Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана заява. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] . 12.05.2011 року [PERSON] вийшов з дому, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за отриманням пенсії, однак додому не повернувся. Починаючи з 15.05.2011 року [PERSON] за місцем проживання відсутній, на зв`язок не виходить. За зверненням заявниці до органів поліції [PERSON] оголошено у розшук. Враховуючи викладене, заявниця звертається до суду та просить оголосити померлим [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2023 року судом було витребувано у ВП № З ДРУП ГУНП у Дніпропетровській відомості на теперішній час про стан розшукової справи відносно [PERSON] , [INFO] . 30.10.2023 року до суду надійшла відповідь ВП № З ДРУП ГУНП у Дніпропетровській, відповідно до якої станом на 25.10.2023 року місцезнаходження [PERSON] не встановлене, розшукові заходи продовжуються. Заявниця [PERSON] надала до суду заяву у якій просила справу розглядати без застосування засобів технічної фіксації, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направив до суду заяву у якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника відділу, вирішити зазначену справу на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області направив до суду заяву у якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно із п. 3 ч. 2\~ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.11.1973 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Як вбачається із довідок Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 02.04.2012 року, 26.12.2013 року, 27.04.2015 року, 04.04.2016 року, під час проведення розшукових заходів місцезнаходження [PERSON] встановити не вдалося, розшукові заходи продовжуються (а.с. 12, 13, 14, 15). З матеріалів справи вбачається, що згідно відповіді ВП № З ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області № 43.3К-44 від 22.06.2023 року, станом на 19.06.2023 року [PERSON] , [INFO] , перебуває у розшуку ВП № З ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області, розшукова справа № 86716003 від 24.05.2011 року (а.с. 16) Згідно відповіді ВП № З ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області, станом на 25.10.2023 року місцезнаходження [PERSON] не встановлене, розшукові заходи продовжуються. Відповідно до ст.46 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2\~ст.46 ЦК України\~де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Особливістю цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. В п. 13 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно із ч. 3 ст.46\~ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Таким чином, зважаючи на вищевикладені та встановлені обставини справи, оскільки [PERSON] тривалий час відсутній за місцем свого постійного проживання, а також відсутні відомості про місце його перебування більше 11 років, враховуючи відсутність будь-яких відомостей про його можливе місцеперебування, суд доходить висновку, що вимоги заявниці є в повному обсязі законними, доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Також суд зауважує, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК). Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Заявниця просила звільнити її від сплати судового збору за подання вказаної заяви відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки вона є інвалідом ІІ групи, на підтвердження чого надала відповідні документи (а.с. 7). Відповідно до\~п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 грн. віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved