Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , 1986 року народження, батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Позовна заява обґрунтована тим, що 13 вересня 2019 року Виконавчим комітетом Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області між позивачем та відповідачкою зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №4. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З 2022 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Позивач зазначає, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. На даний момент ведення між ними спільного господарства остаточно припинено. За глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача, так і у відповідачки на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулись неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Окрім цього, позивач самостійно виховує свою доньку, піклується про неї, дбає про її стан здоров`я, активно приймає участь у її житті та розвитку. Під час перебування позивача у відрядженні, в серпні 2023 року дізнався, що відповідач без його відома віддала доньку до дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Жива перлина», у зв`язку із тим, що в її житті трапилися тяжкі життєві обставини. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до своєї доньки. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.12.2023 у цивільній справ відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.12.2023 у цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача адвокат Маслій В.М. в судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлена належним чином. Суд вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 13.09.2019, про що зроблено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 13.09.2019. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.09.2019 у позивача та відповідача [INFO] народилася донька [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 13. Відповідно до довідки № 76 від 30.11.2023, виданої приватною організацією дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Жива перлина» 30.08.2023 до дитячого будинку «Жива перлина» було зараховано дівчинку, [PERSON] , [INFO] на підставі заяви матері [PERSON] у зв`язку із тяжкими складними обставинами, що трапилися у житті. З моменту зарахування по день видачі довідки мати дівчинку не відвідувала, її долею не цікавилася і не приймала ніякої участі у її житті. Як вбачається із довідки Онуфріївської школи мистецтв Відділу культури, туризму, молоді та спорту Онуфріївської селищної ради від 30.11.2023 [PERSON] приймає активну участь у позашкільному розвитку своєї доньки [PERSON] , яка навчається в художньому класі Павлиської філії Онуфріївської школи мистецтв та цікавиться життя і розвитком дитини, приймає активну участь в вирішенні адміністративних потреб школи, мати [PERSON] жодної участі в житті і розвитку дитини не приймає. Згідно наданої довідки директором Павлиського ліцею ім. В.О. Сухомлинського від 30.11.2023 за № 721 батько [PERSON] , [PERSON] , відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними успіхами доньки, спілкується з учителями. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статі 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи ( ч. 5 ст. 19 СК України). Як вбачається із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 30.11.2023 № 09-28/250, при спілкуванні із малолітньою [PERSON] службою у справа дітей було встановлено бажання дитини надалі проживати із батьком та дівчинка не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав, тому орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини [PERSON] , [INFO] , та її матеріального забезпечення. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками як матері, не бажає брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, з дитиною не проживає, не турбується про її життя та здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, не сплачує аліменти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї доньки, не приймає участі у його вихованні, не спілкується, не цікавиться її життям та здоров`ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі своєї дитини. Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю малолітньої доньки, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у [PERSON] у вихованні малолітньої доньки, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] намагалася виконувати батьківські обов`язки, адже відповідач ніякими способами не спілкується та не піклується про свою доньку, яку залишила в дитячому будинку. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] не зашкодить її інтересам, її подальшому вихованню та утриманню. Таким чином, позивачем доведено той факт, що відповідач від виховання дитини ухиляється, її долею не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом доказами. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує малолітню доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав, також суд бере до уваги заяву відповідача, в якій остання визнала позов в повному обсязі. Оскільки при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., а позов підлягає задоволенню, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved