Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

02 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: визнати [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~громадянина України,\~який зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~батьком [PERSON] ,\~ [INFO] ;зобов`язати Великоолександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] № 125 від 21 листопада 1989 року, складеного Великоолександрівським відділом ЗАГСу Херсонської області, в якому зазначити батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Прізвище дитини [PERSON] , [INFO] , залишити без змін. Позов обґрунтований тим, що мати позивача [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі [PERSON] . Проживали разом, але шлюб між ними не реєструвався, [INFO] у них народився [PERSON] , що відповідач не заперечує. У зв`язку із вказаними обставинами народження дитини, при реєстрації народження запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. [INFO] мати позивача [PERSON] , померла (Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 31.03.2021 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що 31.03.2021 року складено відповідний актовий запис № 579). За життя мати так і не звернулася до суду для визнання батьківства мого батька [PERSON] . Тому, позивач на теперішній час звертається до суду з даною позовною вимогою. На судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що у нього немає жодного сумніву щодо батьківства відповідача та він не заперечує походження дитини. На судовому засіданні відповідач, позовні вимоги визнав, вказав, що ніколи не заперечував проти того, що він є батьком [PERSON] та підтвердив даний факт. У відповідності до частини третьої\~статті 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, відповідача викладені ними обставини, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до положень пунктів 4-9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Крім того\~Пленум Верховного\~Суду України\~в постанові\~№ 3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~в пунктах\~1-3\~дав судам\~роз`яснення\~про застосування\~цих кодексів:«Звернути увагу\~судів на\~те,\~що за\~загальним правилам\~дії законів\~та інших\~нормативно-правових\~актів у\~часі (частина\~1\~статті 58\~Конституції України\~(№\~254к/96-ВР)\~норми Сімейного\~кодексу України\~застосовуються до\~сімейних відносин,\~які виникли\~після набрання\~ним чинності,\~тобто не\~раніше 1\~січня 2004\~р.\~До сімейних\~відносин,\~які вже\~існували на\~зазначену дату,\~норми СК\~застосовуються в\~частині лише\~тих прав\~і обов`язків,\~що виникли\~після набрання\~ним чинності.\~Ці права\~й обов`язки\~визначаються на\~підставах,\~передбачених СК.При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві положення» СК нормі законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 року, за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім`ю України які зберігаються чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини». Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України чинним на момент виникнення правовідносин між батьками дитини. Відповідно до Закону про затвердження Основ законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім`ю від 27 червня 1968 року, з 01 жовтня 1968 року введено в дію вказані основи законодавства про шлюб та сім`ю та в ст. 16 цього Закону зазначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають в шлюбі між собою, може бути встановлено за спільною заявою матері та батька в державних органах запису актів громадянського стану. При відсутності спільної заяви може бути встановлено в судовому порядку за заявою, зокрема, дитини по досягненню повноліття. Відповідно до частин другої та третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв з 01 січня 1970 року до набрання чинності Сімейним кодексом України, а саме до 01 січня 2004 року, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Суд встановив, що мати позивача [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі [PERSON] . Проживали разом, але шлюб між ними не реєструвався. [INFO] у них народився, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 02.12.1989 р., виданим Великоолександрівським відділом ЗАГС Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 21.11.1989 р. зроблено запис за № 125. При реєстрації народження [PERSON] запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. [INFO] мати [PERSON] [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 31.03.2021 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що 31.03.2021 року складено відповідний актовий запис № 579). За життя мати позивача так і не звернулася до суду для визнання батьківства батька [PERSON] . Позивач згідно наданих світлин ззовні дуже схожа на батька та у нього немає сумнівів щодо батьківства відповідача, який підтверджує факт батьківства. Таким чином, встановлені судом обставини суд визнає достатніми для визнання факту батьківства відповідача по відношенню до [PERSON] , а отже для задоволення позову. Із досліджених доказів вбачається, що під час народження дитини сторони проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, відповідач піклувався дитиною, неодноразово визнавав своє батьківство та намагався офіційно визнати себе батьком дитини. Суд також враховує психологічне значення для позивача рішення суду про визнання батьківства, оскільки завдяки цьому рішенню останній одержує можливість реалізувати своє природне право знати свого батька. Завдяки йому утверджується природний обов`язок батька турбуватися про своїх нащадків. На підставі викладеного,

Outcome: approved