Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №0854-1002 від 22.11.2021 у розмірі 140400 грн. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2021 між сторонами був укладений кредитний договір №0854-1002 за допомогою веб-сайту (creditkasa.ua). Кредитний договір, у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А284, для підписання кредитного договору №0854-1002 від 22.11.2021, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 20000 грн., строк кредитування 300 днів. Проте, станом на момент подачі позову, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 23.10.2023 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20.09.2023 від відповідача надійшло клопотання про поновлення терміну для подання відзиву, яке мотивоване тим, що не змогла своєчасно скористатись правовою допомогою. Відповідач у відзиві, просила суд задовольнити позовні вимоги позивача частково, стягнути лише прострочену заборгованість за кредитом 20000 грн., відмовити у задоволенні стягнення з неї простроченої заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 120400 грн. Відповідач зазначає, що наданий відповідачем розрахунок не може бути прийнятий до уваги під час розгляду справи, так як його укладання демонструє виключно корисливу сторону кредитодавця та виражає волевиявлення виключно однієї сторони - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», що вагомо впливає та порушує права другої сторони - відповідача. Долучена до матеріалів справи довідка про перерахування суми кредиту №0854-1002 від 22.11.2021 не є належним доказом по справі, оскільки вона не підтверджує дійсне перерахування кредитних коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на картку споживача за наданими банківськими реквізитами, оскільки позивач може фальсифікувати документи, що надаються ним як докази заборгованості, під власні корисливі цілі і жодних достовірних переказів із банку не надає. Окрім того, відповідач звертає увагу суду на те, що не можливо й спростувати наявність в розрахунку заборгованості нарахування штрафів та пені, на які накладено мораторій відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Зазначені дії позивача можуть трактуватись як нечесна підприємницька практика з його боку (а.с. 51-53). Також відповідач подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі (а.с. 57). Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, звернувся із клопотанням, в якому просить суд розглянути позов без його участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розгляду справу без участі сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 22.11.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0854-1002 у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 20000 грн., строком кредитування 300 календарних днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 3 % за кожен день користування, зниженої процентної ставки - 2 % в день, пільгової процентної ставки - 0,01 % (а.с. 9-12). Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Для ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів та підписання кредитного договору № 0854-1002 від 22.11.2021, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А284. Відповідно до п. п. 7.7. п. 7 кредитного договору, його невід`ємною частиною є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором відповідно до Методики Національного банку України. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 20000 грн., підтверджується довідкою № 0854-1002 від 22.11.2021 про перерахування суми кредиту за допомогою системи EASYPAY_API (а.с. 8). Згідно розрахунку, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість відповідача становить 140400 грн., яка складається з заборгованості тілом кредиту 20000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 120400 грн. (а.с. 22-26). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Суд оцінив докази в їх сукупності та дійшов висновку, що по справі доведено укладення кредитного договору між сторонами. а також факту невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем щодо погашення кредиту, що є підставою для повного задоволення позову. Твердження відповідача про те, що відсутні докази переказу кредитних коштів на її рахунок, суд не приймає, оскільки матеріалами справи встановлено протилежне. До того ж, відповідач у відзиві зазначила, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 20000 грн. визнає, оскільки дійсно його отримала та готова сплатита, що свідчить про отримання коштів згідно укладеного з позивачем договору. Також суд враховує те, що [PERSON] здійснила часткову оплату на рахунок ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» а саме: 12.12.2021 - 1000 грн. (а.с. 22), що свідчить про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення нею, як умов кредитного договору, так і визнання своїх фінансових зобов`язань перед позивачем. Твердження відповідачки про незаконне нарахування ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» неустойки у період воєнного стану є надуманим, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість складається з тіла кредиту та процентів за користування ним, санкцій у виді неустойки позивач не застосовував. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що під час укладення оспорюваного договору вона не була ознайомлена з усіма його умовами. Крім того, в ході судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов кредитного договору чи наявність положень, які б вводили позивача в оману щодо змісту правочину та наслідків його невиконання. Оскільки, підписуючи договір [PERSON] погодилася з усіма його умовами, тому її посилання на нечесну підприємницьку діяльність ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є необґрунтованими та спростовуються змістом кредитного договору. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2147, 20 грн. (а.с. 13).

Outcome: approved