Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

У серпні 2023 року до суду звернувся керівник Богодухівської окружної прокуратури, в інтересах Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, з позовом до [PERSON] про витребування земельної ділянки на користь територіальної громади , в особі Краснокутської селищної ради . В позові зазначено , що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №1010-СГ від 12.02.2019 , затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га (кадастровий номер 6323583700:05:001:0874) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району ( колишньої - Колонтаївської сільської ради Краснокутського району) Харківської області . Відомості про право власності [PERSON] на вище вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевцовим 12.04.2019 за № 46505097. Крім того, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №11-7373/14-18-СГ від 05.11.2018 , затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано [PERSON] , у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га (кадастровий номер 3520583500:02:000:5029) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Зазначене підтверджує , що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки ( накази ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 5495 -СГ від 16.08.2018 та № 1010-СГ від 12.02.2019 ) вдруге використав право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання ( наказ ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-7373/14-18-СГ від 05.11.2018 ). Отже , земельна ділянка (кадастровий номер 6323583700:05:001:0874) вибула із державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання , тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та не повідомив , при зверненні до зазначеного органу влади , що вже скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства . 23.05.2019 , на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевцовим С.О., [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 6323583700:05:001:0874) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. Після чого , на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевцовим С.О. від 20.01.2022 , вище вказану земельну ділянку було відчужено на користь [PERSON] . Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 14.02.2023 у справі № 627/807/21 , визнані незаконними та скасовані накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 6323583700:05:001:0874) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області; визнаний недійсним вище вказаний договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 23.05.2019 та витребувано у [PERSON] земельну ділянку . На даний час виконати рішення суду від 14.02.2023 не можливо , оскільки під час судового розгляду , спірна земельна ділянка [PERSON] була подарована [PERSON] , на підставі договору дарування , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 20.01.2022 . В зв`язку з цим , позивач просить суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади , в особі Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 6323583700:05:001:0874) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради . У судове засідання позивач не з`явився до суду , подав заяву заслухати справу у його відсутність , просить задовольнити позов . Відповідач до суду не з`явилася , про причини неявки суду не повідомила , про дату , час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та в установлений законом строк , про що свідчить оголошення на веб сайті судової влади України. У відповідності до ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків. Договором дарування , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу від 20.01.2022 , [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 6323583700:05:001:0874) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ( а.с. 25 ) Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.08.2023 , підтверджує , що власником земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 6323583700:05:001:0874) є [PERSON] , на підставі договору дарування від 20.01.2022 ( а.с. 20-22) Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 14.02.2023 у справі № 627/807/21 за позовом керівника Богодухівської окружної прокуратури , в інтересах Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області , [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними , скасування наказів та витребування земельної ділянки , визнані незаконними та скасовані накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №5945- СГ від 16.08.2018 та № 10101-СГ від 12.02.2019 про надання дозволу , затвердження проекту землеустрою та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 6323583700:05:001:0874) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області; визнаний недійсним договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шевцовим С.О. від 23.05.2019 , скасовано запис про право власності від 23.05.2019 № 31669630 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ; витребувано з незаконного володіння [PERSON] на користь держави вище вказану земельну ділянку . Рішення набрало законної сили 17.02.2023 ( а.с. 27-32) На даний час виконати рішення суду від 14.02.2023 не можливо , оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 6323583700:05:001:0874 перейшла у власність до іншої особи , що в свою чергу позбавляє можливості витребування її до територіальної громади . Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У силу ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Аналогічні положення містять норми ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру». У даній справі, відповідно до листа від 14.07.2023 Богодухівської окружної прокуратури вбачається, що власник земельної ділянки з кадастровим номером 6323583700:05:001:0874 , Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області , повідомлялась про встановлені обставини щодо передачі спірної земельної ділянки у власність, натомість, у відповідь повідомила, що жодних дій щодо повернення земельної ділянки у комунальну власність шляхом, зокрема, пред`явлення відповідного позову до суду не вживала, відтак, прокурор обґрунтовано звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Краснокутської селищної ради . За змістом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Главою 29 ЦК України визначено такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). ЦК України передбачені засади захисту права власності, зокрема право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України) та від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений, як фактично, тобто повернення його у фактичне володіння, так і у власність цієї особи. При цьому у випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні або поновленні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Відповідні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові 28 листопада 2018 року у справа № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 201/12925/17 (провадження № 61-2178св19). Як встановлено судом останнім набувачем спірної земельної ділянки площею 2,0000 га, з кадастровим номером 6323583700:05:001:0874, на підставі договору дарування від 20.01.2022 , є відповідачка по справі [PERSON] , що не позбавляє власника земельної ділянки витребувати належне йому майно. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) зробила правовий висновок про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року в справі № 687/425/20 (провадження № 61-9430св21). Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 14.02.2023 у справі № 627/807/21 встановлено, що земельна ділянка площею 2,0000 га, з кадастровим номером 6323583700:05:001:0874, вибула з державної власності поза волею власника, тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] , на підставі ст. 388 ЦК України. З урахуванням наведеного, встановивши, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області не з її волі, суд дійшов висновку про витребування спірної земельної ділянки у [PERSON] , на підставі положень статі 388 ЦК України, визнавши, що такий спосіб захисту забезпечить відновлення порушених прав держави. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач надав достатньо належних , допустимих та достовірних доказів на підтвердження позову , тому позов прокурора підлягає задоволенню, а земельна ділянка витребуванню з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади . Статтею 141 Цивільного процесуального України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами згідно якого стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до платіжних інструкцій №1965 від 24.08.2023 та № 1959 від 24.08.2023, позивачем за подання даного позову у сумі 2 684,00 грн та за заяву про забезпечення позову у розмірі 1 342,00 грн, сплачений судовий збір , який , на підставі ст.141 ЦПК України , підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь Харківської обласної прокуратури .

Outcome: approved