Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , за участю 3-ї особи органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог зазначила такі обставини. 02.08.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано. Від шлюбу у подружжя народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між сторонами, їхня спільна дитина -малолітня [PERSON] , [INFO] залишилася проживати з матір`ю. Батько, [PERSON] , на даний час, перебуває за кордоном, що дуже ускладнює деякі юридичні питання, які необхідно вирішити для нормального повноцінного розвитку та проживання дитини. На даний час, мати, [PERSON] не може здійснити реєстрацію місця проживання дитини у зв`язку з відмовою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у зв`язку з подачею документів не в повному обсязі (відсутністю згоди батька), що також перешкоджає оформленню дитини у дитячий навчальний заклад. Дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на її вихованні та утриманні. Факт проживання доньки зі позивачкою підтверджується довідками про склад сім`ї, виданими виконкомом Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області №666 і №667 від 20.06.2023 р. Тому звернулась до суду та просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надала до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказала, що на позові наполягає, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду повертаються конверти, в якому відповідачу направлялася судова повістка з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою, отже, враховуючи, що судові повістки направлялися відповідачу за місцем його реєстрації відповідно до адресної довідки, то суд вважає, що відповідач, у відповідності до ст.128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Про дати інших судових засідань також повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про вручення судової повістки, проте у судове засідання неодноразово не з`явився. Враховуючи вищевикладене у суду є підстави вважати, що відповідач повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. . Представник 3-ї особи -органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшов висновок Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю; представник 3-ї особи просив розглянути справу без участі представника органу опіки. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.08.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1183. Від шлюбу у подружжя народилася донька, [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 588 від 16.04.2021, виданий Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.05.2023р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано.Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] , [INFO] залишилася проживати з матір`ю, при зверненні матері до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, їй було відмовлено у зв`язку з подачею документів не в повному обсязі (відсутністю згоди батька), що перешкоджає оформленню дитини у дитячий навчальний заклад. Також судом враховано, що мати, [PERSON] , активно займається вихованням доньки, [PERSON] , [INFO] ; ті відносини, які склалися між матір`ю і донькою є такими, що сповнені безумовної любові та поваги. Вона є відповідальною матір`ю, яка готова взяти повну відповідальність за доньку та створила для неї всі умови для комфортного проживання за адресою: [ADDRESS] , зазначена квартира є у власності позивача. Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, необхідність розвитку дитини, в атмосфері любові, емоційній стабільності та матеріальній забезпеченості, зважаючи на те, що визначення місця проживання дитини з одним з батьків не позбавляє другого можливості спілкуватися і брати участь у вихованні дитини, визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] слід визначити саме з матір`ю, [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно ст. 161 СК України при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два фактори: по-перше, збереження її зв`язків з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним («Мамчуп проти України»). Відповідно до частини 4 статті 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, тому суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю та вважажє, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved