Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способів участі у вихованні дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено шлюбу. Від шлюбних відносин у сторін мається двоє спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 15.04.2021 року. Після розірвання шлюбу доньки залишилися проживати разом з відповідачкою за адресою [ADDRESS] . Розпорядженням Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради № 155-р від 21.05.2021 року визначено спосіб участі позивача у вихованні дітей, а саме: кожні першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10.00 до 16.00 без ночівлі в присутності матері. Однак відповідачка чинить перешкоди, не дотримується зазначеного розпорядження, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У відзиві на позов, що надійшов до суду 08.08.2023 року, відповідачка зазначила, що вона не чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми. Твердження позивача щодо створення позивачкою перешкод не підтверджуються ніякими доказами та ґрунтуються на його власних припущенням. У зв`язку із чим, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. У відповідь на відзив, що надійшов до суду 15.08.2023 року, позивач зазначив що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні позивача з доньками, цьому підтвердження є лист Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № Р-29/0-1/03-23 від 24.07.2023 р. зі змісту якого вбачається, що «Спеціалістами управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради з [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо надання можливості спілкування дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] з батьком дітей [PERSON] …». Крім того, позивач вважає що його зустрічі з доньками у присутності відповідачки не є доцільним, оскільки між позивачем та відповідачкою неприязні стосунки які закінчуються суперечками та сварками, тому дана обставина не сприятиме налагодженню відносин між позивачем та його дітьми. 15 листопада 2023 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій підтримав спосіб участі позивача у вихованні дітей визначений у висновку Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 4/5-574 від 19.10.2023 р. та просив провести розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, підтримала спосіб участі позивача у вихованні дітей визначений у висновку Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 4/5-574 від 19.10.2023 р. з обов`язковою умовою - за згодою дітей. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, просив ухвали рішення з урахуванням інтересів дітей. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статтей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24 червня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, за актовим записом № 408, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 червня 2011 року. За час шлюбу сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 11-12). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 14-15). Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з відповідачкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що між сторонами не було досягнути згоди щодо спілкування позивача з доньками, позивач звернувся до Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради щодо визначення способу участі позивача у вихованні дітей. Розпорядженням Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради № 155-р від 21.05.2021 року було визначено спосіб участі позивача у вихованні дітей, а саме: кожні першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10.00 до 16.00 без ночівлі в присутності матері. Однак, як стверджує позивач, відповідачка не дотримується вищезазначеного розпорядження. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами першою-третьою статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. З огляду на статтю 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. На підставі статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною другою статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Положеннями статті 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 19.10.2023 року № 4/5-574, представленого Органом опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, рекомендовано визначити порядок участі [PERSON] у вихованні доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: першу та третю суботу місяця з 10:00 год. по 15:00 год. неділі з ночівлею за згодою дітей (а.с 129-131). Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Ураховуючи наведене, батько, який проживає окремо від своїх дітей, також має право на особисте спілкування з нею, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку доньок, батько дітей має бажання приймати участь у їх вихованні, а спілкування між позивачем та доньками не перешкоджає їх нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дітьми, суд, з урахуванням інтересів дітей, їх віку, поведінки батьків, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з урахування результату розгляду справи з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial