Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

Позивач 18.05.2023 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки та зобов`язання розглянути на сесії сільської ради заяву про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки. Ухвалою від 22.05.2023 суддя відкрила провадження у справі та призначила підготовче засідання в рамках розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Після зміни позовних вимог 26.06.2023 позивач просив: 1) визнати протиправною відмову у розгляді сесією Ямницької сільської ради його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на [ADDRESS] та передачі її у власність; 2) зобов`язати Ямницьку сільську раду розглянути його заяву про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на [ADDRESS] . Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до договору купівлі-продажу будівельних матеріалів 03.06.2004 він придбав у релігійної громади греко-католицької церкви святого Миколая с. Павлівка Тисменицького району не закінчений будівництвом будинок готовністю [ADDRESS] . Згідно п. 2 договору підтвердженням продажу є передача рішення № 44 виконавчого комітету Павлівської сільської Ради народних депутатів Тисменицького району від 25.06.1996 про виділення земельної ділянки під будівництво резиденції в с. Павлівка. Відповідно до плану забудови земельної ділянки від 25.06.1996 площа даної земельної ділянки 0,15 га. Він з 03.06.2004 користується вказаною земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, який добудовано ним у 2010 р. 29.11.2010 сільська рада видала йому свідоцтво про право власності на житловий будинок з присвоєнням господарству номера 113-Г на [ADDRESS] . Земельною ділянкою площею 0,15 га на [ADDRESS] він користується протягом 19 років. У серпні 2022 р. він звернувся із заявою до голови Ямницької сільської ради, в якій просив винести на розгляд сесії сільської ради питання про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на [ADDRESS] , на якій розміщений належний йому на праві власності житловий будинок, за набувальною давністю. 29.08.2022 він отримав відповідь, що його заява розглянута на засіданні комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою Ямницької сільської ради. Відповідь мотивована тим, що частина земельної ділянки належить до земель комунальної власності, категорія земель землі водного фонду, а також з урахуванням земельно-облікових документів та картографічних матеріалів, відповідна частина земельної ділянки нібито не перебувала у його користуванні. Тобто на сесії сільської ради його заява не розглядалася, відповідач протиправно відмовив у розгляді сесією Ямницької сільської ради його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Представник позивача адвокат Олексюк Л. В. у поданій суду заяві підтримав позовні вимоги і просив їх задоволити, просив справу розглянути у відсутності сторони позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач у поданій суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутності свого представника. Надав відзив, у якому вказав, що заявлений позов не підлягає до задоволення. Позивач помилково вважає, що йому нібито відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, однак, це не відповідає дійсності, оскільки сесія сільської ради не приймала рішення з цього приводу. Навпаки, позивачу роз`яснено про порядок здійснення безоплатної передачі земель комунальної власності у приватну власність громадян під час дії воєнного стану. Представник відповідача вказав, що питання визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю відноситься виключно до компетенції судових органів, а не органу місцевого самоврядування. Крім того, вважає, що даний спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що позивач [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 03.06.2004 придбав у релігійної громади греко-католицької церкви святого Миколая с. Павлівка не закінчений будівництвом будинок готовністю 56 % на [ADDRESS] (а.с.9). Згідно п. 2 даного договору підтвердженням продажу є передача рішення виконавчого комітету Павлівської сільської Ради народних депутатів Тисменицького району від 25.06.1996 № 44 про виділення земельної ділянки та надання дозволу на будівництво резиденції в с. Павлівка на земельній ділянці площею 0,15 га (а.с.12). Відповідно до плану забудови земельної ділянки від 25.06.1996 площа даної земельної ділянки становить 0,15 га (а.с.13). 29.11.2010 Павлівська сільська рада на підставі рішення сесії від 14.10.2010 видала позивачу свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А загальною площею 112,5 кв.м житловою площею 73,7 кв.м, воріт 1 загальною площею 7,3 кв.м, огорожі 2 загальною площею 146,5 кв.м (а.с.6). Право власності позивача на вказане домоволодіння 29.11.2010 зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом Івано-Франківського ОБТІ про державну реєстрацію прав (а.с.8). 30.12.2014 право власності позивача зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності (а.с.7). Суд установив, що позивач, починаючи з 2004 р., користується земельною ділянкою площею 0,15 га на [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються витягом з погосподарської книги Павлівської сільської ради за 2011-2015 р. (а.с.10), довідками Павлівського старостинського округу Ямницької сільської ради (а.с.14-16), квитанцією про сплату земельного податку (а.с.43). У серпні 2022 р. позивач звернувся із заявою до Ямницької сільської ради, в якій просив винести на розгляд сесії сільської ради питання про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на [ADDRESS] та передачі її у власність за набувальною давністю (а.с.17). Листом № 805 від 29.08.2022 сільський голова Ямницької сільської ради повідомив позивачу про розгляд його заяви на засіданні комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, благоустрою Ямницької сільської ради та відсутності підстав для передачі у власність частини земельної ділянки, яка належить до земель водного фонду і не перебувала у користуванні позивача (а.с.18). Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. \~ \~ \~ \~Статтею 119 ЗК України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України). У рамках розгляду даної справи суд установив, що відповідач у порушення вказаних вище вимог земельного законодавства, зокрема, ч. 7 ст. 118, ст. 119 ЗК України не виніс на розгляд сесії Ямницької сільської ради заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність за давністю користування. \~ \~ \~ \~Твердження відповідача про те, що питання визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю відноситься виключно до компетенції судових органів, а не органу місцевого самоврядування, є неправильним. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, яка передбачає порядок набуття права власності на майно за набувальною давністю за рішенням суду, набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом, тобто нормою ст. 119 ЗК України, яка встановлює, що набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу. Суд зазначає, що існування під час дії воєнного стану заборони щодо безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, передбаченої пп. 5 п. 27 розділу Х Перехідні положення ЗК України, на що посилався відповідач, не було перешкодою для винесення заяви позивача на розгляд сесії сільської ради. Крім того, суд ураховує, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" від 19.10.2022 доповнив пп. 5 п. 27 розділу Х ЗК України другим реченням такого змісту: "Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом". Суд також зазначає про необґрунтованість посилання відповідача на те, що даний спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. Участь у спорі субєкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії субєктів владних повноважень. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 813/1076/17 та від 14.11.2018 у справі № 817/986/17. Спір у даній справі стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. 12, 118, 119, 122 ЗК України,

Outcome: approved