Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-27 00:00:00

20 червня 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №55753 від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., посилаючись на порушення приватним нотаріусом вимог ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки виконавчий напис ним вчинено за Заявою (договором), який нотаріально не посвідчений; поза межами строку позовної давності за зобов`язаннями боржника; заборгованість не була безспірною. Ухвалою судді від 26 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду заяви по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; витребувано у Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №55753 від 11 червня 2021 року. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву від 23 серпня 2023 року про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.54). Представник відповідача ТОВ "Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» Огороднійчук Д.А. в судове засідання не з`явився, надав заяву від 12 липня 2023 року про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; просив повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Треті особи Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, правом на надання пояснень щодо позову не скористались. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №55753, про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 004-14184-050213 від 05 лютого 2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 2248/4 від 21 травня 2020 року є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» (а.с.20). За змістом вказаного виконавчого напису, його вчинено приватним нотаріусом на підставі статтей 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Виконавчий напис вчинено у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором за період з 21 травня 2020 року по 26 травня 2021 року, загальна сума, яка підлягає стягненню 16180,00 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 7130,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6300,00 грн., строкова заборгованість за штрафами становить 2250 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 500,00 грн. (а.с.20). Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. 24 червня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 65903689 з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а.с.13) та постановою від 30 липня 2021 року накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] (а.с.21). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п.2, яким врегульовано вчинення виконавчих написів за кредитними договорами. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису правова норма щодо вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, якою керувався нотаріус при його вчиненні, не існувала, а тому оскаржуваний виконавчий напис вчинено за відсутності визначених законом підстав. Відповідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 758/14854/20, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу разом із відповідною заявою стягувача було надано оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору та первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а також відомості щодо повідомлення позивача про перехід прав вимоги за кредитним договором № 004-14184-050213 від 05 лютого 2013 року від ПАТ «Дельта Банк» до відповідача і отримання боржником письмової вимоги стягувача про сплату заборгованості. Отже, наявні підстави для висновку про неправомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці належить повернути з державного бюджету 536,80 грн., що складає 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved