Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою та скасування записів в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 30 березня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір іпотеки, посвідчений Степаненко В.Д. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 600). За умовами договору іпотеки (п. І) [PERSON] передала в іпотеку ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» квартиру [ADDRESS] . Пунктом 4 договору іпотеки встановлено, що зазначена в п. 1 договору квартира передається в іпотеку. як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором № 244-05-И від 09 листопада 2005 року на суму 100 000 (сто тисяч) доларів США строком до 06 листопада 2020 року, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами виходячи з процентної ставки 12,4 % річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором, неустойки за договором іпотеки або кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом). визначеному на момент фактичного задоволення вимог. У зв?язку із посвідченням договору іпотеки приватним нотаріусом КМНО Степаненко В.Д. 30.03.2006р. було накладено заборону на відчуження квартири під [ADDRESS] . На підставі договору іпотеки від 30.03.2006р. приватним нотаріусом КМНО Степаненко В.Д. було внесені записи: № 3042368 від 30.03.2006р в Державний реєстр іпотек про реєстрацію іпотеки на об?єкт обтяження, а саме квартиру [ADDRESS] ; № 3042378 від 30.03.2006р. в Єдиний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, за яким накладено заборону на нерухоме майно на об`єкт обтяження: квартиру [ADDRESS] . Грошові зобов?язання по поверненню кредитних коштів, отриманих за кредитним договором № 244-05-И від 09 листопада 2005 року були виконані позивачкою в повному обсязі достроково до 2009 року. Однак, в порушення вимог вказаної правової норми, ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» не було надано державному реєстратору письмове повідомлення про виключення запису №3042368. 18 грудня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про ліквідацію АТ БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 грудня 2022 року № 1067 з 27 грудня 2022 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» здійснюються Фондом безпосередньо. Враховуючи ту обставину, що на підставі укладеного позивачем із ТОВ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» договору іпотеки від 30 березня 2006 року до Державного реєстру іпотек був внесений запис № 3042368 та до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна був внесений запис № 3042378 від 30.03.2006р., які на цей час відображаються в якості складової частини Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач вважає, що з метою повного відновлення його порушених прав вказані записи підлягають скасуванню на підставі рішення суду одночасно із винесенням судового рішення про припинення іпотеки. Враховуючи вищевикладене, позивач звертається до суду із даним позовом для захисту своїх прав, та просить визнати іпотеку припиненою, та скасувати запис №3042368 та № 3042378 іпотеки з державного реєстру. Ухвалою суду від 20.07.2023 відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 28.07.2023 року від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказано, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є неналежним відповідачем. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 18.12.2015 року №230 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит" делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит", яка нині триває. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.12.2022 року №1067 відкликано повноваження ліквідатора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» делеговані Паламарчуку Віталію Віталійовичу рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.09.2022 року № 685 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ». З 27.12.2022 визначені ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо. У своєму відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність порушених банком прав та інтересів позивача. При цьому, у відзиві також зазначив, що за даними з електронних відомостей, наявних у Фонді, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №244-05-И перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» були виконані в повному обсязі. Ухвалою суду від 05.10.2023 року судове засідання було відкладено на 21 листопада 2023 року у зв`язку із заміною первісного відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на належного відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60), залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи. 17.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в якому зазначено, що з 27.12.2022 визначені ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо. У своєму відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність порушених банком прав та інтересів позивача. При цьому, у відзиві також зазначив, що за даними Єдиної операційної інформаційної системи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на дату початку тимчасової адміністрації - 18.09.2015 в АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» будь-яка заборгованість [PERSON] обліку була відсутня. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, але через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у своєму відзиві просив розглядати справу без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30 березня 2006 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір іпотеки, посвідчений Степаненко В.Д. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 600). За умовами договору іпотеки (п. І) [PERSON] передала в іпотеку ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» квартиру [ADDRESS] . Пунктом 4 договору іпотеки встановлено, що зазначена в п. 1 договору квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором № 244-05-И від 09 листопада 2005 року на суму 100 000 (сто тисяч) доларів США строком до 06 листопада 2020 року, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами виходячи з процентної ставки 12,4 % річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором, неустойки за договором іпотеки або кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. На підставі договору іпотеки від 30.03.2006 року приватним нотаріусом КМНО Степаненко В.Д. було внесені записи: № 3042368 від 30.03.2006р. в Державний реєстр іпотек про реєстрацію іпотеки на об?єкт обтяження, а саме квартиру [ADDRESS] та № 3042378 від 30.03.2006р. в Єдиний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, за яким накладено заборону на нерухоме майно на об`єкт обтяження: квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 326476419 від 21.03.2023 на квартиру [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON] , приватним нотаріусом КМНО Степаненко В.Д. 30.03.2006р. було накладено заборону на відчуження квартири під [ADDRESS] . З повідомлення від 10.04.2023, яке надане Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» з ринку, який здійснює повноваження під час ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит»», що визначені ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вбачається, що [PERSON] було здійснено повне виконання зобов`язань за кредитним договором № 244-05-И від 09 листопада 2005 року. Відповідно до листа Національного Банку України від 10.04.2023, який було направлено на ім`я [PERSON] , документи Банку, а саме: кредитна справа (кредитний договір) [PERSON] , ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора в описах архівних справ Банку не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку не передавалися. У договорах про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладених Банком та переданих на архівне зберігання до Національного банку, кредитний договір на ім?я [PERSON] не зазначений. Також, відповідно до розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування інформації процедура ліквідації Банку, розпочата 18.12.2015, на сьогодні не завершена. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було надано державному реєстратору письмове повідомлення про виключення запису №3042368 у зв`язку з припиненням іпотеки. 18 грудня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про ліквідацію АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 грудня 2022 року № 1067 з 27 грудня 2022 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» здійснюються Фондом безпосередньо. Враховуючи ту обставину, що на підставі укладеного позивачем із АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» договору іпотеки від 30 березня 2006 року до Державного реєстру іпотек був внесений запис № 3042368 та до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна був внесений запис № 3042378 від 30.03.2006р., які на цей час відображаються в якості складової частини Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказані записи підлягають скасуванню одночасно із припиненням іпотеки. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до пункту 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 76 - 78 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Обтяження наявні на нерухомому майні позивачки, зареєстровані на підставі договору іпотеки, очевидно, порушують їх право на вільне розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з пп. 1, 2, 3 п. 5.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012, в чинній на час припинення іпотеки редакції, Нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Пунктом 9 частини 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Таким чином у зв`язку з виконанням [PERSON] умов кредитного договору, № 244-05-И від 09 листопада 2005 року, який нею було укладено з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», відсутність відомостей про набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки, договір іпотеки припинив свою дію, відповідно іпотека також є припиненою. Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то належним способом захисту прав позивача, є припинення іпотеки та припинення відповідних обтяжень, зареєстрованих на підставі договору іпотеки. Оскільки квартира, що є предметом іпотеки, і досі перебуває в обтяженні на підставі договору іпотеки від 30 березня 2006 року, за зобов`язанням, яке виконано, суд вважає за необхідне припинити іпотеку, а також припинити обтяження, зареєстровані на підставі договору іпотеки. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved