Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати незаконними електронні торги, проведені 19.09.2019 року Державним підприємством «СЕТАМ» з реалізації предмета іпотеки, а саме двокімнатної квартири загальною площею 46,85 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] та визнати недійсним протокол № 432475 проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного предмета іпотеки, переможцем яких визнано [PERSON] . Позов мотивував\~тим,\~що він\~є власником\~вищевказаної квартири,\~яка належить йому на праві приватної власності. Вказана квартира є його єдиним житлом, де він і його родина зареєстровані та проживають. У 2008 році ним було укладено кредитний договір № 014-09.5-82188 з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до якого йому були надані кошти в розмірі 33 762,00 долари США. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором вказана квартира була передана іпотеку банку, про що свідчить пп. 1.1.3-1.1.4 п. 1.1 ст. 1 Кредитного договору. Спочатку свої зобов`язання за договором він виконував належним чином. В зв`язку із стрімким ростом курсу долара 2014-2015 роках він був позбавлений можливості виконувати умови договору, в зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2015 року по справі № 405/324/15-ц позові вимоги банку були задоволені, стягнуто в рахунок погашення заборгованості 481 294,55 грн. На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання до приватного виконавця Кіровоградського виконавчого округу Золотарьової Тетяни Валентинівни. В межах виконавчого провадження приватним виконавцем були здійсненні заходи спрямовані на реалізацію майна боржника, зокрема проведені дії спрямовані на реалізацію належної йому квартири. В судовому порядку оскаржені дії приватного виконавця Золотарьової Т.В. в межах виконавчого провадження, а саме оскаржено дії приватного виконавця щодо опису та арешт вказаної квартири, оцінки квартири. За даними сайту ДП «СЕТАМ» https://setam.net.ua/auction/371689 19.09.2019 року відбулися торги з продажу предмету іпотеки, а саме вказаної квартири та визначено переможця торгів [PERSON] , що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 432475. Вважає, що електроні торги організовані та проведені з порушенням норм цивільного законодавства, що є підставою для визнання торгів недійсними, оскільки квартира, яка є предметом іпотеки, не може бути реалізована відповідно до норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». З метою упередження порушення своїх прав він 18.09.2019 року звернувся з листом до ДП «СЕТАМ» з проханням зняти лот - № 369870 (двокімнатна квартира, загальною площею 46,85 кв. м, розташована за адресою, [ADDRESS] ) з реалізації предмета іпотеки на електронних торгах, але йому було відмовлено. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 07.10.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачам надано термін для подання відзиву на позов, вирішено питання про забезпечення позову. 04.11.2019 року представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано письмові пояснення. 08.11.2019 року приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. надано заперечення на позов. 18.11.2019 року представником відповідача ДП «СЕТАМ» надано відзив на позов. 05.03.2020 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог відповідно до якої він просить визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 08.10.2019 року, затверджений приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. 08.10.2019 року; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 3097, видане 09.10.2019 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Березовською Ольгою Валеріївною; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49095492 від 09.10.2019 року, внесену приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Березовською Ольгою Валеріївною. Ухвалою суду від 19.03.2020 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 27.05.2020 року провадження у справі було зупинено до винесення Касаційним цивільним судом Верховного Суду остаточного рішення у справі № 405/324/15-ц. 29.06.2021 року провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 08.12.2021 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено ТОВ «Діджи Фінанс». Ухвалою суду від 10.04.2023 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судових засіданнях позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточненнях, зазначив, що при проведенні торгів відбулись порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», квартира є єдиним житлом позивача та постійним місцем його проживання, просить задовольнити вимоги позивача, викладені в уточненнях позовних вимог. Відповідача приватний виконавець Золотарьова Т.В. в судовому засіданні, яке відбулось 31.07.2023 року, пояснила, що торги проведені відповідно до діючих норм законодавства, про огляді квартири було встановлено, що в помешканні живуть орендарі, боржник в даному житлі не проживав, 15.04.2019 року проведено опис житла, доступ до якого було надано орендарями, які пояснили, що хазяїн житла намагався його реалізувати, опис проведено разом з двома понятими. При описі вбачалось, що в квартирі живе сім`я з дитиною, обставини не проживання боржника встановлені достеменно, крім того, правомірність її дій встановлена судом. Представник третьої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль», яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, пояснила, що факт прописки позивача не є фактом його проживання, на скаргу позивача була надана письмова відповідь, вважає акт приватного виконавця належним. Третя особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову позивача, зазначили про відсутність доказів постійного проживання позивача у спірній квартирі, вказана обставина була встановлена коли вони зайшли до квартири з поліцейськими, речі в квартирі були відсутні і він, як новий власник, зняв позивача та його дружину з реєстрації. Представник ДП «Сетам», який надав суду письмові пояснення, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Березовська О.В., яка надала заяву про розгляд справи без її участі, представник ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, з урахуванням думки інших учасників процесу, суд розглянув справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 12.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов?язків якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладено Кредитний договір № 014-09.5-82188, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 33 762,00 доларів США строком до 11.03.2018 року, а позичальник прийняв на себе зобов?язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних. В забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором 14.03.2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено іпотечний договір про передачу в іпотеку банку нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобов?язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному розмірі вносив щомісячні обов?язкові платежі, у зв?язку з чим у нього утворилась прострочена заборгованість по сплаті платежів на погашення кредиту та по сплаті відсотків. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2015 року у справі № 405/324/15-ц позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто солідарно зі [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.03.2008 року борг в сумі 37\~164,34 долари США (еквівалент 481\~294,55 грн.), та судовий збір в розмірі 1 827 грн. В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. перебуває виконавче провадження № 58577139 з виконання виконавчого листа № 405/324/15-ц, виданого 16.07.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення солідарно зі [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.03.2008 року боргу в сумі 37\~164,34 долари США (еквівалент 481\~294,55 грн.), та судового збору в розмірі 1 827 грн.\~ Проведеною приватним виконавцем перевіркою майнового стану боржника за виконавчим провадженням встановлено, що [PERSON] не має зареєстрованих за ним на праві власності транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, відкритих рахунків, не перебуває на обліку в органах Державної податкової служби, не працює за окремими трудовими чи цивільно-правовими договорами, за інформацією Пенсійного фонду України не отримує пенсію. Згідно з відомостями про об`єкт нерухомого майна у власності\~\~\~ [PERSON] знаходиться квартира\~ [ADDRESS] . 12.03.2019 року приватним виконавцем Золотарьовою Т. В. з посиланням на статтю 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~винесено постанову про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належить на праві власності боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 516 687 грн. Згідно інформації Міської ради м. Кропивницького від 18.04.2019 року № 1514 за адресою: [ADDRESS] з 28.09.2018 року зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ;\~ [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії листа Міської ради м. Кропивницького від 19.03.2019 року № 926 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання з 14.09.2018 року. 09.04.2019 року приватним виконавцем Золотарьовою Т. В. складено акт, згідно з яким при примусовому виконанні виконавчого листа\~\~ № 405/324/15-ц від 16.07.2015 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, виходом за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що господарі вдома відсутні, двері квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідів боржник за вказаною адресою не проживає. У квартирі постійно проживають інші особи (квартиранти), з якими вони не спілкуються. 15.04.2019 року приватним виконавцем Золотарьовою Т. В., в присутності понятих [PERSON] та [PERSON] описано та накладено арешт на майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , належну боржнику [PERSON] . У постанові також зазначено, що боржник за даною адресою не проживає, за вказаною адресою проживає\~\~\~ [PERSON] разом із сім`єю: чоловіком та дітьми. Місце проживання боржника невідоме На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборона відчуження, зміни та пошкодження майна та реєстрація. Призначено відповідальним зберігачем [PERSON] , якій вручено копію постанови. 17.07.2019 року приватним виконавцем Золотарьовою Т. В. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від (ВП № 58577139), призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно правова консалтингова компанія «Юрекс» в особі директора Тєрєхова О. А., який має Сертифікат за № 26/17, виданий 23.01.2017 року Фондом державного майна України (строк дії: до 23.01.2020 року) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 405/324/15-ц, виданого\~\~\~16.07.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, та постановлено суб`єкту оціночної діяльності надати звіт про ринкову вартість (ціну описаного та арештованого майна) двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту\~\~від 24.07.2019 року № 17/19 про оцінку майна двокімнатної квартири (загальна оцінювана площа 46,85 кв. м), розташованої за адресою: [ADDRESS] , виконаного оцінювачем товариством з обмеженою відповідальністю «ЕПКК Юрекс», ринкова вартість цілого об`єкту оцінки становить 326 404 грн. 15.08.2019 року за вих. № 1459 АСВП № 58577139 приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. до Кіровоградській філії державного підприємства «СЕТАМ» направлено заявку на реалізацію арештованого майна: двокімнатної квартири загальною площею 46,85 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка (квартира) є предметом іпотеки; Іпотекодавець: [PERSON] , Іпотекодержатель: АТ «Райффайзен Банк Аваль», вартість майна, що передається на реалізацію, визначена відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» та становить 326 404 грн. без ПДВ. 21.08.2019 року за вих. № 9073/17-18-19 державне підприємство «СЕТАМ» повідомило приватного виконавця Золотарьову Т. В., сторони виконавчого провадження: стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль», боржника\~\~ [PERSON] щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів 19.09.2019 року, реєстраційний номер лоту 369870. Відповідно до протоколу № 432475 проведення електронних торгів\~\~\~від 19.09.2019 року торги за реєстраційним номером лота: 369870, предмет іпотеки: двокімнатна квартира загальною площею 46,85 кв. м, розташована за адресою: [ADDRESS] , відбулися. Преможцем торгів став [PERSON] . Правомірність дій приватного виконавця Золотарьової Т.В. щодо опису і арешту майна боржника, а також визначення вартості квартири вирішувалась в судовому порядку та відповідно до Постанови Верховного Суду від 19.05.2021 року скаржнику відмовлено у визнанні таких дій неправомірними і скасування вказаних постанов. Згідно із частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»\~звернення стягнення на майно полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Частинами першою, третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (кошти) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із частиною першою статті 61\~Закону України «Про виконавче провадження»\~реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії, згідно з підпунктами 1, 2 пункту 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,0 кв. м для квартири та 250,0 кв. м для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згод згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону\~на період його чинності. З огляду на принцип змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами того, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на час вибуття її з власності позивача (проведення процедури звернення стягнення на майно боржника) використовувалася ним як місце постійного проживання. Суд приймає до уваги ту обставину, що позивач не отримував поштову кореспонденцію за зареєстрованим в установленому порядку місцем свого проживання, а саме: повідомлення щодо проведення виконавчих дій від 21.03.2019 року № 394/ВП №58577139, яке направлялося позивачеві неодноразово; постанову про опис та арешт майна боржника від 15.04.2019 року. Суд також враховує, що постанова про опис та арешт майна боржника ВП № 58577139 від 15.04.2019 була складена за безпосередньою участю особи, яка не має права власності або ж зареєстрованого місця проживання у спірному майні - [PERSON] , яка в присутності двох понятих: [PERSON] , та [PERSON] повідомила про те, що нею спірне майно орендується, та вона проживає у ньому разом з чоловіком та дітьми. Саме [PERSON] було надано доступ приватному виконавцеві до квартири [ADDRESS] , та її було призначено зберігачем описаного, та арештованого майна. Суд також приймає до уваги пояснення допитаного в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , який повідомив суду, що після придбання квартири [ADDRESS] на електронних торгах, та отримавши доступ до житла, в ньому були відсутні ознаки того, що хтось проживає в квартирі. Позивача в квартирі він не бачив, його речей не було. Позивачем в судовому засіданні не надано пояснень у зв`язку з чим під час вчинення виконавчих дій, як от опис та арешт майна, в спірній квартирі, яка з його слів була постійним місцем його проживання, проживала інша родина, а також щодо того, чому після проведення електронних торгів та прибуття [PERSON] до спірного майна, позивач там також не проживав, у квартирі були відсутні його особисті речі, та речі членів його родини. Суд зауважує, що учасниками справи не заперечувався факт реєстрації місця проживання позивача та членів його сім`ї за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідачів та третьої особи про те, що не можна ототожнювати поняття «місце постійного проживання» із поняттям «зареєстроване у встановленому порядку місце проживання». Місце постійного проживання може співпадати із зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання лише в тому разі, коли особа дійсно фактично постійно мешкає у житлі, за адресою якого має зареєстроване місце проживання. У іншому ж випадку, реєстрація місця проживання особи за певною адресою не може підтверджувати використання нею означеного житла як місце постійного проживання. Згідно ст.\~29\~ЦК України,\~місцем проживання\~фізичної особи\~є житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до\~ст.\~2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання»\~(в\~редакції станом\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин)\~громадянам України,\~а також\~іноземцям та\~особам без\~громадянства,\~які на\~законних підставах\~перебувають в\~Україні,\~гарантуються свобода\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~на її\~території,\~за винятком\~обмежень,\~які встановлені\~законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; довідка про реєстрацію місця проживання документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відтак, чинним законодавством передбачено право особи мати кілька місць проживання. З огляду на це, реєстрація місця проживання особи за певною адресою, не є беззаперечним доказом використання означеного житла як місця постійного проживання. Звертаючись до\~суду позивач\~просив: визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 08.10.2019 року, затверджений приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. 08.10.2019 року; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 3097, видане 09.10.2019 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Березовською Ольгою Валеріївною; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49095492 від 09.10.2019 року, внесену приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Березовською Ольгою Валеріївною та визначив відповідачами: ДП «СЕТАМ» та приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьову Тетяну Валентинівну. Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору позивач визначив [PERSON] , АТ «Райфайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Березовську Ольгу Валеріївну, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Згідно з частиною першою статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). В постанові Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі № 756/10280/16-ц (провадження № 61-1230св21),\~суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.\~Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.\~ Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) вказано, що\~треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов`язки щодо однієї зі сторін. Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. За змістом наведеної норми цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову. Розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, позивач клопотань про залучення до участі у справі інших співвідповідачів, не заявляв. Водночас, [PERSON] був залучений до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Разом з тим, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відрізняється за обсягом прав та обов`язків. Вирішуючи вимогу про скасування свідоцтва про придбання спірного майна, а також рішення про державну реєстрацію прав на нього, суд фактично вирішив би питання про права та обов`язки [PERSON] , що є порушенням вищенаведених норм процесуального права. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Відповідно до вимог частини 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом, а\~статтею 76 цього ж Кодексу\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що встановлюються певними засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, а також відсутність доказів, що в ході проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна було проведено порядок проведення торгів і ці порушення вплинули на результат торгів та не відповідають нормам діючого на час проведення торгів законодавства, суд приходить до висновку, що позовні є безпідставними та не обгрунтованими, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Outcome: dismissed