Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-16 00:00:00

17 липня 2023 року на адресу суду надійшов цей позов. Як підставу позову позивач зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. З наведених підстав та з посиланням на ст.ст. 164, 165, 180-181 СК України позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача стосовно їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні заперечував стосовно задоволення позову. Відповідач у судове засідання не прибула, але подала на адресу суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2022 року №161/8280/22 шлюб між громадянами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому 17 липня 1999 року, актовий запис № 479, - розірвано (а.с.6). Малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати разом з батьком [PERSON] (а.с.7-8). Згідно довідки ДНЗ №27 «Незабудка» Луцької міської ради, матір дитини контакту із садочком не підтримує, з вихователем щодо дитини не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до садочка приводить і забирає тато, на виклики до садочка приходить теж тільки тато (а.с.9). Відповідно до характеристики з місця роботи позивача, він характеризується виключно позитивно (а.с.10). Згідно висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 24 жовтня 2023 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав відповідача. В обґрунтування цього висновку зазначено, що відмова матері від виховання дитини є нікчемною, оскільки матір позитивно характеризується за місцем роботи у Луцькому ліцеї №9. В адресованій суду нотаріально посвідчений заяві відповідач визнала позов та просила суд його задовольнити. Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставин у справі, суд зазначає наступне. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому в частині четвертій статті 164 СК України визначено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши зібрані під час судового розгляду письмові докази, враховуючи поведінку відповідача, яка самоусунулася від виховання та утримання дитини, визнання її позову, суд дійшов висновку, що слід задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Висновок органу опіки та піклування базується виключно на позитивній характеристиці відповідача з місця роботи, але факт самоусунення відповідача від виховання дитини був безпідставно не врахований. На підставі наведеного та

Outcome: approved