайменше 5 грудня 2019 року позивачу стало відомо про те, що [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що з 6 грудня 2019 року у [PERSON] розпочався шестимісячний строк для пред`явлення відповідачу вимоги про повернення грошових коштів в розмірі 14000 доларів США. Перебіг цього строку закінчився 6 червня 2020 року. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивач та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] пред`явив [PERSON] вимогу про виконання означеного грошового зобов`язання в період часу з 6 грудня 2019 року до 6 червня 2020 року. Тому на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України позивач позбавлений права вимоги до [PERSON] про повернення грошових коштів в розмірі 14000 доларів США, які були безпідставно отримані спадкодавицею [PERSON] . Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц (провадження №14-53цс18), зі змісту якої вбачається, що відповідно до ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням у зв`язку з припиненням такого зобов`язання. Очевидно, що потреба у пред`явленні позову про стягнення з [PERSON] грошових коштів виникла у позивача лише 1 лютого 2022 року, тобто з дня оприлюднення в ЄДРСР постанови Верховного Суду від 21 січня 2022 року (а.с.32-37), якою було остаточно вирішено спір про визнання дійсним договору купівлі-продажу недобудованого дачного будинку та земельної ділянки. Однак строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців є присічними та не підлягають поновленню незалежно від поважності причин їх пропуску. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №676/1958/16-ц, зі змісту якої вбачається, що матеріально-правові строки, передбачені ч.2, ч.3 ст.1281 ЦК України, є преклюзивними. У зв`язку з тим, що вони не підлягають поновленню, недотримання цих строків позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця. Крім того, навіть якщо відраховувати шестимісячний строк пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців з дня опублікування постанови суду касаційної інстанції, перебіг цього строку закінчився 1 серпня 2022 року. Зі змісту штампу, розміщеного на титульному аркуші позову (а.с.1), вбачається, що [PERSON] пред`явив позов лише 5 серпня 2022 року. Ці обставини свідчать про те, що відмова у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку, передбаченого ч.2 ст.1281 ЦК України, не тільки ґрунтується на ч.4 цієї ж статті, а також відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, які згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України відносяться до загальних засад цивільного законодавства. З огляду на це суд висновує, що підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі 511840 гривень 00 копійок відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити в повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.9 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 1 жовтня 2013 року на ім`я [PERSON] (а.с.38) вбачається, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи. На підставі п.9 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Крім того, у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд висновує, що підстави для стягнення з [PERSON] судового збору, зокрема в дохід держави, відсутні.

Outcome: dismissed