Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

27.01.2022 адвокат Снєжко Алла Генадіївна, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4201, видане на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 03.01.2012 № 54, та ордеру серії АН № 106308 в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить, з урахування збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 30.01.2019 по 01.01.2022 в розмірі 71 278,85 грн, з 01.03.2022 по 31.12.2022 в розмірі 29 732,50 грн, що складає всього 101 011,35 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.07.2016 між сторонами було укладено шлюб, який припинився за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2020. Від цього шлюбу народилася дитина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.11.2019 по справі № 219/861/19 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення відповідач виконував недобросовісно, аліменти сплачував нерегулярно та не в повному обсязі, в результаті чого накопичилася заборгованість. Станом на 24.01.2022 за розрахунком заборгованості, виконаним державним виконавцем Бахмутського міжрайонного відділення державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, розмір заборгованості станом на 01.01.2022 складала 71 278,85 грн. Це ті гроші, які належать дитині та необхідні їй для забезпечення фізичного та духовного існування. Позивач вказує, що відповідач умисно не сплачував аліменти, маючи можливість виконувати рішення суду, а заборгованість погашав тільки під впливом дій державного виконавця, який накладав на відповідача визначені законодавством санкції у вигляді тимчасових обмежень. Артемівський міськрайонний суд ухвалою від 11.02.2022 відкрив спрощене позовне провадження за вказаною цивільною справою та призначив судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 09.06.2023 до суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення додаткових доказів, в яких вона просить долучити копію договору оренди житла, копії довідок про доходи, копії платіжних інструкцій про оплату за оренду житла, копії постанов державного виконавця, доказ на підтвердження відправки додаткових доказів відповідачу. В клопотанні вказує, що долучення документів викликано необхідністю показати суду зв`язок між матеріальним становищем позивачки, на утриманні якої знаходиться спільна дитина сторін, та можливістю своєчасної сплати аліментів відповідачем, особливо у воєнний час, коли позивачка та дитина залишилися без житла та засобів існування. Зазначає, що долучити до позовної заяви під час її подання вона не мала можливості, тому що додаткові докази зібрані у часі значно пізніше. Також позивач звертає увагу суду на те, що відповідач зайняв таку позицію, що спонукає його сплачувати аліменти тільки тоді, коли виникає ризик отримання санкцій з боку виконавчої служби або порушення кримінальної справи за злісне ухилення від сплати аліментів. Вважає докази такими, що мають суттєве значення для вирішення справи (арк.с.67). Відповідно до Розпорядження Верховного Суду від 21.10.2022 року № 61 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області на Дружківський міський суд Донецької області. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 30.01.2023 справу передано в провадження судді Шевченко Л.В. 11.08.2023 на запит суду надійшла довідка Міністерства соціальної політики України, відповідно до якої станом на 06.07.2023 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня інформація про [PERSON] . Тому, суд вважає належними відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] по даній справі: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки вони суд не сповістили. Від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що в період з 29 липня 2016 року по 01 вересня 2020 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2020 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 травня 2017 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 925. Відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.11.2019 по справі № 219/861/19 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (арк. с 14-19). За наданим позивачем розрахунку заборгованості, нарахованому старшим державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 6448 від 24.01.2022, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.02.2022 складає\~56281,85 грн (арк.с.6). Постановою Старшого державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Абдулою Романом Валерійовичем від 08.09.2021 ВП № 66742473 на підставі виконавчого листа № 219/861/19, 2/219/1107/2019, виданого 17.01.2020 Артемівським міськрайонним судом Донецької області відкрито виконавче провадження (арк.с.20-21). Постановою Старшого державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Абдулою Романом Валерійовичем від 25.01.2022 ВП № 66742473 скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого листа № 219/861/19, 2/219/1107/2019, виданого 17.01.2020 Артемівським міськрайонним судом Донецької області. Відповідно до розрахунку заборгованості Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 14.02.2023 заборгованість по аліментам станом на 01.02.2023 відсутня (арк.с.38-39) Згідно з розрахунком заборгованості Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 02.10.2023 заборгованість по аліментам станом на 01.10.2023 20522 грн (арк.с.147). Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками,одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому, в постанові від 19.01.2022, ухваленій у справі № 711/679/21 Верховний Суд зазначив наступне: формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Визначаючи розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує Правову позицію Верховного Суду в справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року, уточненою постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц провадження № 14-616цс18, у якій вирішено відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і встановлено, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідні висновки щодо розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, згідно з якими Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 1 липня 2015 року у справі № 6-49цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15 і від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 щодо обчислення пені у кожному місяці як 1% від платежу, помножений на кількість днів у відповідному місяці. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Відповідач не надав доказів відсутності своєї вини у несплаті аліментів на дитину. Згідно додатку до позовної заяви № 2 від 16.02.2023 розмір пені становить 50035,69 грн (арк.с.33). Представник позивача, подаючи клопотання від 08.06.2023 з доданими до нього документами (арк.с. 66-114) вважав, що вони мають істотне значення для справи і не було можливості надати їх з позовною заявою. Суд при прийнятті рішення щодо даного клопотання та врахування документів для розгляду справи виходить з того, що позовна заява подавалася представником [PERSON] від імені [PERSON] 27.01.2022 року, і дійсно, договір оренди, укладений 02.05.2023 між [PERSON] та [PERSON] на оренду квартири в місті Дніпро представник позивача не могла надати разом з позовною заявою. Також при поданні позову позивач не могла знати, що розпочнеться військова агресія РФ проти держави Україна, і вона буде вимушена отримувати в червні, жовтні, грудні 2022 року благодійні виплати з фондів, які підтримують громадян України. З платіжних інструкцій Приватбанку не зрозуміло яке відношення до позивачки має [PERSON] , якому вона перерахувала як «особисті кошти» в січні 2023 року 1733 грн, у вересні 2022 року 1504 грн, березні 2023 року 1445 грн, липні 2022 року -1751 грн, серпні 2022 року 1900 грн, грудні 2022 1933 грн, листопаді 2022 року 1075 грн, жовтні 2022 року 1251 грн, лютому 2023 року 1480 грн, квітні 2023 973 грн, травні 2023 870 грн, липні 2022 2000, серпні 2022 12000 грн., квітні 2023 12000 грн, грудні 2022 12000 грн, липні 2022 року 10000 грн, червні 2022 року 1000 грн, червні 2022 року 11000 грн (арк. с. 75-93), березні 2023 5000 грн, березні 2023 7000 грн., листопаді 2022 12000 грн., жовтні 2022 12000 грн., вересні 2022 12000 грн, лютому 2023 12000 грн, січні 2023 12000 грн (арк.с.94-100); 03.06.2023 [PERSON] 12000 грн (арк.с.93). Суд прийняв дані документи та долучив їх до справи, однак приходить до висновку, що дані документи не містять доказовості у даній справі і не мають значення для вирішення питання щодо застосування пені до відповідача за несвоєчасну сплату аліментів. Постановами від 25.01.2022 державного виконавця Бахмутського відділу ДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МУМЮ (м. Харків) Абдулою Р.В. знято арешт з коштів боржника [PERSON] та скасовані заходи примусового виконання у зв`язку з повним погашення боргу з аліментів (арк.с.101-104). Ці постанови підтверджують відсутність боржника (відповідача) станом на дату подання позову (27.01.2022) заборгованості по аліментам. Втім, враховуючи, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися аліменти на дитину, перевіривши розрахунок пені, суд вважає його обгрунтованим частково та стягує з відповідача за прострочення сплати аліментів за період з 30.01.2019 по 01.01.2022 в розмірі в сумі 56281,85 грн (як зазначено заборгованість станом на 01.02.2022, яка фактично сплачена була 25.01.2022), з 01.03.2022 по 31.12.2022 в сумі 29732,50 грн, що складає всього 86014 (вісімдесят шість тісяч чотирнадцять) грн 35 коп. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору, де зазначено у п. 3, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:\~позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України\~витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 992,40 на користь держави (пропорційно сумі задоволених позовних вимог). На підставі викладеного та

Outcome: partial