Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника, адвоката Зябкіна В.В., звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , яким просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 24.09.2004 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2, актовий запис №1006, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час офіційно зареєстрований шлюб має формальний характер. Сімейні стосунки між ними не склались через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливості зберегти сім`ю. На даний час сторони хоча і проживають разом, однак за спільною згодою вирішили , що вони не мають бажання продовжувати подальше подружнє життя, вести спільне господарство та сімейний бюджет, оскільки це призводить до непорозумінь та сварок, що негативно відображається на вихованні дитини. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, якою просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явилась, матеріали справи містять її заяву, зі змісту якої вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу, та розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24.09.2004 зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2, актовий запис №1006. (серія МН №719866 від 26.10.2004) Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.02.2013, виданого повторно Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, батьками дитини зазначені сторони по справі. Згідно\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не зазначила про вибір дошлюбного прізвища, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив 1073,60 грн. судового збору, що підтверджується платіжними документами про сплату. Приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, про що відповідачем подано відповідну заяву, 50% судового збору, сплаченого згідно квитанції про сплату у розмірі 536,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а 50% - поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved