Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

рішенням суду від 12 вересня 2023 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В. про визнання шлюбного договору, укладеного 07 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. та зареєстрований в реєстрі за №851, в частині п.п.2.1.1. п.2.1; п.п. 2.2.1 п.2.2; п.п.2.3.1 п.2.3 недійсним з моменту вчинення правочину відмовлено. \~ \~ \~ \~Представник відповідача звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу витрат на правову допомогу. Представник відповідача в судовому засідання заяву підтримала з підстав, наведених у заяві. Представник позивача, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення на адресу суду не направила. На адресу суду направила заперечення, в яких вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2023 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В. про визнання шлюбного договору, укладеного 07 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. та зареєстрований в реєстрі за №851, в частині п.п.2.1.1. п.2.1; п.п. 2.2.1 п.2.2; п.п.2.3.1 п.2.3 недійсним з моменту вчинення правочину відмовлено. Як вбачається із матеріалів справи, представником відповідача до закінчення дебатів у справі під час судового засідання зроблено заяву про подачу в наступному доказів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, а саме: копію договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 27.07.2022 року, а також попередній (орієнтовний) розрахунок вартості наданих послуг, яким передбачено загальну вартість послуг, яким передбачено загальну вартість послуг, яку відповідач очікував понести, у сумі 35\~197,50 грн і протягом п`яти днів після оплати відповідачем вартості адвокатських послуг у повному обсязі нею долучено копію акту приймання-передачі наданих послуг, рахунків на оплату та квитанцій про сплату витрат на правову допомогу в загальному розмірі 37\~230,00 грн. А тому, оскільки рішенням суду не вирішено питання розподілу вказаних витрат, а тому слід постановити про це додаткове рішення. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, з матеріалів заяви вбачається, що відповідач та його представник погодили визначити вартість однієї робочої години у розмірі 1\~852,84 грн, що в еквіваленті грошового зобов`язання становить 50,00 євро за курсом НБУ на момент укладення даного договору. 12.09.2023 року за результатами наданих послуг щодо представництва інтересів відповідача в суді першої інстанції між відповідачем та Адвокатським бюро «Уляни Вовк» було підписано акт приймання-передачі наданих послуг, в якому відображено всі послуги, отримані відповідачем в рамках даної справи, на загальну суму 37\~230,00 грн. Водночас, сторона позивача вважає, що розмір заявлених витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 37\~230,00 грн., не відповідає критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції, отже їх розмір є необґрунтованим у зазначеній вище частині, у свою чергу, вартість робочої години адвоката є завищеною, необґрунтованою та нерозумною. Більш того, на утриманні в позивачки перебуває троє малолітніх дітей та, відповідно, стягнення з останньої необґрунтованих та явно завищених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 37\~230 грн., вплине на її матеріальний стан та можливість забезпечувати дітей. А тому, просить зменшити відповідачу розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц суд зазначив: «У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін». Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується постановами Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18. Таким чином, з огляду на те, що витрати на правову (правничу) допомогу у сумі 37 230, 00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, оскільки кількість проведених судових засідань не вказує на об`ємність та складність справи, оскільки судові засідання неодноразово відкладалися за клопотанням сторони відповідача як для витребування доказів так і у зв`язку із поданими клопотаннями, тому затрачений час на надання таких послуг не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з [PERSON] становить надмірний тягар для останньої, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 22 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed