Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~ [PERSON] про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди, в якому просила суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну 30 грудня 2020 року матеріальну шкоду у розмірі 28\~278,00 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн та судові витрати у розмірі 3757,50 грн судового збору та витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником автомобілю Ніссан Х-трейл, д.н.з. [NUMBER] . 30 грудня 2020 року позивач поставила свій автомобіль біля під`їзду свого будинку, автомобіль стояв таким чином, що потрапляв в огляд камери зовнішнього спостереження. Приблизно о 20-45 годин відповідач проходивши біля автомобілю, тримаючи в руці якийсь предмет, подряпав кришку багажнику, праве переднє та заднє крила, праву переднюю та задню двері. Виявивши дані пошкодження позивач подала відповідну заву до відділу поліції, але відомості до ЄРДР внесені не були. [PERSON] подала до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу скаргу на бездіяльність посадових осіб відділення поліції. 20 жовтня 2021 року скаргу було задоволено і ухвалу суду скеровано до відділу поліції. 28.10.2021 року відомості за заявою [PERSON] було внесено до ЄРДР за № 12021041710000642 за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 194 КК України. Під час досудового розслідування позивач надала відеозапис з камери спостереження. 22 листопада 2022 року слідчий зі свідком [PERSON] провів слідчу дію, а саме огляд відеозапису, остання на відео впізнала відповідача, який пошкодив автомобіль, про що було складено відповідний акт огляду. 15 червня 2021 року позивач відремонтувала автомобіль, згідно акту прийому-передачі сума ремонту склала 28\~278 грн. 01.12.2022 року слідчим СВ ВП № 2 КРУП ГУНП в дніпропетровській області Азаренко І.О. було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях [PERSON] підставою є те, що матеріальна шкода за 2020 рік за ч. 1 ст. 194 КК України складає 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і повинна складати 262\~750 грн. натомість сума завданого відповідачем збитку складає 28\~278 грн. На камерах спостереження позивач бачила, що відповідач пошкодив автомобіль, але сума спричиненої матеріальної шкоди є недостатньою, щоб орган досудового слідства зміг повідомити про підозру [PERSON] . За таких обставин позивач не має можливості подати цивільний позов до відповідача. Пошкоджений автомобіль позивач відремонтувала за власні кошти. Також зазначила, що навмисне дійство відповідачем було зроблено напередодні нового року. За таких обставин у позивача був пригнічений настрій. Змушена відчувати душевні страждання, намагаючись знайти спосіб зобов`язати відповідача понести юридичну відповідальність за скоєне та за витрачені кошти на ремонт автомобіля. Відповідач, як сусід позивача жодного разу не підійшов до позивача і не надав пояснення своєму вчинку, не кажучи про відшкодування завданої шкоди. Рух по справі Ухвалою Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.53). У зв`язку з неявкою сторін, ненаданням відзиву розгляд справи відкладався. Ухвалою Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року за клопотанням сторони позивача витребувано з Відділення поліції № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження № 12021041710000642 від 28.10.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України. На виконання ухвали до суду 04 жовтня 2023 року з Відділення поліції № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали кримінального провадження № 12021041710000642. Аргументи учасників справи Представник Відповідача [PERSON] адвокат Руденко Ю.В. надала до суду 07 вересня 2023 року відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з наданих позивачем матеріалів кримінального провадження (протокол огляду відеозапису від 08.08.2022 року) не можливо достовірно та однозначно ідентифікувати особу відповідача, тим більше, згідно зазначеного протоколу огляду відеозапису «відеозапис чорно-білий, проводився у нічну годину, на вулиці темно». Манера поведінки та одяг не можуть бути належними доказами, оскільки передбачають можливість їх спів падіння з ознаками іншої невстановленої особи. Отже, позивачем не доведено статус відповідача як належного. Також зазначила, що в матеріалах справи міститься калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, рахунок-фактура від 25.06.2021 року, акт прийому-передачі від 25.06.2021 року. Відповідач вважає, що до цих документів слід поставитись критично, оскільки позивачу була нанесена матеріальна шкода 30.12.2020 року, а ремонтні роботи були здійснені 25.06.2021 року, тобто неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між характером та обсягом пошкодження транспортного засобу, а також вартістю відновлювальних робіт станом на дату їх здійснення, що не виключає можливість додаткового пошкодження зазначених позивачем елементів транспортного засобу в період між датою нанесення шкоди 30.12.2020 року та датою виконання робіт 25.06.2021 року. До того ж у жодному із вищевказаних документів відсутнє зазначення позивача, як замовника робіт. Крім того, ані в позовній заяві ані в описі до поштового відправлення позивач не надає та навіть не зазначає про доказ оплати відновлювальних робіт, тобто позивачем не доведено факт понесення матеріальних витрат, отже позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Матросова Є.О., кожен окремо в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з мотивів викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат Руденко Ю.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з [PERSON] знайома, вони сусіди, з відповідачем також сусіди. Особисто не бачила хто пошкодив автомобіль позивача, однак по камерам спостереження бачила, що це був [PERSON] . Впізнала його за зростом та по статурі. Це відбулося в кінці грудня. Особисто з [PERSON] не знайома, однак про нього враження негативне. Також зазначила, що між [PERSON] та [PERSON] склались негативні стосунки. Фактичні обставини справи, встановлені судами Судом встановлено, що транспортний засіб "Nissan\~x-Trail",\~номерний знак\~ [NUMBER] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.12). 30 грудня 2020 року [PERSON] до Металургійного ВП подала заяву про кримінальне правопорушення, в якій просить притягнути до відповідальності [PERSON] , який 30.12.2020 року о 20-45 годин пошкодив транспортний засіб "Nissan x-Trail", номерний знак [NUMBER] білого кольору, який був припаркований біля будинку [ADDRESS] , навпроти під`їзду № 1 чим спричинив матеріальний збиток (а.с.13-14). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 30.12.2020 року, вона має у власності автомобіль "Nissan x-Trail", номерний знак [NUMBER] білого кольору. 30.12.2020 року о 20-30 годин припаркувала його біля свого будинку [ADDRESS] , у під`їзді зустріла [PERSON] . Вийшовши на вулицю виявила, що права передня, права задня двері, заднє крило та кришка багажника автомобіля пошкоджені, підозрює [PERSON] (а.с.15-16). Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року скаргу [PERSON] задоволено, зобов`язано уповноважених осіб Відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за заявою [PERSON] від 30.12.2020 року (а.с.17-18). Відповідно до протоколу допиту свідка [PERSON] від 26 листопада 2021 року вдень 30.12.2020 року поставили камери відео нагляду на вході в під`їзд будинку [ADDRESS] . Ввечері 30.12.2020 року він з дружиною повернулися додому, через 15 хвилин знову вийшли та в під`їзді зустріли сусіда [PERSON] , коли підійшли до автомобіля "Nissan x-Trail" номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] виявили пошкодження, на камерах відео нагляду побачили сусіда Убогого, який гострим предметом шкрябав автомобіль (а.с.24-26). Постановою слідчого СВ Відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області Камінської С.О. від 26.11.2021 року [PERSON] визнано у якості потерпілої (а.с.27). Постановою старшого слідчого СВ Відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області Азаренко І.О. від 01.12.2022 року кримінальне провадження № 12021041710000642 від 28.10.2021 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Визначено, для ужиття заходів щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника направити завірені копії матеріалів, що стосуються учинення [PERSON] , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с. 30-32) Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 01.12.2022 року в діях [PERSON] , [INFO] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України. Його протиправні дії містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпаП (а.с.31). Відповідно до Рахунку-фактури № 39/10 та Акту прийому передачі виконаних робіт від 25 червня 2021 року виконавцем здійснений ремонт автомобіля "Nissan x-Trail" номерний знак [NUMBER] на суму 28278,00 грн (а.с.33). Підставою звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є пошкодження майна, належного позивачу на праві власності, яке відбулось внаслідок хуліганських дій відповідача. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Оцінка вказаних доказів, як кожного окремо так і в їх сукупності, вказує на те, що позивачем доведена та підтверджена належними та допустимими доказами протиправна, винна поведінка [PERSON] , яка перебуває в причино-наслідковому зв`язку із завданою майну [PERSON] шкодою. Відтак, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 28278,00 грн. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї невинуватості у пошкодженні автомобіля позивача, яке мало місце 30.12.2020 року, не заявив та не надав доказів щодо спростування заявленого позивачем розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 100\~000,00 гривень мотивує тим, що вона пережила моральні страждання, нервовий зрив, який позивач зазнала у зв`язку із нападом на майно та ушкодження майна сусідом. Автомобіль був невід`ємною частиною повсякденного життя позивача, використовувався він щоденно. В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Так, суд приймає до уваги, що внаслідок винних дій [PERSON] , які полягали у пошкодженні автомобіля позивача, внаслідок яких остання зазнала моральних страждань, зумовлених емоційними переживаннями, порушенням звичайного ритму життя, необхідністю докладати додаткові зусилля для відновлення пошкодженого автомобіля, що вказує на завдання позивачу моральних страждань. Однак на думку суду зазначена Позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 5000,00 гривень. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають частковому задоволенню. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь майнову шкоду у розмірі 28278,00 грн та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Щодо судових витрат Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 25/4 від 25 квітня 2023 року, укладений між адвокатом Матросовою Євгенією Олександрівною та [PERSON] (а.с. 42). Розділом 6 даного договору сторонами обумовлено, що остаточний розмір гонорару визначається у відповідному розрахунку. Згідно акту до Договору № 25/14 від 25 квітня 2023 року про надання адвокатських послуг від 15 травня 2023 року загальна сума гонорару складає 9000,00 грн (а.с.43). Факт надання\~правничої допомоги\~та перелік\~видів правничої\~допомоги,\~яка була\~надана адвокатом\~позивачу [PERSON] \~підтверджено актом\~від 15\~травня 2023\~року. В якості доказів оплати надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 15 травня 2023 року (а.с. 44). Умови оплати відповідають положенням договору про надання правової допомоги. Відповідачем у відзиві заперечень щодо витрат на правову допомогу не надано. У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи відсутність заперечень відповідача, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] , а саме в розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) гривень, що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг згідно з представленого акту виконаних робіт. Відповідно до\~п.1\~ч.2,\~ч.1ст.141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються:\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 3757,60 грн, вказані витрати мають бути стягненні з відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial