Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 29.05.2014року вона [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , яке видано повторно 24.05.2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони разом не проживають як подружжя, спору щодо поділу спільного майна подружжя та проживання дітей не має. Миритися та жити з відповідачем позивачка не бажає, у зв`язку з чим просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується пощтовими повідомленнями (а.с.18,20), причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Суд, вважає за можливе ухвалити рішення при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 29.05.2014року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , яке видано повторно 24.05.2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №903 (а.с.10). Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.11) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва народження Серія [NUMBER] (а.с.12). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони разом не проживають як подружжя, спору щодо поділу спільного майна подружжя та проживання дітей не має. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила судовий збір при зверненні з позовом до суду у розмірі 1073,60 грн. (а.с.2), який відповідно ст.. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved