Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

У березні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 04.06.2013 року, згідно якої йому було відкрито банком кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 46500,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв`язку з чим станом на 04.01.2023 року за ним виникла заборгованість у загальній сумі 50867,59 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 50867,59 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, в тому числі, про причину неявки суд не повідомив. 14.04.2023 року представник відповідача адвокат Клюєва І.С. надала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що як вбачається з анкети-заяви сторони не погодили основних умов договору предмет, не погодили сам факт укладення кредитного договору, суму (ліміт) кредиту, строк на який надається позика, відсотки за користування кредитом. Також анкета-заява не місить умов щодо збільшення строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України. На підтвердження своїх вимог позивач надав витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт та Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими витягами з Умов та Правил надання банківських послуг відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення ПриватБанку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовується позивачем при розгляді вказаної справи. Надані позивачем витяги з Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанком, з огляду на їх мінливий характер, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови та правила не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківського обслуговування, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про вид платіжної картки, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, оскільки анкета - заява не містить істотних вимог щодо предмету, зокрема укладення між банком кредитного договору (встановлення кредитного ліміту), строку надання кредиту та розміру відсотків, твердження Позивача про укладення кредитного договору є безпідставним, не підтвердженим належними та допустимими доказами. Із змісту анкети заяви вбачається, що графа, обов`язкова для отримання кредиту (встановлення кредитного ліміту) відповідачем не заповнювалася, позначка про отримання кредитної карти універсальна відсутня. Отже будь - які докази укладення між сторонами кредитного договору взагалі відсутні, відповідно відсутні підстави для задоволення позову. З урахуванням викладеного, а також того, що в анкеті - заяві розмір відсотків не встановлено, а докази погодження позичальника з умовами та правилами банку в наданій редакції відсутні, вимога про стягнення відсотків в сумі 9461,29 гри. задоволенню не підлягає. Крім того, з наявної в матеріалах справи виписки та розрахунку заборгованості вбачається, що банком кошти які вносились позичальником на погашення кредиту зараховувались на погашення процентів та інших платежів - всього в сумі 7453,71 грн., що не передбачено умовами договору і відповідно впливає на визначення основної заборгованості. Оскільки розмір процентів не погоджувався сторонами, Позивач не мав права зараховувати сплачені Відповідачем грошові суми в рахунок погашення заборгованості за процентами. Крім того, згідно позовної заяви зазначено що Позивачем було збільшено розмір кредитного ліміту на підставі п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил. По-перше, кредитний ліміт, як вже зазначалося, взагалі сторонами не погоджувався, кредитний договiр не укладався. По-друге, відповідно до довідки про зміну умов кредитування, станом на 04.06.2013 року (дату нібито укладення кредитного договору) кредитний ліміт складав 0,00 грн. По-третє, згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. 02.05.2017 року позивачем встановлено кредитний ліміт 1000,00 грн., 23.12.2018 р. - 11000,00 грн., 25.09.2019 p. - 46500,00 гpн. З огляду на викладене, представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності до вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.108-111). 02.05.2023 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Згідно Договору позичальнику було відкрито банком кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Крім того, сторонами при укладанні договору були обговорені всі істотні умови. Умови та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку. Також, з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованості за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином, між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже, є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. В даній справі позивач надав суду докази, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг та наказ банку, яким були затверджені зазначені Умови та правилами надання банківських послуг. Також, відповідачем не надано доказів відсутності заборгованості. Щодо строку позовної давності представник позивача вказав, що відповідно до Правил користування карткою строк дії кратки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня, вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 05.2023 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 24.02.2023 року до спливу строку позовної давності (а.с.115-123) Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого з 14.06.2018 року є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір №б/н, згідно якого відповідачу було відкрито банком кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 46500,00 грн., що зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.17). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.19). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.20-50). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 04.01.2023 року становить 50867,59 грн., і складається із: -41406,30 грн. заборгованість за кредитом; -9461,30 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 04.06.2013 року (а.с.19) процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими за користування кредитом. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 04.06.2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Тому суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 9461,29 грн. слід відмовити. Що стосується позовних вимог щодо стягнення непогашеного тіла кредиту в сумі 41406,30 грн., суд приходить до наступного висновку. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що він не отримував кредитні кошти, оскільки належними доказами дані обставини не доведені. Клопотання щодо призначення почеркознавчої та економічної експертиз відповідачем не заявлялося. Отже, відсутні докази, що він анкету-заяву не підписував, та грошові кошти не отримував. Разом з тим, відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно довідки АТ «КБ «Приват Банк» строк картки, яку отримав [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 04.06.2013 року, мала термін дії до 05.2023 року (а.с.18). У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у березні 2023 року (а.с.2). Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності за Договором не сплив, а тому клопотання представника відповідача щодо застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду належних доказів не укладення ним з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору та доказів не підписання ним документів на надання йому кредиту. Враховуючи викладене, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути заборгованість з [PERSON] за кредитним договором №б/н від 04.06.2013 року, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 04.01.2023 року складає суму в розмірі 41406,30 грн., яка є заборгованістю за простроченим тілом кредиту. За правилами\~ст.141\~ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial