Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

06.06.2023 позивачка звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що 30.07.2005 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який в подальшому було розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.07.2021. За час спільного сумісного життя ними було набуто житловий будинок [ADDRESS] , право власності оформлено на відповідача. Будинок знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 4620986200:02:005:0188, що належить їй та відповідачу на праві власності в рівних частинах. Між нею та [PERSON] виник спір щодо поділу майна, відтак вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Просила суд ухвалити рішенням, яким поділити спільне майно між нею та відповідачем, визнавши за нею право власності на ідеальну частку житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] 17.11.2023 подав відзив на позовну заяву, в якому частково заперечує позовні вимоги з тих підстав, що окрім спірного будинку за час шлюбу ними також було придбано автомобіль «Opel Corsa», р.н. [NUMBER] , вартістю 12000 доларів США, який зареєстрований на позивачку. Документів на автомобіль у нього немає, що позбавляє його можливості подати такі суду. У шлюбі в них з позивачкою народилося троє дітей, він постійно працював задля забезпечення дітей та сім`ї в цілому, спірний будинок будувався в першу чергу саме для дітей. На сьогодні у нього є підозри, що позивачка планує продати свою частку у будинку, що призведе до погіршення інтересів як дітей, так і його. З огляду на наведене вважає, що в першу чергу будинок повинні отримати діти, а тому такий слід поділити між позивачкою, ним і дітьми в рівних частках, тобто по 1/5 за кожним. Крім цього, для забезпечення інтересів дітей слід заборонити позивачці відчужувати належну їй частку у будинку до повноліття дітей, тобто до [INFO] . Просить суд позовні вимоги позивачки задоволити частково, поділити спірний будинок в рівних частинах між ним, [PERSON] та трьома дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також заборонити [PERSON] та йому відчужувати свої частки та частки дітей до досягнення усіма дітьми повноліття, тобто не раніше [INFO] . Сторони та їх представники в судове засідання не зявилися, від представників надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Беручи до уваги письмові заяви сторін по суті позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2005 до 25.08.2021 (а.с.9). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 14214346 від 09.12.2013 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 14219344 від 09.12.2013 [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (на час видачі документів Городоцького) району Львівської області загальною площею 173.2 кв.м., житловою 98.4 кв.м. (реєстраційний номер майна 235446946209) (а.с.12-13). земельної ділянки на [ADDRESS] , кадастровий номер 4620986200:02:005:0188, належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (а.с.14). Звітом № 0238/04 про оцінку майна від 18.04.2023 встановлено, що ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] станом на момент оцінки становить 3996000 грн. 00 коп. (а.с.15-17). Відповідно до\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша\~статті 71 СК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). Такий правовий висновок викладно в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2021 у справі № 438/1673/13-ц (провадження № 61-17441св20) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2021 у справі № 595/970/20 (провадження № 61-4017св21). Оскільки судом беззаперечно встановлено та не заперечується відповідачем, що житловий будинок [ADDRESS] був набутий [PERSON] за час перебування у шлюбі з [PERSON] , таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак позивачка має право вимагати визнання за нею права власності на 1/2 частину такого майна, так як іншої домовленості між сторонами не було і шлюбний договір між ними не укладався. При цьому суд не знаходить підстав для поділу спільного майна подружжя між колишнім подружжям та їхніми дітьми, оскільки таке суперечить вище цитованим нормам СК України, такої домовленості з приводу поділу майна сторонами у справі не досягнуто. Також суд не вбачає підстав для заборони сторонам у справі відчужувати їхні частки до досягнення дітьми повноліття, оскільки таке суперечить загальноприйнятим нормам цивільного законодавства України, суд не вправі обмежувати правомочності власника майна крім випадків, встановлених Законами України, що не позбавляє сторони можливості добровільно відчужити належне їм майно в користь дітей. З приводу пояснень відповідача про придбання ними і іншого майна, окрім спірного будинку, за час перебування у шлюбі, такі на висновки суду не впливають, зустрічного позову відповідач не пред`являв, клопотань про витребування доказів не подавав. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати з оплати судового збору. На підставі\~ст.\~60,\~69-70\~СК України,

Outcome: approved