Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у позові зазначила, що 17.07.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЙНА ГОТІВКА» (далі - ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА») та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №461071. 04.09.2022 на підставі договору про відступлення права вимоги №20200904-1, укладеного між ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») первісний кредитор відступає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 13.12.2022 між ТОВ «ФК «ЦФР» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір відступлення права вимоги №20221213, відповідно до умов якого ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» прийняло\~належніТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» і боржниками (Портфель заборгованості). Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» - додатку до договору відступлення права\~вимоги №20221213від 13.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25707,66 грн, з яких 7150,66 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18557,00 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Крім того зазначив, що 25.06.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та [PERSON] укладено кредитний договір №2567642, котрий підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 26.03.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №26032021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» прийняло\~належніТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №26032021 від 26.03.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4792,00 грн., з яких: 1600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3192,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також вказав, що 06.06.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС») та [PERSON] укладено кредитний договір №10001998294, котрий підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 11.05.2021 між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11052021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» прийняло\~належніТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2021 до договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 1990,00 грн., з яких: 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1490,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам\~зазначених кредитних\~договорів,\~незважаючи на\~повідомлення,\~відповідач не\~виконав свої\~зобов`язання\~з повернення\~коштів,\~після відступлення\~права вимоги\~ [PERSON] \~не здійснив\~жодного платежу\~для погашення\~кредитної заборгованості\~ні на\~рахунок ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»,\~ні на\~рахунки первісних\~кредиторів. Таким чином, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» \~ заборгованість\~за кредитним\~договором №461071\~від 17\~липня 2020\~року в\~розмірі 25707,66\~грн., за кредитним договором №2567642 в розмірі 4792,00 грн. та за кредитним договором №10001998294 в розмірі 1990,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши на підставі вимог ст.280 ЦПК України заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин третьої, четвертої, шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Письмовими доказами є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №461071 від 17 липня 2020 року, суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовом про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором №461071 від 17.07.2020 року, позивач не надав належних доказів в підтвердження наявності у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] за спірним договором. Так, судом встановлено, що 17.07.2020 між ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №461071, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 11000,00 грн. на споживчі потреби строком 12 місяців. 04.09.2020 між ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено договір відступлення права вимоги №20200904-1, за умовами\~якого Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Проте, з наданої позивачем копії договору факторингу №20200904-1 від 04.09.2020 не вбачається, право грошової вимоги до яких саме боржників перейшло від ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» до ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 19-20). Відтак,\~ позивачем\~не надано\~належних доказів\~в підтвердження\~того,\~що ТОВ\~«ФК «ЦФР»у визначеному законом порядку набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання\~коштів у\~позику №461071від 17.07.2020. За відсутності належних доказів в підтвердження зазначених обставин подальше укладення між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору відступлення прав вимоги №20221213 від 13.12.2022 доказового значення не має. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №461071 від 17 липня 2020 року за недоведеністю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2567642 від 25 червня 2020 року, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.06.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» («Товариство») та [PERSON] («Споживач») укладено договір про надання фінансового кредиту №2567642, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1600,00 грн. строком на 15 днів та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені цим договором. Вказаний договір підписано електронним підписом Споживача. Згідно п.1.5 вказаного договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору та становить: П.п. 1.5.1, 1.5.2 вказаного договору визначено, що знижена процентна ставка 1,43 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без прологнагій) (15 днів), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови, зазначені в п.п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1 4.6 цього Договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку Споживача № [NUMBER] або іншу платіжну картку, реквізити якої надані Споживачем в Особистому кабінеті. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «Факт/факт» (п.3.1 Договору). Відповідач свого кредитного зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Внаслідок невиконання відповідачем свого зобов?язання за договором про\~надання фінансового\~кредиту №2567642 від 25.06.2020 виникла заборгованість у розмірі 4792,00 грн., з яких: 1600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3192,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. 26 березня 2021 року між TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»укладено Договір факторингу № 26032021, відповідно до якого TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»(Фактор) за плату права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.33-34). Згідно з п. 1.6. Договору факторингу Права вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акт прийому-передачі Реєстру боржників Реєстру Боржників (Додаток №2). Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №26032021 від 26 березня 2021 року та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №26032021 від 26 березня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму 4792,00 грн., з яких: 1600,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 3192,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с.35-36). З огляду на вимоги вище зазначених норм закону та умови договорів, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2567642 від 25 червня 2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №10001998294 від 06 червня 2020 року, суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №10001998294 від 06 червня 2020 року, представник позивача стверджував, що договір № 10001998294 від 06.06.2020 укладений між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (товариство) та [PERSON] (позичальник) укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису відповідача. Проте, належних доказів в підтвердження цього представником позивача не надано. Так, як видно з п. 9.10 зазначеного договору, у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Проте, дослідженням копії вищевказаного договору, наданої позивачем (а.с.43-48), встановлено відсутність електронного підпису одноразовим ідентифікатором [PERSON] у вигляді алфавітної та/або цифрової послідовності . Не надано суду і роздруківку інформації з електронного файлу, або сам електронний файл, що визначає послідовні дії сторін договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, у якій було б зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій товариства та позичальника щодо укладення електронного договору в такій системі, яку позивач використовує для укладання електронних договорів. Отже, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що договір № 10001998294 від 06.06.2020 підписано відповідачем в порядку, визначеному чинним законодавством. Відтак, даний договір в силу вимог ч.2 статті 207 Цивільного кодексу України, не може вважатись таким, що вчинений у письмовій формі. \~ \~ \~ \~Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження укладення між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] договору № 10001998294 від 06.06.2020 , відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за даним договором. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»задоволено\~частково \~на 14,75\~%\~(4792,00х100:32489,66),\~у відповідності\~до вимог\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача необхідно\~стягнути понесені\~позивачем витрати\~на сплату\~судового збору\~в розмірі\~395,89 грн. (2684х14,75%).

Outcome: approved