Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] пред`явив через суд позов до [PERSON] , ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на предмет відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 08 грудня 2022 року у м. Дніпро на Амурському мості за участі автомобіля марки «Chery QQ», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно правова відповідальністю якої застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/208218668, та автомобіля марки, під керуванням «Hyndai Tucson», д.н. [NUMBER] , під керуванням позивача, з вини відповідача [PERSON] внаслідок чого автомобілю позивача з вини відповідача [PERSON] , про що складений європротокол від 08 грудня 2022 року, завдана матеріальна шкода, проте страховик останньої ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» страхові зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивачем самостійно, з повідомленням кожного з відповідачів, замовлено проведення оцінки у суб`єкта оціночної діяльності, за висновком якого № № 03/01/23 від 03 січня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 70918,89 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складає 38721,28 грн., проте відповідач [PERSON] , окрім суми франшизи в розмірі 1300,00 грн. не відшкодувала завдані збитки на відновлювальний ремонт, сума якого не покривається страховим відшкодуванням, що має відшкодувати страхова компанія, чим йому також завдано і моральної шкоди, тому позивач просив суд стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу та за вирахуванням франшизи 38721,28 грн. та 3500,00 грн. витрат на проведення оцінки заподіяного збитку, а з [PERSON] решту на відновлювальний ремонт 32197,61 грн. та моральну шкоду в сумі 30000,00 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2023 року дану позовну заяву передано судді Колесніченко О.В. 30 січня 2023 року. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 07 березня 2023 року після отримання 06 березня 2023 року відповіді на запит суду в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України від 30 січня 2023 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. 19 липня 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Бабенко О.А. надійшов відзив, в якому відповідач позовні вимоги до неї не визнала повністю, заперечуючи тим, що оцінена вартість відновлювального ремонту у 73118,89 грн. повністю покривається страховою виплатою, що за європротоколом складає 80000,00 грн., тоді як за полісом відповідачки ліміт за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 260000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн.. Крім того, сам по собі європротокол свідчить про відсутність будь-яких претензій учасників один до одного, в тому числі і майнових, тому відповідач просила в задоволенні вимог до неї відмовити,а задовольнити позовні вимоги на суму 40921,28 грн.+ 32197,61 грн. шляхом стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». 21 липня 2023 року позивач подав відповідь на відзив, в якій на спростування доводів відповідача [PERSON] посилався на те, що страхова компанія має за ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням коефіцієнту зносу, а решту вартості відновлювального ремонту має відшкодовувати заподіювач, тобто особа, з вини якої сталася ДТП і пошкоджений транспортний засіб, у зв`язку з чим позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог з наведених у позові підстав. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у позові, виходячи з встановлених наступних обставин. Судом встановлено, що 08 грудня 2022 року у м. Дніпрі на Амурському мості міста Дніпра сталась ДТП за участю автомобіля марки «Chery QQ», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно правова відповідальністю якої застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/208218668, та автомобіля марки, під керуванням «Hyndai Tucson», д.н. [NUMBER] , внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху під час обгону під час виїзду на смугу зустрічного руху, про учасники ДТП, транспортні засоби яких забезпечені, склали європротокол 08 грудня 2022 року о 09 год. 45 хв. (а.с.12-15). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у відповідності до полісу ЕП/208218668, строком дії з 19 лютого 2022 року по 18 лютого 2023 року (а.с.11). За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~ законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Згідно зі\~ст.6 закону №1961-IV\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2018 року у справі № 910/5001/17 дійшов висновків про те, що Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 15 Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ. Відповідно до звіту № 03/01/23 складеного оцінювачем ФОП [PERSON] 29 грудня 2022 року про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Hyundai Nucson р.н. [NUMBER] , виконаного відповідно до договору на проведення незалежної експертної оцінки колісного транспортного засобу №29/12/2022 від 29 грудня 2022 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 70981,89 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні складає 38721,28 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного легкового автомобіля в результаті пошкодження при ДТП складає 38721,28 грн. (а.с.17-29). Вказаний звіт відповідає вимогам наведеної вище Методики та приймається судом до уваги з огляду на те, що після звернення позивача 09 грудня 2022 року з заявою про виплату страхового відшкодування на офіційну адресу страхової компанії його заява була повернута оператором поштового зв`язку без вручення 26 грудня 2022 року. Також судом встановлено і визнано відповідачем у відзиві, що 08 грудня 2022 року відповідач сплатила позивачу 08 грудня 2022 року 1300,00 грн. суму франшизи за Полісом ОСЦВП. Зважаючи на викладені обставини, а також те, що відповідачем ПрАТ «СК Український страховий стандарт» страхове відшкодування не виплачене позивачу, то відповідно саме цей відповідач має обов`язок виплати позивачу в межах страхового ліміту вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу, тобто в сумі 37721,28 грн. (38721,28 грн. за вирахуванням суми франшизи 1300,00 грн. = 37721,28 грн.) , тому ці вимоги позивача підлягають задоволенню. Також з відповідача ПрАТ «СК Український страховий стандарт» підлягає стягненню понесені позивачем витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу, що згідно акту № 03/01 виконаних робіт від 03 січня 2023 року та рахунку №23/12 від 23 грудня 2022 року та квитанції від 30 грудня 2022 року склали 3500,00 грн. (а.с.16,17, 10). Розв`язуючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Зважаючи на викладене суд відхиляє доводи відповідачки [PERSON] про відсутність її обов`язку з відшкодування збитків, завданих при ДТП з підстав перебування суми компенсації в межах ліміту страхової виплати. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті страховою компанією, то [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, тобто 32197,61 грн. (70918,89 грн. 38721,28 грн. франшиза 1300,00 грн. = 32197,61 грн.). Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За п.3\~ч.2\~ст.23\~ЦК України\~моральна шкода\~полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За з`ясованих у справі обставин, суд приходить до висновку, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу, внаслідок пошкодження його автомобіля в ДТП з вини відповідачки [PERSON] , що перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП, було заподіяно моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та стресі, пережитих під час дорожньо-транспортної пригоди, неможливості користуватися власним автомобілем тривалий час, додаткових зусиллях для організації свого побуту без транспортного засобу, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для відновлення своїх прав на відшкодування завданої матеріальної шкоди, а відтак, відповідачем така шкода підлягає відшкодуванню, співмірним та достатнім розміром якої, виходячи з принципу розумності та справедливості, на переконання суду становитиме грошова сума в розмірі 5000,00 грн. на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial