Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] померла їхня баба - [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами площею 105,8 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 02,2356 га, кадастровий номер 0722883700:03:001:1694, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказують, що 30 серпня 2006 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований заповіла своїм онукам - позивачам по справі. Зазначають, що прийняла спадщину, оскільки у визначений законом строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку їм було відмовлено, у зв`язку із тим, що у заповіті спадкодавець не вказала номер будинку, який підлягає спадкуванню, що ускладнює нотаріусом розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. На підставі наведеного просять суд, визнати за ними право власності на житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 02,2356 га, кадастровий номер 0722883700:03:001:1694, яка розташована за адресою: [ADDRESS] по частині для кожного. Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року витребувано в приватного нотаріуса Гловацької А.В. матеріали спадкової справи. Протокольною ухвалою суду від 17 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів до судового засідання подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] також до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи. За погодженням позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 20). Спадкодавцю [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка площею 0,2356 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0722883700:03:001:1694, що розташована в с. Зміїнець Луцького району (а.с. 22-24). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на зазначене майно. Спадкоємцями за законом після її смерті стали сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що 30 серпня 2006 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний житловий будинок з надвірними спорудами, присадибну ділянку в [ADDRESS] заповіла в рівних долях своїм онукам [PERSON] та [PERSON] , легковий автомобіль ВАЗ-21013 заповіла синові [PERSON] , земельну ділянку (пай) згідно державного акта ІУ -ВЛ №021886 заповіла в рівних долях синам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 21). 11 липня 2015 року позивач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12-16). Судом також встановлено, що [PERSON] не погодився з волею спадкодавця та звернувся до Луцького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 жовтня 2019 року позов [PERSON] задоволено, визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на нерухоме майно, а саме: 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,3641 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Зміїнець Луцького району, кадастровий номер 0722883700:03:001:1695, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , визнано право власності на обов`язкову частку у спадщині за [PERSON] на нерухоме майно, а саме: 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею, 105,8 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/6 частину земельної ділянки площею 0,2356 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0722883700:03:001:1694, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , виділено в натурі [PERSON] , належну йому 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] , а саме: 1-7 кімнату площею 18,7 кв. м., згідно висновку № 7 судової інженерно-технічної експертизи від 15 травня 2019 року, що становить 13/100 частин будинковолодіння (а.с. 34-37). Однак, під час розгляду вищезазначеної справи в Волинському апеляційному суді [PERSON] помер, до справи було залучено правонаступника [PERSON] , його дружину [PERSON] . Постановою Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року, рішення Луцького міськрайонного суду в частині визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині та виділення її в натурі зі спадкового майна, а саме на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею, 105,8 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/6 частину земельної ділянки площею 0,2356 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0722883700:03:001:1694,скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким в позові [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] відмовлено. В решті вимог рішення Луцького міськрайонного суду від 22 жовтня 2019 року залишено без змін (а.с. 38-43). Відтак, на час розгляду даної справи в суді, спадкоємці, які б претендували на обов`язкову частку за законом після смерті [PERSON] відсутні, що також підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 85-144). Крім того, зі змісту вищезазначених судових рішень, чітко можна встановити, що спірний житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований та належав [PERSON] , знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Також, дана обставина підтверджується правовстановлюючими документами на майно, що були видані на ім`я спадкодавця [PERSON] (а.с. 22-24). Отже, на думку суду, саме вищезазначений житловий будинок та присадибну ділянку по [ADDRESS] , спадкодавець [PERSON] заповідала своїм онукам - позивачам по справі. Таким чином, [PERSON] , та [PERSON] як спадкоємцям [PERSON] за заповітом в рівних частинах, в силу ст. 1278 ЦК України, належить спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею, 105,8 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,2356 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0722883700:03:001:1694. Наявність спірного майна в натурі, відсутність самочинного будівництва підтверджена відповідним технічним паспортом на спірне майно. (а.с. 25-29). Судом встановлено, що позивачі належним чином зареєструвати право власності не мають можливості у зв`язку із тим, що у заповіті спадкодавець не вказала номер будинку, який підлягає спадкуванню, що ускладнює нотаріусом розуміння волі заповідача щодо долі спадщини, про що державним нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.33). Таким чином, враховуючи ті обставини, що [PERSON] , та [PERSON] являються спадкоємцями визначеного у заповіті майна після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, то суд приходить до висновку, що слід визнати за [PERSON] , та [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею, 105,8 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,2356 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0722883700:03:001:1694 по частині кожному. На підставі ст.ст. 1220, 1222, 1225, 1233, 1261, 1268, 1269, 1278, 1296 ЦК України,

Outcome: approved