Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 червня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 112. Від спільного проживання народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивача. Шлюб виявився невдалим, відповідач зловживав спиртними напоями. Між сторонами втрачені почуття любові та взаємоповаги, конфлікт носить стійкий характер, шлюб фактично розпався. Подальше збереження сім`ї є неможливим. Спір щодо спільного майна наразі відсутній. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 112. Після шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] . Від спільного шлюбу народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції 14.06.2006, актовий запис № 1330 та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Користовецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області 01.07.2013, актовий запис № 18. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила залишити попереднє прізвище, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи, тому звільняється від сплати судового збору, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved