Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

21.08.2023 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу № 488/2445/23 від 20.07.2023р., на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.05.2023 р. по справі № 489/609/23 шлюб між ним та відповідачем був розірваний. Після розлучення дитина залишилась проживати з відповідачем. Корабельним районним судом м. Миколаєва 20.07.2023р. у справі № 488/2445/23 був виданий судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.07.2023 року і до повноліття дитини. У позовній заяві вказав,що при винесені вищевказаного судового наказу судом не взято до уваги обставин, які передбачають зменшення розміру аліментів. Зазначив, що у нього на утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , якому позивач на добровільній основі сплачує аліменти та надає матеріальну допомогу. Вважав, що судом не враховано наявність перебування на його утриманні непрацездатної матері [PERSON] , яка є пенсіонеркою, має інвалідність, має невеликий розмір пенсії та хворіє, у зв`язку з чим проходить стаціонарне лікування за призначенням лікаря 2 рази на рік. Беручи до уваги перебування на його утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб вважав за необхідне звернутися до суду та вирішити питання про зміну, зменшення розміру аліментів, які стягуються за судовим наказом від 20.07.2023р. по справі № 488/2445/23. Ухвалою суду від 22.08.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін. Ухвала суду була невідкладно направлена сторонам по справі. В судове засідання сторони не з`явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно. У поштових повідомленнях від 14.09.2023 р., 06.11.2023 р. листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, зваживши доводи сторін, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.07.2023 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] також є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.09.2006 р. До матеріалів справи позивачем також надана копія пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 21.03.2005 р. на ім`я [PERSON] , 1958 р.н. про встановлення пенсії по інвалідності, 3 група, загальне захворювання. Доказів на підтвердження родинних відносин позивачем не надано, як і доказів щодо її утримання та надання матеріальної допомоги. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до\~ст.\~183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує\~на можливість\~зміни раніше\~встановленого розміру\~аліментів за\~наявності доведених\~в судовому\~порядку підстав,\~а саме:\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Проаналізувавши наявні у справі докази, суд вважає, що відповідачем не доведене погіршення його матеріального становища або погіршення стану його здоров`я належними та допустимими доказами, а тому визначений судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.07.2023 р. розмір аліментів відповідає вимогам Сімейного кодексу України, а його зменшення у зв`язку із тим, що на утриманні позивача також перебуває син [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] , 1958 р.н., буде суперечити інтересам його доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed