Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

20.03.2023 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 3 лютого 2023 року, посвідченого, Цихонею В.А., приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №180, укладеного між [PERSON] продавцем та [PERSON] покупцем. Позивач неодноразово просила відповідачів знятись з реєстраційного обліку в належному їй будинку, при цьому перешкод у проживанні в будинку не чинила. Крім того, відповідачі не приймають участі в утриманні будинку та веденні домашнього господарства, а реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні будинком. В судове засідання позивач та її представник адвокат Горбенко В.О. не з`явились, але остання подала заяву в якій позов підтримала і просила його задовольнити, згодна на заочний розгляд справи, а справу розглянути у відсутність її та позивача. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, а позовні вимоги визнають і проти його задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із копії договору купівлі продажу від 03.02.2023 р. (а.с.6-8) видно, що будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , належить позивачу. Із копії будинкової книги (а.с.13-14) видно, що у вказаному будинку зареєстрований власник і відповідачі. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч и ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386. 391 ЦК України. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку користуватися цим житлом існує за наявності у власника права приватної власності на це майно, тобто права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідним від прав самого власника. Передбачаючи право власника житлового будинку на відчуження цього об`єкту , закон не передбачає при цьому перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку. В ч.1 ст.317 ЦК України зазначено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що на даний час я є єдиною власницею спірного будинку вважаю, що я маю право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (житловим будинком), в тому числі шляхом виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення, що може бути підставою для зняття з реєстраційного обліку в моїй квартирі. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В тому разі, коли такі перешкоди чиняться власнику житлового приміщення, то усунення перешкод з користування цим майном відбувається на підставі норм житлового законодавства. Ст.ст. 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника ялового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, \~що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, з урахуванням заяв відповідачів про визнання позову, суд знаходить, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved