Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

Представник позивача - АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) 10.05.2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01.08.2019 року та судових витрат. Як зазначено позивачем, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом [PERSON] у цій заяві. Заявою відповідача, а також паспортом споживчого кредиту підтверджується також і той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку; в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 200 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав: станом на 05.03.2023 року він має заборгованість в розмірі 221 931,81 грн., з яких: 189 826,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 32 105,13 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Зменшивши свої позовні вимоги у подальшому, позивач просив суд стягнути з відповідача за договором б/н від 01.08.2019 року 181 931,81 грн. - заборгованість за тілом кредиту та судові витрати. Ухвалою від 08.06.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. В судові засідання представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не з`явився, проти розгляду справи в його відсутність не заперечував. Відповідач та його представник - адвокат Майоров В.О. до суду також не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дати, місце та час проведення судових засідань, проте адвокат 08.08.2023 року подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог Банку відмовити, оскільки застереження в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку суперечать чинному законодавству, а тому стягненню з відповідача підлягає лише сума фактично отриманих ним та неповернутих позивачу коштів, розмір якої дорівнює, на його думку, 12627 грн.48 коп. 01 вересня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій представник позивача просив позов задовольнити, оскільки відповідач був обізнаний про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором, про що свідчить їх виконання ним до певного часу належним чином, а тому його доводи про не ознайомлення з умовами кредитування не можуть бути прийняті судом до уваги. Крім того, на спростування доводів відповідача щодо наявності обов`язку у нього повернути лише фактично одержані кошти за договором кредиту вказав, що зарахування їх на погашення заборгованості здійснюється наступним чином: в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу чергу боржником виплачуються проценти і неустойка, а лише в третю чергу сплачується основна сума боргу, що відповідає положенням ст.534 ЦК України. Враховуючи неявку сторін, та на підставі ч.ч.1,3 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу по суті без їх участі та не фіксувати судовий процес за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 серпня 2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ«Приватбанк», за змістом якої відповідач погодився, що ця анкета-заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, а також ознайомився і згоден з Умовами та Правилами, Тарифами банку, Пам`яткою клієнта та отримав їх примірник. До вищезазначеної заяви банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ«ПРИВАТБАНК» та Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, а також Паспорт споживчого кредиту, підписаний Дуляком 30.10.2020 року (а.с.а.с. 34; 37; 42). З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] за період з 01 серпня 2009 року по 28 січня 2021 року видавалися кредитні картки: «Універсальна» GOLD, Master Card World Black Edition та Visa Platinum (а.с.31) . Також з довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідачу неодноразово змінювався кредитний ліміт, зокрема 10.11.2020 року кредитний ліміт був встановлений у розмірі 26 000 грн.; 27.11.2020 року - 200 000 грн.; 27.08.2021 року - 193 057,63 грн.; 09.11.2021 року - 182 000 грн.; 11.11.2021 року - 178612,58 грн.; 22.12.2021 року - 177 747,31 грн. та 27 грудня 2022 року такий ліміт був зменшений до 00 гривень (а.с.26). З розрахунку заборгованості за договором від 01 серпня 2019 року вбачається, що внаслідок неналежного виконання умов договору про надання банківських послуг банком станом на 05 березня 2023 року [PERSON] нарахована заборгованість в сумі 221 931 гривень 81 копійка, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 189 826 гривень 68 копійок та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 32 105 гривень 13 копійок (а.с.9). У заяві про зменшення позовних вимог Банк вказав, що просить суд стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 181 931 грн.81 коп. відповідно до розрахунку заборгованості станом на 18.10.2023 року (а.с.125). Згідно даних виписки щодо руху коштів по картці [PERSON] період з 01 серпня 2019 року по 13.03.2023 року вбачається, що відповідач користувався кредитною картою, кредитними коштами, також Банком здійснювалось автоматичне списання відсотків, щомісячних платежів, що теж було враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, проте фактично такою не є. Так, за вказаний період сума витрат по картці становить всього 1 169 765 гривень 04 копійки, сума зарахувань на картку 937 084 грн (а.с.12). Отже, судом встановлено, що між сторонами існують кредитні відносини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 01.08.2019 заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.08.2019) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.05.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням наведеного суд виходить з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У позовній заяві Банк також стверджував, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зокрема щодо процентної ставки, щомісячних платежів та строку їх внесення, наслідки прострочення виконання зобов`язання, оскільки підписав паспорт споживчого кредитування 30 жовтня 2020 року. Тобто, Банк указував на те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Однак суд не погоджується з цими доводами з огляду на те, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20) указав, що паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту. Крім того, вказаний документ свідчить лише про ознайомлення споживача [PERSON] у вказаний день з інформацією про можливі умови споживчого кредитування за такими типами кредитного продукту, як універсальна та універсальна ГОЛД та інш. Однак, це може свідчити лише про намір споживача укласти певний вид договору з банком у майбутньому, після 30 жовтня 2020 року, а не про підтвердження факту договірних відносин, що існували до цієї дати, тобто з 01 серпня 2019 року, як про це стверджує позивач. Разом з тим, у тексті цього Паспорта зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Крім того вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 14.11.2020 року. Слід також зазначити, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено, що вказана в розрахунку та у виписці по рахунку заборгованість не витікає з анкети-заяви від 01.08.2019 року, як вказує позивач у своїй позовній заяві, а тому за відсутності в ній умов щодо обов`язку сплати і розміру процентів за використання кредитних коштів, відповідальності за прострочення повернення боргу, неустойки, розміру комісій банку, законних підстав для нарахування процентів за користування кредитом, а також комісій шляхом збільшення тіла кредиту позивач не мав На наявність інших договорів між сторонами банк не посилається, копії таких суду не надає. Випискою про рух коштів по картці відповідача, наданої суду позивачем, підтверджується, що [PERSON] з наданих йому фактично Банком грошових коштів залишилось неповернутими на час розгляду справи 44 402,36 грн. (тіло кредиту), що і підлягає стягненню з відповідача. До такого висновку суд дійшов, виходячи з того, що інші нарахування - це списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, щомісячних комісій, які не узгоджені умовами договору, а тому такі дії Банку є неправомірними, безпідставними, а зазначені кошти слід зарахувати на погашення тіла кредиту, зменшивши таким чином суму відповідної заборгованості, зазначену позивачем у заяві від 19.10.2023 року (а.с.124) - 181 931,81грн. за рахунок протиправно списаних банком відсотків та комісії (у розмірі 137 529,45) до 44 402,36 грн. При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що у розрахунку заборгованості, наданому Банком 19.10.2023 року (а.с.125), сплачені відповідачем 09.04.2023 року 40 000 грн.(а.120) вже враховані та, виходячи з зазначеного, не погоджується із його розрахунком заборгованості, викладеним у відзиві на позов (а.с.95). Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» ним не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, він вправі вимагати їх захисту шляхом зобов`язання боржника виконати такий обов`язок. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 3328,98 грн.(а.с.72). Оскільки у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 44 402,36 грн., що становить 24,40 % від заявленої позивачем суми 181 931,81 грн. , стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в сумі 812,27 грн. ( 3328,98 грн. х 24,40%). На підставі викладеного та,

Outcome: partial