Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

АТ "Акцент-банк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.01.2021 року у розмірі 11506,44 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 05.01.2021 року між АТ "А-Банк" та [PERSON] укладено договір, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору від 05.01.2021 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 03.07.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 11506,44 грн., а саме: 6765,42 грн. - заборгованість за кредитом; 4741,02 грн. заборгованість по відсоткам. 03.10.2023 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить визнати кредитний договір, укладений між АТ "А-Банк" та клієнтом [PERSON] , недійсним з моменту його укладання. Також заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 4741,02 грн. Щодо частини позовних вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 6765,42 грн. визнає та просить розстрочити сплату цієї заборгованості на 12 місяців в рівних частках по 570 грн. щомісячно. В обґрунтування відзиву вказує на те, що договір, запропонований позивачем для широкого загалу споживачів, є змішаним, він містить елементи публічного договору та договору приєднання, отже, він має відповідати вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Згідно умов договору позивач встановив жорсткі обов`язки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом позивача як виконувача послуги. Це находить вираження в Умовах договору, де позивач передбачив можливість змінювати тарифи та умови обслуговування рахунків, і якщо клієнт не направив протягом 7 днів заперечення з цих питань, то вважається, що клієнт автоматично прийняв ці зміни. Оскільки договір укладений не в письмовій формі, то клієнт А-Банку може і не зрозуміти нових, змінених умов. Також вказує на те, що вважає за необхідне визнати договір недійсним, оскільки з обох сторін договору вбачається численні порушення норм чинного законодавства. Крім того, вказує на те, що в зв`язку з продажем особистого мобільного телефону, відповідачу не відомо, чи надходили насправді повідомлення про зміну умов договору на його мобільний телефон. Паперові повідомлення позивач не направляв. Відповідач не заперечує проти суми боргу за тілом кредиту у розмірі 6765,42 грн. Проте, заперечує проти задоволення суми заборгованості у розмірі 4741,02 грн., яка є заборгованістю по процентам за користування кредитом, оскільки така заборгованість була створена позивачем штучно. 18.10.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, в яких він вказує на те, що відповідач в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Наявна у відповідача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються з Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил. Крім того, в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше. Паспорт продукту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме, його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які він підписав власноруч. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданих запереченнях просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.01.2021 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Згідно Анкети-заяви відповідач висловив свою згоду на те, що Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. У відповідності до умов договору від 05.01.2021 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування. В матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаний [PERSON] за допомогою простого електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 03.07.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 11506,44 грн., а саме: 6765,42 грн. - заборгованість за кредитом; 4741,02 грн. заборгованість по відсоткам. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ «Акцент-банк» до суду за захистом своїх прав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Разом з тим, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, який суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує у даній справі. Отже, факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою. Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Однак це не свідчить про те, що при укладенні договору відповідач погодився на вказані у паспорті умови договору. Доводи заперечень АТ "Акцент-Банк" про те, що паспорт споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування та їх погодження, що підтверджено правовими висновками Верховного Суду у справі №284/157/20 від 02.12.2020, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки постановою Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 відступлено від висновків викладених у ряді постанов Верховного Суду, зокрема, і висновків постанови у справі №284/157/20, на яку посилається позивач. Враховуючи, що позивачем належними доказами не доведено погодження з відповідачем розміру процентів за користування кредитом, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, яка складається з процентів за користування кредитом у розмірі 4741,02 грн., задоволенню не підлягають. Однак, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту не виконував, погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 03.07.2023 року склалась заборгованість за кредитом в розмірі 6765,42 грн., вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відносно вимог відзиву на позов про визнання кредитного договору недійсним, то такі вимоги можуть бути розглянуті тільки в межах окремого (зустрічного) позову, і не є предметом оцінки правомірності договору в межах цієї справи внаслідок їх зазначення у відзиві на позов. Щодо заявленого у відзиві клопотання відповідача про розстрочення сплати заборгованості за кредитом в розмірі 6765,42 грн., то суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки в підтвердження клопотання не надано достатніх доказів, які б підтверджували факт, що виконання рішення може бути ускладнено. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви АТ "Акцент-банк". Питання про\~розподіл судових\~витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 58,79%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1578,11 грн. (2684 грн.*58,79/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial