Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 12.11.2016 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що впродовж останніх двох років стосунки між сторонами суттєво погіршились, зникло взаєморозуміння. Впродовж останніх півтора років сторони не підтримують шлюбних відносин та не проживають однією сім`єю. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам сторін. При цьому позивач заперечує щодо надання строку на примирення, оскільки спроби примирення в минулому не принесли позитивних результатів. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 12.11.2016 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складений актовий запис № 3472. 28.07.2023 ухвалою Сихівського районного суду м. Львова справа передана за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. 30.08.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 27.09.2023 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 05.09.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому відповідач просила позов задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Разом з тим зазначила, що підставою припинення шлюбних відносин між сторонами стала подружня зрада позивача, що власне призвело до того, що сторони почали проживати окремо. З урахуванням викладених обставин відповідач не вбачала підстав для примирення сторін. 27.09.2023 судове засідання відкладене на 23.10.2023 у зв`язку з неявкою учасників справи. 23.10.2023 судове засідання відкладене на 21.11.2023 у зв`язку з неявкою учасників справи. У судове засідання 21.11.2023 позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 21.11.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася. У поданому відзиві просила позов задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 12.11.2016 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складений актовий запис № 3472. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). У даному шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 5, 6). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилався на те, що впродовж останніх двох років стосунки між сторонами суттєво погіршились, зникло взаєморозуміння. Впродовж останніх півтора років сторони не підтримують шлюбних відносин та не проживають однією сім`єю. Такі обставини повністю визнала у своїй заяві відповідач та не заперечувала проти їх існування. Також відповідач зазначила, що позивач зрадив її у подружній вірності. Позивач проти таких обставин не заперечив. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 60266 від 19.07.2023 (а.с. 13), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved