Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

Виноградов Юрій Ернстович звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1594793557. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4793557, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 2.1 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Згідно з п. 2.2 Кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № 4793557 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 4793557 та Кредитного договору № 1594793557 від 02 липня 2020 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: - сума кредиту - 86 338, 69 гривень; - строк користування - 48 місяців; - річні проценти - 11, 99 % від суми боргу за договором; - щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п. 1.4), отже Кредитодавець свої обов`язки за Кредитним договором виконав у повному обсязі. 20 вересня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу № 200921. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 позивач є новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором № 1594793557 від 02 липня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 22.07.2022 заборгованість Позичальника за Кредитним договором № 1594793557 від 02 липня 2020 року становить 141 108 (сто сорок одна тисяча сто вісім) грн. 52 коп., в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 78 832 грн. 08 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 14 400 грн. 79 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 47 875 грн. 65 коп., які позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути понесені позивачем судові витрати. 29.03.2023 представником відповідача адвокатом Дикуном І.В. було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач та його представник заперечують щодо задоволення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» у повному обсязі, посилаючись на наступне. Відповідачем було укладено кредитний договір з ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» (скорочена назва ТОВ «ФК «ЦФР») від 20.11.2019 № 9504323457. Він сплачував по даному кредиту постійно кошти, що підтверджується чеками, які додаються. При чому, отримувачем коштів виступав чомусь «Кредит Маркет», рахунок [NUMBER] , і банком отримувача вже тоді був AT «ТАСКОМБАНК», який є Позивачем по справі (став таким відповідно до договору факторингу № 200921 від 20.09.2021). Так, відповідачем було сплачено наступні суми на рахунок [NUMBER] для погашення кредиту № 9504323457: 09.12.2019 - 5320,00 грн.; 20.01.2020 - 5320,00 грн.; 18.02.2020 - 5320,00 грн.; 16.03.2020 - 5320,00 грн.; 16.04.2020 - 5320,00 грн.; 18.05.2020 - 2660,00 грн.; 19.05.2020 - 2660,00 грн; 17.08.2020 - 1300,00 грн. Всього сплачено коштів у сумі 33 220, 00 грн. В липні (02 число) 2020 року відповідача було повідомлено, що для погашення кредиту потрібно змінити номер кредитного договору, але при цьому інші платіжні реквізити не змінюються, про що він поставив відповідні підписи. Номер кредитного договору став № 1594793557. При тому він не отримував жодних коштів у готівковій чи безготівковій формі. 02.07.2020 номером договору став № 1594793557, в платежі від 17.08.2020 номер кредитного договору став № 9504323457 (який також був дійсний). На рахунок [NUMBER] для погашення кредиту № 9504323457 відповідач сплатив наступні кошти: 19.08.2020 - 30,00 грн., 15.09.2020 - 1 330 грн., 16.10.2020 - 1330 грн., 21.12.2020 - 1335 грн., 20.01.2021 - 12 400 грн. Всього сплачено - 16 425 грн., отримувачем знову виступав «Кредит Маркет». В загальному відповідач сплатив 49 645 грн. Після здійснення оплати в сумі 12 400 грн. відповідача було повідомлено, що в нього відсутня заборгованість перед «Кредит Маркет». Проте із середини 2021 року на адресу відповідача почалися телефонні дзвінки щодо погашення заборгованості. Як вбачається з кредитного договору № 1594793557 від 02.07.2020 загальна сума кредиту складає 86 338, 69 грн. Однак тілом кредиту слід вважати тільки суму 75161,13 грн., яка мала бути перерахована на рахунок [NUMBER] y АТ «ТАСКОМБАНК» (безготівковим шляхом згідно з паспортом кредиту № 479355 отримувачем коштів виступав ТОВ «ФК «ЦФР». Але до тіла кредиту було протиправно зараховано чомусь (згідно зі зазначеним кредитним договором): 1) кошти в сумі 360,00 грн., отримувачем виступає «ТОВ майСЕЙФЕТІ», рахунок [NUMBER] у АТ «УКРСИББАНК»; 2) кошти в сумі 10617,56 грн. отримувачем виступає ПАТ «Страхова компанія «ТАС», рахунок [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК»; 3) кошти в сумі 200,00 грн., отримувачем виступає ТОВ «Саппорт УА», рахунок [NUMBER] y «ПРОКРЕДИТ БАНК». Загальна сума становить - 11 177, 56 грн. і саме на неї збільшилося тіло кредиту. Як вбачається з першої сторінки кредитного договору, обов`язкові платежі вираховувались з суми 86 338, 69 грн., а не з суми тіла кредиту - 75 161, 13 грн. Отже, є переконливе підтвердження, що має місце звернення до суду з предметом позову, який повністю не відповідає матеріалам справи. Так, згідно з п. 2.1 розділу 2 Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» від 04.05.2020 відсутні підписи [PERSON] : «Кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником в кредитному договорі». Сума 75161,13 грн., згідно з кредитним договором від 02.07.2020, мала бути перерахована на рахунок [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК». Однак, як вбачається з бухгалтерської довідки, що надана Позивачем, кошти в сумі 75161,13 грн. перераховані не на рахунок, який зазначений в кредитному договорі. Здійснено перерахування на рахунок: [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК». При чому в даній довідці не зазначено будь-якої дати, коли нібито мало місце перерахування вказаних коштів. Довідка підписана Генеральним директором та головним бухгалтером ТОВ «ФК «ЦФР». Щодо коштів у сумі 360,00 грн. - отримувачем виступало «ТОВ майСЕЙФЕТІ», рахунок [NUMBER] у АТ «УКРСИББАНК»; 2) коштів у сумі 10617,56 грн. - отримувачем виступало ПАТ «Страхова компанія «ТАС», рахунок [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК»; 3) коштів у сумі 200,00 грн. - отримувачем виступало ТОВ «Саппорт УА», рахунок [NUMBER] у АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», то також відсутні докази, що дані кошти були перераховані на зазначені рахунки. Позивачем надані звичайні довідки, з яких не вбачається факт перерахування коштів на рахунки (вони в них навіть не зазначені). При чому підписані тільки Генеральним директором ТОВ «ФК «ЦФР» і не підписані головним бухгалтером ТОВ «ФК «ЦФР». Крім того, кредитний договір №1594793557 підписала уповноважена особа Кредитодавця (ТОВ «ФК «ЦФР», [PERSON] ) і таким чином надає кредит, левова частка коштів якого в розмірі - 75 161,13 грн. надходить Кредитодавцю (ТОВ «ФК «ЦФР»), в якого він працює. Тобто ТОВ «ФК «ЦФР» сама собі надає кредит, але уповноважує його погашати [PERSON] . Відступлення так званих боргів ТОВ «ФК «ЦФР» відбулося саме на користь Позивача, в якому ТОВ «ФК «ЦФР» мала відкриті рахунки тривалий час. Представник відповідача також просив суд звернути увагу на судову практику ВС, а саме: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, справа № 755/18920/18, преюдицію в якій утворює наступне: «Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, визначаються умовами та правилами надання банківських послуг, суди попередніх інстанцій визнали безпідставними, оскільки зазначені умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме їх мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, у яких зазначено про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Установивши, що за умовами анкети-заяви позичальника вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а така заява заповнена відповідачем не повністю і долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, суди попередніх інстанції дійшли висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання анкети-заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг». Відповідно до постанови об`єднаної палати КЦС ВС від 23.05.2022 (справа № 393/126/20): «Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». 11.04.2023 представником позивача АТ «ТАСКОМБАНК» Виноградовим Ю.Е. було подано відповідь на відзив, згідно з якою представник позивача зазначив, що представником відповідача до Відзиву на позовну заяву були додані квитанції про здійснення сплати за кредитом. Проте, ці платежі не мають жодного відношення до спору між Позивачем та Відповідачем, оскільки відповідно до матеріалів цивільної справи № 351/1645/22 за позовною заявою АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] , предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за кредитним договором № 1594793557 від 02.07.2020, а сплати відповідачем були здійснені за кредитним договором № 9504323457 від 07.12.2019. 02.07.2020 відповідача було нібито повідомлено про необхідність зміни номеру кредитного договору з 9504323457 на 1594793557. Представник відповідача не зазначає хто, та у який спосіб повідомив Відповідача про це. Жодного належного, достовірного та достатнього доказу, який би підтверджував дані твердження представник відповідача не надав. Відповідачу на його номер телефону [NUMBER] (номер вказано в договорі страхування від 02.07.2020) було повідомлено, що у нього відсутня заборгованість перед Кредит Маркет. Представник відповідача не зазначає хто, та як саме повідомив відповідача про відсутність у нього заборгованості перед Кредит Маркет. Жодного належного, достовірного та достатнього доказу, який би підтверджував дані твердження представник відповідача не надав. Крім того, відповідач сам звернувся до АТ «ТАСКОМБАНК» із заявою про врегулювання заборгованості за кредитним договором № 1594793557 від 02.07.2020, про що зазначає сам представник відповідача. Цією заявою до АТ «ТАСКОМБАНК» відповідач фактично визнав наявність у нього заборгованості за кредитним договором № 1594793557 від 02.07.2020 перед АТ «ТАСКОМБАНК», і його твердження та твердження його представника про те, що відповідач не брав цей кредит та не отримував жодних коштів у готівковій чи безготівковій формі не відповідає дійсності. Предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за кредитним договором № 1594793557 від 02.07.2020, проте не надано жодного доказу, який би свідчив про сплату ним будь-яких сум за кредитним договором № 1594793557 від 02.07.2020. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, підписавши цей Договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за певними реквізитами, зокрема й суму 75 161, 13 грн., призначення платежу погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № 9504323457 від 20.11.2019. Відповідно до Кредитного договору № 1594793557 від 02.07.2020, який укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем (право вимоги за яким пізніше було відступлено до АТ «ТАСКОМБАНК»), позичальник підписав даний кредитний договір та паспорт кредиту (який є його невід`ємною частиною). Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4793557, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 2.2 Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту № 4793557 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Відповідно до викладеного вище, воля сторін на укладення кредитного договору визначається в тому числі у першій частині кредитного договору. Щодо відкритого ТОВ «ФК «ЦФР» банківського рахунку AT «ТАСКОМБАНК»: Розділом 3 «Реквізити та підписи сторін» Кредитного договору № 1594793557 від 02 липня 2020 року чітко визначено, що ТОВ «ФК «ЦФР» відкрило банківський рахунок [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАК», саме тому у чеках, які додані до Відзиву до позовної заяви, банком-отримувачем грошових переказів зазначається АТ «ТАСКОМБАНК». Крім того зазначив, що судова практика, наведена представником відповідача у Відзиві на позовну заяву, не має жодного відношення до спору між позивачем та відповідачем у цивільній справі № 351/1645/22 за позовною заявою АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] , предметом розгляду якої є стягнення заборгованості за кредитним договором № 1594793557 від 02.07.2020, оскільки вона також стосується кредитних договорів, де всі або частина істотних умов кредитного договору викладені у формі публічної пропозиції (до яких приєднується Позичальник підписуючи заяву-договір (заяву-анкету тощо) про приєднання до таких правил обслуговування, тарифів та умов, а також стосується кредитних договорів, де воля сторін на укладення кредитного договору визначається лише у паспорті кредиту. Відповідно до Кредитного договору № 1594793557 від 02.07.2020, який укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем (право вимоги за яким пізніше було відступлено до АТ «ТАСКОМБАНК»), позичальник підписав даний кредитний договір та паспорт кредиту (який є його невід`ємною частиною). 16.05.2023 представником відповідача адвокатом Дикуном І.В. були подані заперечення, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що відсутній сам факт отримання кредиту. Інші письмові заперечення, викладені представником відповідача, дублюють відзив на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача Виноградов Ю.Е. позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. У судовому засіданні представник відповідача Дикун І.В. позов не визнав повністю, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 02 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1594793557. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 4793557 та Кредитного договору № 1594793557 від 02 липня 2020 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: - сума кредиту - 86 338, 69 гривень; - строк користування - 48 місяців; - річні проценти - 11, 99 % від суми боргу за договором; - щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4793557, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 2.1 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Згідно з п. 2.2 Кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № 4793557 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Згідно з п. 1.4 Кредитного договору, підписавши цей Договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за певними реквізитами. Сума отриманого кредиту (тіла кредиту) відповідачем становить 86 338, 69 грн., яка в свою чергу складається з: - 75 161, 13 грн., призначення платежу: погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № 9504323457 від 20.11.2019; - 360, 00 грн., призначення платежу: Оплата за пакет послуг «Охоронець Кредит Маркет 24»; - 10 617, 56 грн., призначення платежу: Оплата страхового платежу за договором страхування № 1594793557 від 02.07.2020; - 200,00 грн., призначення платежу: Оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU1594793557 від 02.07.2020. З копії договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» («Клієнт») та АТ «ТАСКОМБАНК» («Фактор») уклали Договір факторингу. Згідно з п. 2.1 договору факторингу в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним. Згідно з п. 2.2 договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг. Згідно з п. 3.1 договору факторингу фактор зобов`язаний в день укладення сторонами цього договору сплатити клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 214 388 525,17 грн. на рахунок клієнта [NUMBER] , код банку 339500, код за ЄДРПОУ 35725063. Згідно з п. 3.3 договору факторингу сторони домовились, що сума боргу, яка відступається клієнтом фактору за цим договором, станом на дату відступлення прав вимоги в загальному розмірі становить 291 873 118,15 грн., з урахуванням пені у розмірі 177 617,14 грн. Відповідно до копії акту прийому передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № 200921 від 20.09.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» уклали даний Акт про те, що на виконання п. 2.1 договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року, укладеного між клієнтом та фактором, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимоги кількістю 1 одиниця, після чого, з урахуванням пункту 2.1 договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів. Загальна сума заборгованості складає 291 873 118,15 грн., з урахуванням пені у розмірі 177 617,14 грн. Кількість кредитних договорів становить 13 456 одиниць. Реєстр прав вимоги передано в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року. Відповідно до копії акту прийому передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № 200921 від 20.09.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» уклали даний Акт про те, що на виконання п. 2.4 договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року, укладеного між клієнтом та фактором, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимоги в електронному вигляді наданий на флеш носії у розмірі 2 430 Кбайт. Відповідно до цього Реєстру прав вимоги клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по позичальниках в кількості 13 456 одиниць. Загальна сума простроченої заборгованості складає 291 873 118,15 грн., з урахуванням пені у розмірі 177 617,14 грн. Кількість кредитних договорів становить 13 456 одиниць. Реєстр прав вимоги переданий повністю відповідно до умов вищезазначеного договору, зауважень у сторін немає. Згідно з витягом з Реєстру прав вимоги за договором факторингу № 200921 від 20.09.2021 серед інших також передано й право вимоги за кредитним договором № 1594793557 від 02 липня 2020 року, укладеним з позичальником [PERSON] . Згідно з копією меморіального ордеру № 768960451 від 20 вересня 2021 року, платником АТ «ТАСКОМБАНК» здійснено перерахування коштів згідно з договором про відступлення права вимоги № 200921 від 20.09.2021, без ПДВ, у сумі 214 388 525, 17 грн. Згідно з повідомленням-вимогою № 8368/70.2.2 від 07.06.2022 АТ «ТАСКОМБАНК» повідомило [PERSON] про те, що воно є правонаступником ТОВ «ФК «ЦФР», про наявність у нього заборгованості по кредитному договору № 1594793557 від 02 липня 2020 року та вимагало сплатити цю заборгованість, яка станом на 07.06.2022 становила: - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у сумі 78 832 грн. 08 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) у сумі 13 236 грн. 21 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) у сумі 43 886 грн. 01 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 1594793557 від 02 липня 2020 року, укладеному з позичальником [PERSON] , та виписок по особовому рахунку, заборгованість [PERSON] за період з 02.07.2020 та станом на 22.07.2022 становить 141 108 (сто сорок одна тисяча сто вісім) грн. 52 коп., в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 78 832 грн. 08 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 14 400 грн. 79 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 47 875 грн. 65 коп. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на гроші, які відповідач отримав відповідно до кредитного договору від ТОВ «ФК «ЦФР», яке в свою чергу відступило право вимоги за цим кредитним договором АТ «ТАСКОМБАНК». Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов?язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов?язання. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу. Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» уклали договір факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року. Умови зазначеного договору відповідають вимогам закону, а договір укладений у формі, передбаченій законом. На виконання договору факторингу АТ «ТАСКОМБАНК» сплатило обумовлену суму, що підтверджено меморіальним ордером № 768960451 від 20 вересня 2021 року, а ТОВ «ФК «ЦФР» відступило позивачу та передало належним чином права вимоги за кредитними договорами, серед яких і право вимоги за кредитним договором № 1594793557 від 02 липня 2020 року, укладеним з відповідачем [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за кредитним договором № 1594793557 від 02 липня 2020 року, укладеним з [PERSON] , відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги, а тому АТ «ТАСКОМБАНК» має право на звернення до суду з цим позовом. Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № 1594793557 від 02 липня 2020 року, укладеному з позичальником [PERSON] , станом на 22.07.2022 загальна сума заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» становить 141 108 (сто сорок одна тисяча сто вісім) грн. 52 коп., в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 78 832 грн. 08 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 14 400 грн. 79 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 47 875 грн. 65 коп. З урахуванням наведеного вище, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з розміром заборгованості по тілу кредиту, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченої) у сумі 78 832 грн. 08 коп. знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Однак, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд не погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості по річним процентам та по щомісячним процентам та вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочену) у сумі 14 400 грн. 79 коп. та заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочену) у сумі 47 875 грн. 65 коп., розраховану станом на 22.07.2022. Водночас 07.06.2022 АТ «ТАСКОМБАНК» зверталось до відповідача з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, яка була розрахована станом на 07.06.2022 та становила: заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) у сумі 13 236 грн. 21 коп. та заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) у сумі 43 886 грн. 01 коп. Тобто, до розрахунку заборгованості включені проценти, які нараховані після звернення банка до відповідача з вимогою повернути кредитні кошти. Проте, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 15 листопада 2023 року по справі № 462/1671/20, у частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22). Отже, з огляду на наведене вище, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] процентів, які нараховані після звернення банка до відповідача з вимогою повернути кредитні кошти, тобто після 07.06.2022, не відповідають вимогам закону, оскільки можуть бути стягнуті в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення процентів задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочену) у сумі 13 236 грн. 21 коп. та заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочену) у сумі 43 886 грн. 01 коп., яка була розрахована станом на 07.06.2022. Щодо доводів представника відповідача про необхідність відмови у задоволенні позову, суд зазначає про таке. Представник відповідача стверджував, що відповідачем сплачувалась заборгованість за кредитом та загальна сума сплачених коштів становить 49 645 грн. Однак суд звертає увагу на те, що згідно з доданими до відзиву на позовну заяву квитанціями [PERSON] дійсно сплачував заборгованість за кредитним договором, проте за іншим кредитним договором № 9504323457 від 07.12.2019, а тому вказані оплати не стосуються предмету цього позову та не можуть бути прийняті судом до уваги. Щодо твердження представника відповідача про те, що банк просто змінив номер кредитного договору, а платіжні реквізити не змінилися, що він не отримував жодних коштів у готівковій чи безготівковій формі, а також щодо незрозумілої суми цього кредиту, суд зазначає, що відповідно до п. 1.4 кредитного договору, підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за певними реквізитами, зокрема й погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № 9504323457 від 20.11.2019. Тобто, фактично банк не видавав гроші відповідачу ані в готівковій, ані в безготівковій формі, оскільки погасив інший кредит відповідача отриманий за кредитним договором № 9504323457 від 07.12.2019, що й було передбачено новим кредитним договором, який є предметом цього спору, про що достеменно було відомо [PERSON] , який поставив свій власноручний підпис під цим договором та паспортом кредиту № 4793557. Отже, підписавши цей кредитний договір та паспорт кредиту, [PERSON] знав та погодився з тим, що сума отриманого кредиту (тіла кредиту) становить 86 338, 69 грн., яка в свою чергу складається з: - 75 161, 13 грн., призначення платежу: погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № 9504323457 від 20.11.2019; - 360, 00 грн., призначення платежу: Оплата за пакет послуг «Охоронець Кредит Маркет 24»; - 10 617, 56 грн., призначення платежу: Оплата страхового платежу за договором страхування № 1594793557 від 02.07.2020; - 200,00 грн., призначення платежу: Оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU1594793557 від 02.07.2020. Щодо доводів представника відповідача про те, що при вирішенні цього спору суду слід звернути увагу на практику Верховного Суду в аналогічних справах, суд зазначає, що судова практика, наведена представником відповідача у відзиві на позовну заяву, не може бути застосована судом під час вирішення цього спору, адже обставини справи, які досліджувались Верховним Судом у наведених постановах, мають суттєві відмінності від обставин встановлених у цій справі. Так, предметом дослідження Верховним Судом було отримання кредиту в АТ «ПриватБанк», де позичальник підписував лише анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій жодних істотних умов отримання та погашення кредиту зазначено не було, а усі істотні умови кредитного договору були викладені у формі публічної пропозиції, до якої приєднується позичальник, підписуючи анкету-заяву, не підписуючи крім цього жодного документу. Предметом розгляду цієї справи є стягнення заборгованості за кредитним договором № 1594793557 від 02.07.2020, додатком до якого є паспорт кредиту № 4793557, які містять усі істотні умови договору, зокрема: предмет договору, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту, графік погашення кредиту, інформацію щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та інші важливі правові аспекти. Кредитний договір та паспорт кредиту, які містять усі істотні умови договору, були власноручно підписані відповідачем. Отже, ураховуючи викладене вище, суд вважає, що практика Верховного Суду наведена представником відповідача у відзиві на позовну заяву, не підлягає застосуванню у цій справі, з огляду на суттєві відмінності у встановлених під час розгляду справи обставинах. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, враховуючи, що судом позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 2 390 грн. 44 коп.

Outcome: partial