Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (далі - ВАТ «Тернопільобленерго») про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в 1991 році йому підведено трифазне електропостачання. Жителями вулиці оплачено за електроопори, електропроводи між електроопорами і за виконання робіт по вуличному підведенню. [PERSON] додатково закуплено кабель від опори до вхідного автомату, електролічильник на 5 А, всі необхідні автомати. При підключені йому було надано дозволену потужність відповідно до норм, яка на той час становила 3 кВт. В 1993 році [PERSON] звернуся до Гусятинського РЕМ про надання йому додаткової потужності у зв`язку з наміром установити потужний електрообігрівач до сауни і він отримав на це дозвіл, а також була проведена калькуляція оплати за додаткову потужність, виготовлення проекту і переобладнання вузла зв`язку. Тільки після оплати відповідно до калькуляції було виготовлено проект на встановлення електрообігрівача і проведено роботи по переобладнанню вузла обліку. Начальником енергозбуту Гусятинського РЕМ особисто було переобладнано вузол зв`язку. Після вивчення системи розведення електропроводки будинку позивача та оцінки навантаження на кожну з трьох фаз було замінено 5А лічильник на 50А, а також встановлено 50А вхідний автомат до лічильника і 40А вхідний автомат після лічильника і від нього підведена окремо трифазна розетка для підключення електронагрівача в 4,5 кВт. Оскільки мали місце зміни умов договору у зв`язку зі збільшення договірної потужності, яка при викупі додаткових 4,5 кВт становила 7,5 кВт (3=4,5=7,5 кВт) було укладено новий договір. Відповідно до п. 2.1 7 Правил розподілу ринку електричної енергії фактом приєднання до договору є вчинення будь-яких дій про його бажання укласти договір (сплата рахунку або документальне підтвердження споживання електроенергії). Фактом укладання договору є те, що між Гусятинським РЕМ (надавач послуг) і позивачем (споживачем послуг) було досягнуто умов договору. Будинок позивача підключено до електропостачання, надано особовий рахунок для сплати за спожиту електроенергію. З того часу і до 2021 року ні ВАТ Тернопільобленерго, ні [PERSON] не звертались з вимогами про зміну умов договору. В 2021 році Гусятинський РЕМ звернувся до [PERSON] (і всіх жителів вулиці) з пропозицію переукладання договору в зв`язку з поділом системи постачання електроенергії. Позивачем надані всі необхідні документи і договір було переукладено, проте жодних змін відповідно до умов електропостачання, які були на час 1993 року, не відбулось. 05 січня 2023 року було планове виключення електропостачання з 17.00 до 20.00. Після відновлення постачання в будинку позивача пропала одна фаза. Оскільки не було жодної ознаки короткого замикання в межах будинку, включно з вузлом обліку, не було запаху горіння, всі пакетні автомати, а також вхідний до електролічильника і вхідний після лічильника знаходились в режимі «увімкнено» було зрозуміло, що від`єднання фази відбулось поза межами вузла обліку на опорі. Позивач після початку робочого дня 06 січня 2023 року повідомив Гусятинське РЕМ про таку ситуацію і того ж дня до нього прибула група працівників Гусятинського РЕМ. Вони перевірили надходження струму на відкритих контактах вхідного автомату після лічильника і пересвідчились про відсутність струму на одній фазі. Замість того, щоб під`єднати електропровід на опорі працівником РЕМ, було розпломбовано вхідний автомат до лічильника і тільки після цього на опорі було дожато контакт з`єднання фази між головним кабелем і кабелем до будинку позивача після чого електропостачання було відновлено. Після цього працівником Гусятинського РЕМ позивачу було висунуто претензії щодо вхідного автомату. На вході в [PERSON] працівниками Гусятинського РЕМ було поставлено ввідний автомат АП50 на 50 ампер, а тепер працівники Гусятинського РЕМ вважають, що ввідний автомат має бути не більше 16 ампер. Працівник РЕМ відмовився опломбувати вхідний автомат, а також не було складено акт розпломбування і причин не опломбування, а також обґрунтованих письмових вимог щодо вхідного автомату. Більш того, працівник Гусятинського РЕМ поставив позивачу вимоги закупити за свої кошти новий ввідний автомат, а також оплатити за роботу по його встановленню, опломбуванню і за транспорт, яким вони приїхали до позивача. [PERSON] неодноразово і безпосередньо звертався до керівника Гусятинського РЕМ щодо неопломбування ввідного автомата, але жодної реакції на звернення не було, також позивачу не надавали копію договору від 2021 року. У зв`язку з протиправними діями працівників Гусятинського РЕМ позивач оскаржив їх до ВАТ «Тернопільобленерго». Проте дирекція ВАТ «Тернопільобленерго» визнала встановлену потужність в 5 кВт, неопломбування ввідного автомата і вимоги щодо оплати за його заміну правомірною, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся з скаргою до НКРЕКП. Після того, як НКРЕКП витребував від ВАТ «Тернопільобленерго» деякі документи, працівники Гусятинського РЕМ, всупереч волі позивача, замінили ввідний автомат АП50 на 50 ампер і встановили автомат на 16 ампер. [PERSON] стверджує, що в той же день йому надали на підпис додатки до договору від 02 січня 2023 року і вимагали від [PERSON] його підписати заднім числом. Такий договір з ним не складався і на той час діяв договір від 2021 року, який був розміщений в особистому кабінеті позивача у ВАТ «Тернопільобленерго». Розглянувши скаргу [PERSON] , НКРЕКП зобов`язала ВАТ «Тернопільобленерго» переглянути надану йому потужність в 5 кВт і встановити потужність електропостачання його будинку з урахуванням дозволеної потужності, яка була до 1993 року і докупленої потужності в 1993 році. 23 березня 2023 року ВАТ «Тернопільобленерго» переуклав договір, за яким встановив потужність електропостачання будинку позивача в 7,5 кВт, проте і дальше відмовляє в заміні неправомірно встановленого ввідного автомата в 16 ампер на 50 амперний, який був до порушення прав позивача. Отже, в 1993 році між позивачем і ВАТ «Тернопільобленерго» укладений договір про користування електричною енергією і встановлено лічильник на 50 ампер та ввідний автомат перед лічильником на 50 ампер. З тих пір умови договору не змінювались. При планових перевірках дотримання умов договору і належного користування електричною енергією, при замінах лічильників і опломбування їх і ввідного автомата жодних претензій, зі сторони ВАТ «Тернопільобленерго» до позивача не було. Позивач уважає, що в 2023 році, скориставшись відсутністю контакту на електроопорі працівники Гусятинського РЕМ, незаконно, з метою наживи, розпломбували ввідний автомат і вимагали з позивача закупити новий, а також оплатити за роботу по його встановлені, пломбування і транспорт. Після оскарження [PERSON] їх неправомірних дій до НКРЕКП працівники Гусятинського РЕМ всупереч волі позивача встановили ввідний автомат на 16 ампер, чим порушили умови договору, які полягають у неможливості користування позивачем електричною енергією в межах 7,5 кВт, яка визначена договором. Так, ВАТ «Тернопільобленерго» свідомо проігноровано той факт, що в будинку позивача (як і всіх індивідуальних будинках з трифазним підведенням), має місце не симетричний розподіл електроенергії, а також всі побутові прилади однофазні і більшість з них розміщена на кухні. В будинку позивача тільки електронагрівач потужністю 4,5 кВт є трифазний і при його роботі [PERSON] не може більше користуватися будь-яким побутовим приладом потужність якого 1,8 кВт і більше. Тобто, навіть при симетричному розведені, коли на кожну фазу буде однакове розподілення потужності, ввідний автомат буде спрацьовувати і відключати електропостачання при потужності 6,3 кВт. Оскільки в будинку розведення несиметричне, то при включенні в роботу пральної машини на 2 кВт і мікрохвильової печі на 1,5 кВт ввідний автомат виключить електропостачання по всьому будинку. Тобто, в такому випадку, позивач не може користуватися потужністю навіть 3,5 кВт. Більш того, якщо навіть на іншій фазі в цей час буде працювати комп`ютер чи телевізор, то раптове їх виключення призведе до збою в їх програмах і їх псуванні, або передчасному зношені. Тому встановлення ввідного автомату на 50 ампер в 1993 році було правильним і забезпечувало права [PERSON] стосовно умов договору. Позивач вважає, що ВАТ «Тернопільобленерго» не тільки порушив його права, передбачені Цивільним кодексом України, законодавством в сфері електрозабезпечення побутових споживачів і договором, але своїми діями завдав йому моральної шкоди. Неправомірні дії і відмова відповідачів в їх вирішені призвела до моральних страждань, які продовжуються і надалі. Позивач вимушений був повторно звертатись до відповідачів, що не призводило до позитивних результатів, і що змушувало його звертатись з скаргами до НКРЕКП, а тепер і до суду. Це призвело до витрат часу на ці звертання, порушило його життєві зв`язки, позбавило радості спілкування з рідними і близькими. Відмова в опломбуванні ввідного автомату протягом одного місяця поставила позивача в умови, коли будь-яка перевірка могла виставити йому претензії неправомірного користування електроенергією і можливістю використовувати її поза межами обліку, а також самовільного пошкодження пломби. [PERSON] постійно перебував в стані тривоги і стресу, втратив сон і спокій. Відчуття несправедливості і невизначеності негативно впливали на стан його здоров`я, яке і так підірвано такими хронічними захворюваннями, як гепатит і гіпертонічна хвороба, а також недавно перенесеною важкою формою короновірусу. Він вимушений був витрачати додаткові кошти і зусилля на підтримання свого стану здоров`я. З огляду на зазначене, [PERSON] просив суд: зобов`язати ВАТ «Тернопільобленерго» за власний рахунок замінити ввідний автомат 16 ампер на ввідний автомат 50 ампер; зобов`язати ВАТ «Тернопільобленерго» відшкодувати позивачу 50 000 грн моральної шкоди. 23 травня 2023 року [PERSON] подав суду клопотання про витребування доказів. Так, позивач просив витребувати докази від ВАТ «Тернопільобленерго», вказавши, що звертався до Гусятинського РЕМ усно і письмово для їх отримання, однак йому було відмовлено. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2023 року залишено без руху позовну заяву, надано [PERSON] час на усунення недоліків. 29 травня 2023 року [PERSON] подав через систему «Електронний суд» заяву про зміну предмет позову, у якій зазначив, що вважає за потрібне змінити предмет заявлених вимог шляхом вилучення із позовних вимог вимоги про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/9107/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 30 травня 2023 року [PERSON] подав через систему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу. 13 червня 2023 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий представником ВАТ «Тернопільобленерго», у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, врахувавши наведені нижче заперечення: 1) з 01 січня 2019 року ВАТ «Тернопільобленерго» є Оператором системи розподілу, який надає вищезазначені послуги на своїй території ліцензованої діяльності на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про видачу ВАТ «Тернопільобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом та Додатка до неї. Відносини між громадянами та оператором системи розподілу (ВАТ «Тернопільобленерго» регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 із змінами (далі - ПРРЕЕ). ПРРЕЕ передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за типовою формою договору, що є додатком 3 до ПРРЕЕ. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Згідно з вимогами розділу 2 зазначених ПРРЕЕ результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення і відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку. Відповідно до пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ, дозволена (договірна) потужність - максимальна величина потужності, дозволена до використання в будь-який час за кожним об`єктом споживача відповідно до умов договору споживача про розподілу (передачі) електричної енергії, набута на підставі виконання договору про приєднання до електричних мереж або у результаті набуття права власності чи користування на об`єкт (об`єкти); проектне рішення - це інженерні, техніко-економічні, архітектурні, об`ємно-просторові характеристики електроустановки або її частини, розроблені у проектній документації. Положеннями п.п. 21 п. 1 Статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 2.4.2 глави 2 розділу II ПРРЕЕ визначено, що у договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії зазначаються величини дозволеної (договірної) потужності, які визначаються виходячи з проектної документації електрозабезпечення об`єкта. Потужність об`єкта споживача обмежується на рівні потужності, передбаченої проектною документацією указаного об`єкта споживача та/або технічними характеристиками мереж зовнішнього електрозабезпечення указаного об`єкта споживача. Дозволена (договірна) потужність об`єктів споживачів зазначається в паспорті точки розподілу на рівні, встановленому проектною документацією електрозабезпечення об`єкта споживача, та з урахуванням потужності об`єктів субспоживачів (у разі їх наявності). Відповідно до п. п. 5. п. 5.1.1 ПРРЕЕ, Оператор системи має право встановлювати технічні засоби, які обмежують розподіл (передачу) електричної енергії споживачу у межах потужності, передбаченої договором. Аналогічна норма міститься і в п.п.3 п.7.1 Типового Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Таким чином, оператор системи розподілу може встановлювати перед приладом комерційного обліку захисний вимикаючий пристрій для обмеження споживання споживачем потужності до рівня величини зазначеної у договорі. Факт правомірності встановлення 16 А автоматичного вимикача підтверджується і розрахунком. З врахуванням п. 3.1.32 Правил улаштування електроустановок, затверджених наказом Міністерством енергетики та вугільної промисловості України від 21 липня 2017 року № 476, номінальний струм комутаційних апаратів; що обмежують дозволену до використання потужність розраховується за формулою: - для трифазної мережі: Ін ? Ір = де Ір - найбільша розрахункова сила струму навантаження, А; Рдозв - дозволена потужність, кВт; cosц - коефіцієнт потужності, 0,97 (згідно ДБН); Uн - номінальна напруга для трифазної мережі 0,38 кВ; k - коефіцієнт: k = 1,45 - у разі захисту мережі плавкими запобіжниками; k = 1.3 - у разі захисту мережі автоматичними вимикачами з тепловими розчіплювачами; k = 1,15 - у разі захисту мережі автоматичними вимикачами з електронними розчіплювачами. Так, для електроустановок з дозволеною договірною потужністю 7,5 кВт для трифазної мережі - Ір = (7500Вт / (380В х 1,73 *0,97) )* 1,3= 15,3 Тож, виходячи з розрахунку, автоматичний вимикач з найближчим номінальним струмом становитиме 16А. Разом з тим, положеннями п.5.1.2 ПРРЕЕ встановлено, що одним із обов`язків оператора системи розподілу є забезпечення безпечного, надійного та ефективного функціонування системи розподілу (передачі) електричної енергії. Оператор системи розподілу має гарантувати безпечне користування послугами, пов`язаними з розподілом електричної енергії, за умови дотримання споживачами вимог правил безпечної експлуатації внутрішньої електромережі, електроустановок та побутових електроприладів. Неправильний вибір автоматичного вимикача може призвести до неефективного захисту від перевантаження та загрожувати життю та майну споживача. Така ж позиція і НКРЕ викладена у листі від 29 серпня 2012 року № 5447/11/47 -12 на адресу ПАТ «ЕК «Херсонобленерго». Відтак, висновки позивача, що товариством неправомірно встановлено ввідний автомат в 16 ампер, що призвело до порушення прав позивача, не заслуговують на увагу; 2) щодо зауважень позивача на несиметричність розподілу електроенергії, ВАТ «Тернопільобленерго» звертає увагу, що з даного питання Національна комісія з регулювання енергетики (на даний час Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП)), виклала свою позицію в листі від 23 грудня 2013 року № 3220/26/27-13 на адресу ПАТ «Закарпаттяобленерго» за результатами розгляду звернення споживача з аналогічним питанням. Таким, чином, дії оператора системи розподілу в частині обмеження сили струму навантаження електроустановки споживача по кожній фазі на рівні 16А, при трифазному приєднанні електроустановки до електричної мережі із сумарною величиною приєднаної потужності 7,5 кВт, є правомірними; 3) щодо заявленої моральної шкоди, ВАТ «Тернопільобленерго» вважає, що відсутні підстави для її стягнення. Відтак, представник ВАТ «Тернопільобленерго» узагальнив, що надані позивачем докази не є достатніми для висновку, що дії відповідача були протиправними і ними позивачу завдано моральної шкоди. 19 червня 2923 року судом зареєстровано відповідь на відзив, подану позивачем, в якій [PERSON] вказав наступне. Єдине, чим позивач пояснює заміну ввідного автомату 50А на ввідний автомат 16А, це його право встановлювати технічні засоби, які обмежують розподіл (передачу) електричної енергії споживачу в межах потужності, передбаченої п.п.5.п.5.1.1. ПРРЕЕ, п.п.3 п.7.1 Типового Договору. Після п. 7.1 Договору має місце п. 4 «обмежувати або припиняти розподіл електричної енергії Споживачу у випадках та в порядку, передбачених ПРРЕЕ.» В Розділі 10 «Порядок обмеження та припинення електропостачання» зазначено, в яких випадках постачальник може обмежувати подачу електроенергії, і в цьому розділі немає жодної норми, яка б надавала право обмежити позивачу постачання електроенергії. Це підтверджується тим, що протягом всього часу користування електричною енергією в позивача не було жодних аварійних ситуацій, жодних претензій і зауважень щодо порушення правил і порядку користування електричною енергією зі сторони Тернопільобленерго, які б порушували нормальне функціонування електроустановок Оператора системи та інших споживачів. Відповідач покликається на те, що ввідний автомат визначений ним за формулою, яка визначена п. 3.1.32 «Правил улаштування електроустановок». Жодних формул для визначення ввідного автомату немає в жодних нормах законодавства, що стосуються енергетики і електропостачання. Більш того, в п. 3.1.32 такої формули немає, а сама норма цього пункту стосується енергоустановок потужністю до 1000 ват, тобто до даного випадку не має жодного відношення, оскільки дозволена потужність електропостачання будинку [PERSON] становить 7,5 кВт (7500 ват). Глава 3.1 Захист електричних мереж напругою до 1 кВ СФЕРА ЗАСТОСУВАННЯ 3.1.1 Ця глава Правил поширюється на захист електричних мереж напругою до 1 кВ змінного струму, які споруджують як у будівлях, так і поза ними. Додаткові вимоги до захисту мереж зазначеної напруги наведено в інших главах цих Правил (1.4, 1.7, 2.1, 2.4, 4.1).3.1.32 У розподільних мережах, які захищають від струмів перевантажень, провідники треба вибирати за найбільше розрахунковою силою струму. Мережу можна вважати захищеною від струмів перевантажень, якщо одночасно виконано умови: BnZ I II ? ?, (3.1) 2 Z I kl ?, (3.2) де: IВ - найбільша розрахункова сила струму навантаження, А; In - номінальна сила струму апарата захисту, А (для апаратів захисту з регульованими характеристиками номінальною силою струму є сила струму обраної уставки); IZ - тривало - допустима сила струму кабелю (проводу), А; I 2 - сила струму, яка забезпечує надійне спрацювання апарата захисту, А; k - коефіцієнт: k = 1,45 - у разі захисту мережі плавкими запобіжниками; k = 1,3 - у разі захисту мережі автоматичними вимикачами з тепловими розчіплювачами; кk= 1,15 - у разі захисту мережі автоматичними вимикачами з електронними розчіплювачами. Також у формулі відповідача зазначено коефіцієнт фі 0,97. Коефіцієнт фі не є сталою величиною і жодними нормами законодавства не встановлюється. Він різний до різних струмоприймачів починаючи з 0,4 для ламп денного світла і дальше в залежності від виробника і якості його виготовлених електроустановок і може визначатися тільки шляхом вимірювання ватметром величин сили струму, робочої, реактивної і повної потужності на кожній із трьох фаз. Ввідний автомат не захищає побутові електроприлади. Для захисту побутових електроприладів споживачі встановлюють автомати захисту до електролічильника і ввідного автомату і вони можуть бути різної ступені захисту, від 5А і більше, в залежності від потужності електроприладів, матеріалу і товщини проводу. Їх може бути більше десяти, тобто на кожен електроприлад, потужність якого перевищує 1 кВт і саме вони захищають споживача від аварійних ситуацій (короткого замикання). Позивач вважає, що недоречне посилання відповідача на відповідь [PERSON] від 2013 року. З відповіді не вбачається з чим саме звертався заявник і які надавав аргументи. ПРРЕЕ, які на той час діяли скасовані постановою НКРРЕЕ від 2018 року. Таких термінів, як приєднана потужність по фазі, номінальна потужність по фазі 220 вольт взагалі не існує. Також, як за такими термінами НКРЕКП встановив обмеження сили струму навантаження по фазі. Відповідно до ПКРРЕЕ п.1.1 «Визначення основних термінів і понять» «приєднана потужність - сумарна за об`єктом споживача номінальна потужність приєднаних до електричної мережі струмоприймачів та трансформаторів споживача (без урахування резервних трансформаторів), які перетворюють електричну енергію на робочу напругу (яка безпосередньо живить струмоприймачі), KBT. 14 липня 2023 року представник відповідача ВАТ «Тернопільобленерго» подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи - листа Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя № 2/28-789 від 13 червня 2023 року. 31 липня 2023 року [PERSON] подав через систему «Електронний суд» клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним. Покликався на те, що із інформації ТНТУ, наданої ВАТ «Тернопільобленерго» суду вбачається, що надана інформація повністю відповідає відзиву ВАТ «Тернопільобленерго» щодо визначення автоматичного вимикача, а також виготовлена однією і тією ж датою. А це означає, що надана інформація і відзив списані одна з одної. В даному випадку ТНТУ виступив, як експерт, проте відповідач не звертався до суду за призначенням експертизи, а суд не виносив ували про проведення експертизи ТНТУ. При призначенні експертизи експерт повідомляється про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиву експертизу. В даному випадку особа (особи) надали суду неправдиві висновки, які не відповідають науковим даним, а також законодавству, на яке вони посилаються. Позивач звертався до ректора ТНТУ, в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати інформацію, чи є в ТНТУ право на проведення експертиз, а також чи є в його Положенні і Статуті ТНТУ надавати висновки для суду чи будь-кого, які не стосуються його наукових розробок чи публікацій про те така інформація йому не була надана. Із відповіді ректора ТНТУ, яка надана позивачу, вбачається, що ВАТ Тернопільобленерго надав ТНТУ тільки наступні дані: потужність 7,5 кВт і номінальну напругу вуличної електромережі 0,38 кВ і над цими даними працювала ціла кафедра на чолі із завкафедрою. В своїй праці вони використовуючи виключно п. 3.1.32 Правил влаштування електроустановок, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21 липня 2017 року № 476 і формули, яку містить даний пункт, прийшли до висновку, що при потужності електроустановки в 7,5 кВт має бути встановлено автоматичний вимикач в 15,3 А. По-перше, така формула в п.3.1.32 Правил улаштування електроустановок відсутня. Більш того, така формула відсутня в будь-яких нормативних документах і законодавстві, яке стосується електропостачання. Більш того, розділ 3.1 Правил починаючи з п 3.1.1 і закінчуючи п.3.1.39 (включно 3.1.32) відноситься до електроустановок потужністю до 1 кВт. Отже, наданий суду відповідачем письмовий доказ ТНТУ не відповідає вимогам ст.ст. 77 -79, 83 ЦПК України, а також виготовлений виключно на неправдивих даних. 06 вересня 2023 року представник відповідача ВАТ «Тернопільобленерго» подав суду клопотання, у якому просив приєднати до матеріалів справи копію довідки Гусятинського РЕМ від 05 вересня 2023 року № 199. 18 жовтня 2023 року суд відмовив у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів, про що постановив протокольну ухвалу, у зв`язку із недотриманням позивачем вимог ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК - України). 23 жовтня 2023 року позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» подав заяву про відвід судді, яку мотивував наступним тим, що з самого початку розгляду справи суддя Герчаківська О. Я. стала на сторону відповідача. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року провадження у справі за позовом [PERSON] до ВАТ «Тернопільобленерго» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії зупинено. Заяву про відвід головуючого судді Герчаківської О. Я. у даній цивільній справі передано до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для виконання вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Герчаківської О. Я., у зв`язку з чим суд поновив провадження у справі Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві та заявах по суті, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представники відповідача Маркевич Х. М., Бурмака О. О в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позову заяву. Суд, заслухавши доводи представників учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові документи, встановив наступні обставини. 23 березня 2023 року між [PERSON] (споживач) та ВАТ «Тернопільобленерго» (Оператор системи) підписано типовий договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір), за умовами якого: Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП віл 14 березня 2018 року № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310 (далі - КСР), за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи (п. 2.1. Договору) Відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього Договору (п. 2.2. Договору); Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з додатком 4 «Порядок розрахунків» (п. 2.3. Договору). Ціною цього Договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Споживача зазначені в Паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача. Оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок оператора (пункти 5.1., 5.2. Договору). Оператор системи зобов`язується, окрім іншого, розглядати звернення і претензії Споживача щодо надання послуг, пов`язаних з розподілом електричної енергії, та приймати з цього приводу рішення у терміні, передбачені законодавством; приймати письмові та усні повідомлення (у тому числі засобами зв`язку) Споживача щодо порушення електропостачання або порушення параметрів якості електричної енергії, а також вживати заходів до відновлення електропостачання та приведення показників якості у відповідність з вимогами нормативних документів. Споживач зобов`язується, окрім іншого, невідкладно повідомляти Оператора системи про недоліки в роботі вузла вимірюванні; узгоджувати з Оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; забезпечувати доступ представникам Оператора системи, які пред`явили свої службові посвідчення, до свого об`єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки (пункти 6.1., 6.2. Договору). У разі виявлення однією із Сторін порушення умов Договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох Сторін у двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов`язана попередити іншу сторону про необхідність складення акта. Сторона, яка здійснила таке порушення, не може без поважних причин відмовитись від складення та підписання відповідного акту (п. 8.9. Договору). У додатку № 2 до Договору «Паспорт точки розподілу» зазначено: вид об`єкта електрифікації, до складу якого входить площадка комерційного обліку: житловий будинок (п. 1.3.); адреса об`єкта електрифікації: [ADDRESS] (п. 1.4.); приєднана потужність за площадкою комерційного обліку: 7,5 кВт (п. 1.5.). У технічних умовах електронагрівача для сауни [PERSON] , смт Гусятин вказана дозволена електрична потужність: 4,5 кВт. 27 січня 2023 року ВАТ «Тернопільобленерго» надало [PERSON] відповідь № 707/19, у якій вказано, що згідно наданих ним технічних умов від 26 серпня 1993 року дозволена електрична потужність на електроустановки об`єкту становить 4,5 кВт. Технічні умови на під`єднання до електромереж видаються на загальну потужність із врахуванням дозволеної потужності (за наявності) яка була до видачі даних технічних умов. Відповідно до постанови НКРЕКП 17 березня 2021 року № 475 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП» договірна потужність електроустановки об`єкту встановлена на рівні 5 кВт. Відповідно до договірної потужності 5 кВт номінал вхідного автомату має становити 16А. АП50 це серія автоматичного вимикача в якій є різні величини номінального струму (10, 16, 25, 40, 50)А. В проекті електропостачання об`єкту вказана номінальна величина струму вхідного автомату 15A. Згідно п. 5.1.1.5 Правил оператор системи розподілу має право встановлювати технічні засоби, які обмежують розподіл (передачу) електричної енергії споживачу у межах потужності, передбаченої договором. Враховуючи вищенаведене, Гусятинський РЕМ діяв у відповідності до чинного законодавства. 03 березня 2023 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг [PERSON] надано відповідь № 6743/20.3/9-23 про те, що ВАТ «Тернопільобленерго» має переглянути величини приєднаної та дозволеної потужності, зазначені у паспорті точки розподілу, що є додатком до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 02 січня 2023 року № 492051 з урахуванням зазначеного в листі, про що протягом місяця з дня отримання цього листа повідомити споживача та НКРЕКП. Як вбачається із листа Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя № 2/28-789 від 13 червня 2023 року, у відповідь на запит генерального директора ВАТ «Тернопільобленерго» повідомлено, що з урахуванням п. 3.1.32 Правил улаштування електроустановок, затверджених наказом Міністерством енергетики та вугільної промисловості України від 21 липня 2017 року № 476, номінальний струм комутаційних апаратів, що обмежують дозволену до використання потужність для трифазної мережі розраховується за формулою: Ір = де Ір - найбільша розрахункова сила струму навантаження, А; Рдозв - дозволена потужність, кВт; cosц - коефіцієнт потужності, 0,97 (згідно ДБН); Uн - номінальна напруга для трифазної мережі 0,38 кВ; k - коефіцієнт: k = 1,45 - у разі захисту мережі плавкими запобіжниками; k = 1.3 - у разі захисту мережі автоматичними вимикачами з тепловими розчіплювачами; k = 1,15 - у разі захисту мережі автоматичними вимикачами з електронними розчіплювачами. Для електроустановок з дозволеною договірною потужністю 7,5 кВт Ір = = 15,3А За результатами проведеного розрахунку, автоматичний вимикач з номінальним струмом, найближчим до розрахункового Іавт.= 16А. Вибраний автоматичний вимикач дозволить електроспоживачам стабільно працювати в робочому режимі і спрацьовуватиме лише в аварійних ситуаціях. 07 липня 2023 року ректором Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя надано [PERSON] відповідь № 2/28-968 про те, що відповідно до прохання від ВАТ «Тернопільобленерго», яке надійшло 05 червня 2023 року на адресу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя працівниками кафедри електричної інженерії на чолі із завідувачем кафедри [PERSON] проведено інженерний розрахунок номінального струму автоматичного вимикача. Розрахунок виконано з застосуванням формул, які використовуються для калькуляції трифазних електричних кіл та у відповідності з п.3.1.32 Правил влаштування електроустановок, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21 липня 2017 року № 476, виходячи із даних наданих ВАТ «Тернопільобленерго»: Р - дозволена потужність - 7,5 кВт; U. - номінальна напруга для трифазної мережі - 0,38 кВ. Викладачі кафедри електричної інженерії Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя мають професійний досвід проведення інженерних розрахунків в галузі електричної інженерії, який підтверджується їх публікаціями та науковими здобутками. Тому, отримані результати розрахунків номінального струму автоматичного вимикача не піддаються сумніву 05 вересня 2023 року Гусятинським районом електромереж ВАТ «Тернопільобленерго» видано довідку № 119, згідно якої від споживача [PERSON] (договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 492051, адреса: смт Гусятин, вул. Хамчука, буд.4) не надходило жодних усних або письмових скарг (претензій) щодо надійності (безперебійності) чи якості постачання електричної енергії. Відтак, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яку він викладає у своїх рішеннях. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. France Суд звернув увагу, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Конституція України надає кожному право захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами (стаття 55 Конституції України). Відповідна конституційна норма реалізується, зокрема, в законах, що визначають процедуру судового захисту - процесуальних кодексах. Наприклад, стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 910/3372/19, від 13 липня 2022 року у справі № 916/3307/16, предмет і підстави позову визначаються самостійно позивачем і суд не може виходити за межі відповідних вимог. На суд покладено обов`язок вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб. У той же час, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц) [PERSON] просить суд зобов`язати ВАТ «Тернопільобленерго» за власний рахунок замінити ввідний автомат 16 ампер на ввідний автомат 50 ампер. Обґрунтовуючи підстави позову, стверджує, що у січня 2023 року працівником Гусятинського РЕМ позивачу було висунуто претензії щодо вхідного автомату. На вході в [PERSON] працівниками Гусятинського РЕМ було поставлено ввідний автомат АП50 на 50 ампер, а тепер працівники Гусятинського РЕМ вважають, що ввідний автомат має бути не більше 16 ампер. Після того, як НКРЕКП витребував від ВАТ «Тернопільобленерго» деякі документи, працівники Гусятинського РЕМ, всупереч волі позивача, замінили ввідний автомат АП50 на 50 ампер і встановили автомат на 16 ампер. 23 березня 2023 року ВАТ «Тернопільобленерго» переуклав договір, за яким встановив потужність електропостачання будинку позивача в 7,5 кВт, проте і дальше відмовляє в заміні неправомірно встановленого ввідного автомата в 16 ампер на 50 амперний, який був до порушення прав позивача. Вирішуючи по суті позовні вимоги [PERSON] , суд встановив, що між сторонами виниклого спору 23 березня 2023 року підписано типовий договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. У додатку № 2 до цього Договору «Паспорт точки розподілу» зазначено, що приєднана потужність за площадкою комерційного обліку: 7,5 кВт (п. 1.5.). [PERSON] підтвердив у судовому засіданні підписання цього договору ним особисто, а також те, що надана йому потужність становить 7,5 кВт, однак зазначав, що не може використовувати цю договірну потужність у зв`язку з тим, що працівниками відповідача було здійснено заміну ввідного автомату з 50 ампер на 16 ампер. Самостійно він цей автомат замінити не може, однак після того як він автоматично вимикається він безперешкодно вмикає його. Натомість представник відповідача заперечувала доводи позивача, посилаючись на те, що Оператор системи розподілу може встановлювати перед приладом комерційного обліку захисний вимикаючий пристрій для обмеження споживання споживачем потужності до рівня величини зазначеної у договорі. Відповідно до п.п. 5. п. 5.1.1 ПРРЕЕ, Оператор системи має право встановлювати технічні засоби, які обмежують розподіл (передачу) електричної енергії споживачу у межах потужності, передбаченої договором. Аналогічна норма міститься і в п.п. 3 п.7.1 Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що свідчить про правомірність встановлення відповідачем автоматичного вимикача на 16 ампер. Звернень позивача про те, що встановлений вимикач на 16 ампер не дозволяє йому використовувати надану договірну потужність, до відповідача не надходило. Відтак, з огляду на предмет та підстави позову суд, вважає, що позивачем не обґрунтовано належними, достовірними та достатніми доказами те, що його право є порушеним, а тому підлягає захисту у судовому порядку. Існування між сторонами договірних відносин, які мали місце і в січні 2023 року, коли відбулася подія, яку [PERSON] оспорює, покладає на сторони права і обов`язки. Водночас, з січня 2023 року до 23 березня 2023 року, коли було укладено чинний Договір, та в подальшому до дня звернення з позовом до суду, споживач [PERSON] не подавав Оператору системи звернення, скарги та претензії зокрема щодо якості електропостачання та якості електричної енергії в частині встановлення ввідного автомата на 16 ампер та необхідності його заміни, що передбачено підпунктом 6 пункту 7.2. Договору. Акт порушень умов Договору між сторонами не складався (п. 8.9. Договору). Звернення позивача до відповідача та до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг стосувалося договірної потужності, яка з 23 березня 2023 року передбачена Договором на рівні 7,5 кВт. Тобто, [PERSON] зазначає у позові про те, що його право є порушеним та просить його поновити, однак не обґрунтовує доказами, що дійсно спір між сторонами є реальним, дії відповідача становлять втручання у його права, а відтак порушене право позивача існує та підлягає захисту судом. [PERSON] стверджував, що неодноразово звертався до Гусятинського РЕМ та відповідача у справі з приводу усунень порушень його права, однак суд вважає такі твердження голослівними, такими, що спростовуються довідкою № 119 від 05 вересня 2023 року, яка видана Гусятинським районом електромереж ВАТ «Тернопільобленерго», зміст якої описано вище. Звернення позивача до ВАТ «Тернопільобленерго» мало місце у січні 2023 року, однак з відповіді, зазначеної вище, слідує, що таке звернення стосувалося договірної потужності, яка в подальшому була визначена Договором на рівні 7,5 КВт, що сторони визнають. Посилання [PERSON] на п. 10 Договору «Порядок обмеження та припинення електропостачання» суд вважає помилковим, оскільки при матеріалах справи немає інформації про те, що будинок цього споживача було відключено від електропостачання чи обмежено в електропостачанні. Більше того, сторона відповідача стверджувала, що будинок [PERSON] був забезпечений електропостачанням в умовах, коли по всій Україні тривали масові відключення споживачів від електропостачання у зв`язку з пошкодженням об`єктів Оператора системи внаслідок збройної агресії російської федерації, оскільки він на одній лінії із лікарнею. Спрацювання ввідного автомату в будинку позивача, який він самостійно може увімкнути не є обмеженням чи припиненням електропостачання. Щодо клопотання [PERSON] від 31 липня 2023 року про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним, то суд звертає увагу на те, що встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є для суду очевидною. Сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. Тому, на стадії дослідження письмових доказів особа, яка бере участь у справі, має заявити (усно або письмово) про те, що доданий до справи або поданий іншою стороною для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим та просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При цьому в такій заяві необхідно вказати на відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа (доказу, що досліджується судом) і може бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.) Визнання доказу недопустимим - це не обов`язок, а право суду. Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення. Крім того, суд повинен у мотивувальній частині рішення зазначити, чому саме він цей доказ відхиляє. Суд не вбачає підстав для відхилення листа Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя № 2/28-789 від 13 червня 2023 року, у відповідь на запит генерального директора ВАТ «Тернопільобленерго», як доказу на спростування доводів позивача про те, що його право не є порушеним. Цей лист не є висновком експерта чи неспростовним твердженням, однак вказує на те, що заміна ввідного автомата споживача [PERSON] з 50 ампер на 16 ампер є прийнятною при наданій потужності. Натомість позивач не реалізував стандарт більшої переконливості, він не був позбавлений права клопотати перед судом про призначення у справі електротехнічної експертизи для з`ясування обставин правильності встановлення відповідачем автоматичного вимикача на 16 ампер наданій позивачу потужності 7,5 кВт, однак такого клопотання на адресу суду не надходило. Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції). За встановлених обставин, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не встановив, що ВАТ «Тернопілльобленерго» порушено права чи інтереси позивача, а тому доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed