Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-23 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 14.11.2023 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав громадянина [PERSON] , [INFO] , та покладення на нього обов`язків: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання з постраждалою особою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , строком на 3 місяці; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 3 місяці; - заборонити [PERSON] наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] строком на 3 місяці. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2023 року провадження по справі відкрито. В судових засіданнях 17.11.2023 року та 24.11.2023 року заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судових засіданнях 17.11.2023 року та 24.11.2023 року заперечував проти задоволення вимог [PERSON] та просить в задоволенні заяви відмовити. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що з 2014 року вона спільно з заінтересованою особою [PERSON] проживає однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] вчиняє домашнє насильство психологічного та економічного характеру в присутності неповнолітніх дітей позивача. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що проживає спільно з заявником [PERSON] , в силу своєї зайнятості, оскільки має на утриманні вісім осіб, буває за місцем проживання раз на місяць, де заявник [PERSON] викинула його речі на балкон. [PERSON] підтвердив факти притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ В ході судового розгляду встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] спільно проживають в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку відповідно до Договору оренди житлової площі від 08.07.2019 року винаймає [PERSON] . Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 15.05.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 гривень. Вказаною постановою встановлено, що 06.04.2023 року о 22:00 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки [PERSON] , а саме висловлювався нецензурною лайкою та штовхався, чим міг завдати шкоду психологічному здоров`ю потерпілої. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Прохорова П.А. від 24.05.2023 року [PERSON] відповідно до ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення та оголошено усне зауваження. Вказаною постановою встановлено, що 09.04.2023 року о 16:00 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки [PERSON] , висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч 1 КУпАП. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 13.06.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 170 гривень в дохід держави. Вказаною постановою встановлено, що 07.04.2023 року близько 22:00 [PERSON] , знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив відносно співмешканки домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. При цьому відповідно до вимог ст.1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з частиною 3\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті\~9\~частини першої\~статті 1\~згаданого Закону\~оцінка ризиків\~-\~це оцінювання\~вірогідності продовження\~чи повторного\~вчинення домашнього\~насильства,\~настання тяжких\~або особливо\~тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу вчинення домашнього насильства її співмешканцем [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці підлягають частковому задоволенню, так як обґрунтовані та доведені частково. Так, вимоги в п.3 резолютивної частини заяви, а саме, заборонити [PERSON] наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] строком на 3 місяці, суд вважає заявленими не коректно, заявником не визначено, що саме за місця навчання, роботи та частого відвідування мала на увазі заявник, доказів з даних підстав, як при зверненні до суду, так і в ході судового розгляду справи, суду не надано. В зв`язку з чим зазначені вимоги задоволенню не підлягають. Судом відхиляються заперечення [PERSON] щодо необхідності встановлення припису, оскільки вказані пояснення не обгрунтовані, не мотивовані, а факти насильства, здійсненого по відношенню до [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Суд зазначає, що встановлення припису не обмежує прав заінтересованої особи, оскільки він має зареєстроване місце проживання за іншою адресою.

Outcome: partial