Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-15 00:00:00

У травні 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів в розмірі 16289,33 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні кошти стягнуті під час виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 1239 від 25.03.2015, який в подальшому судовим рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2020 у справі № 703/2281/19 визнаний таким, що не підлягає виконанню. Згідно листа Головного управління пенсійного фонду в Чернігівській області від 21.03.2023, на виконання ВП № [NUMBER] з пенсії [PERSON] з 01.05.2018 по 31.01.2021 здійснювалися відрахування у розмірі 16289,33 грн на користь відділу ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач вважає, що спірні кошти стягнуті без достатньої правової підстави, просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники провадження не з`явились, про час, місце та день розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог . Судом встановлено, що 25 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за реєстровим № 1239, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] грошові кошти, які складаються з наступного: 13716,00 грн. - заборгованість за кредитом; 50948,57 грн. - заборгованість за відсотками; 7241,96 грн. - комісії; 72180,55 - пені; 7204,35 грн. - штрафи, що всього становить 151291,43 грн. Витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису складають 1700,00 грн. Строк за який провадиться стягнення сім років дев`ять місяців один день, а саме з 25 травня 2007 року по 26 лютого 2015 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису державним виконавцем Смілянського міського відділу ДВС Яшник М.С. 21 травня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1239 від 25 березня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 152991,43 грн Згідно листа Головного управління пенсійного фонду в Чернігівській області від 21.03.2023, на виконання ВП № [NUMBER] з пенсії [PERSON] з 01.05.2018 по 31.01.2021 утримано 16289,33 грн на користь відділу ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2020 у справі № 703/2281/19, яке набрало законної сили 10.12.2020, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання правочину недійсним, виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №1239, про стягнення із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 152991 грн. 43 коп. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом встановлено, що виконавчий напис рішенням суду було визнано таким, що не підлягає виконанню. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 (провадження №61- 88св21), одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. В той же час відповідач зазначав, що її дії були правомірними, оскільки не оскаржувались в судовому порядку. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача оскільки після визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачу мають бути повернуті всі кошти, які стягнуті на виконання такого виконавчого напису. Тобто, з урахуванням встановлених судом обставин щодо визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття стягувачем та державним виконавцем коштів в загальному розмірі 12 986,66 грн., примусово стягнутих на виконання виконавчого напису, який визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України. Згідно з частиною першою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває станом на день постановлення рішення суду. Враховуючи наведене, суд приходить висновку про безпідставність твердження сторони відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1040,00 грн.

Outcome: approved