Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26.07.2013 у розмірі 32241,36 грн. станом на 17.07.2023, яка складається з: 27695,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4545,89 грн. - заборгованість за відсотками та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. (судовий збір). Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26.07.2013. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Отже, підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 39000,00 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Отже, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054\~ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.\~629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Незважаючи на взяті на себе за договором зобов`язання, відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв`язку із чим станом на 17.07.2023 заборгованість по кредиту становить 32241,36 грн. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути дану суми заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 19.09.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної з додатками\~ відповідачу було надіслано 19.09.2023 (а.с.95). У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 26.07.2013, згідно з якою він погодився із Умовами та Правилима надання банківських послу, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.20,21-57). Вищевказаною копією заяви визначені такі умови кредитування: банк надає позичальнику кредитний ліміт у сумі у розмірі, який визначений Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.19), базова процентна ставка за кредитом встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 42,00% для карт «Універсальна» . На підставі вказаної заяви [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з довідкою про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н) кредитні ліміти карткового рахунку за період 26.07.2013 до 12.12.2022 неодноразово змінювалися (зменшувалися та збільшувалися), востаннє кредитний ліміт становив 26730,00 грн., після чого 12.12.2022 був зменшений до 0,00 грн. (а.с. 19). Дані про номера карток, дату їх відкриття та термін дії, отриманих [PERSON] містяться у довідці, долученій АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою останню картку відповідач отримав 01.02.2023 з терміном дії до 08/26 (а.с.18). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 17.07.2023, яка складається з: 27695,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4545,89 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії (а.с. 6-17). В процесі користування кредитним рахунком [PERSON] неодноразово знімав готівку у банкоматі, перераховував кошти між банківськими картками, проводив розрахунки, тощо, однак не надавав своєчасно АТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, востаннє поповняла свою кредитну картку на суму 1000,00 грн. 08.05.2023, що знайшло своє відображення у вказаному розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку (а.с. 6-17). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Статтями 1054, 1055\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідач 26.07.2013 підписав заяву позичальника та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання та його умови розробляв АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг містять підпис відповідача, підписуючи заяву від 26.07.2013 (а.с.20), тому їх можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 26.07.2013. Таким чином, суд встановив, що основні умови кредитування, на яких [PERSON] був виданий кредит, містяться в описаній вище заяві позичальника, яка підписана ним 26.07.2013 року та копія якої знаходиться в матеріалах справи. У ч. 1 ст.\~509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання повинні виконуватись належним сторонами і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. З розрахунків заборгованості за договором встановлено, що відповідач отримував кредитні кошти, однак не надавав їх своєчасно та в повному обсязі банку для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 17.07.2023 за ним рахується заборгованість, сума та складові якої вказані вище. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. З урахуванням викладеного, даючи оцінку вказаним вище розрахункам заборгованості за кредитним договором та заяві позичальника, в якій визначений розмір відсотків за користування кредитними коштами, з яким відповідач погодився, підписавши дану заяву та яка застосовувалася при нарахуванні йому заборгованості, зважаючи на те, що він користувався кредитними коштами на визначених у заяві умовах та вносив проплати з метою погашення, в тому числі нарахованих відсотків, тобто погоджувався з розміром їх нарахування, однак нерегулярно, тобто з порушенням визначених строків, у зв`язку з чим відсотки за користування кредитом як збільшувалися, так і зменшувалися, відповідач неодноразово отримував нові картки та продовжував користуватися ними, фактично частково погашаючи кредит, беручи до уваги, що жодних зауважень щодо нарахованої заборгованості, в тому числі щодо розміру відсотків, від нього до суду не надходило, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26.07.2013 у розмірі 32241,36 грн., яка складається з: 27695,47грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4545,89 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1207, 509, 526, 527, 530, 549, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055\~ЦК України та

Outcome: approved