Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-13 00:00:00

Адвокат Юшкевич Євгенія Юріївна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Зарічний відділ державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про припинення стягнення аліментів на повнолітнього сина, звільнення від їх сплати та стягнення сплачених аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми з нього стягуються аліменти на утримання сина на період його навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 15.02.2019 на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Цим же рішенням визначено період навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022. На примусовому виконанні у державній виконавчій службі перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа від 11.05.2019 №591/973/19 про стягнення з нього аліментів на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання. Проте 01.07.2022 навчання відповідача на ОКР «Бакалавр» денної форми навчання за спеціальністю «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка припинилось в зв`язку з його закінченням, відтак припинився його обов`язок сплачувати аліменти на період навчання. Стягнення з нього аліментів відбувалось в примусовому порядку, а тому йому підлягають поверненню аліменти в сумі 88025,51 грн., сплачені починаючи з 01.07.2022. Просив: припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача за виконавчим листом Зарічного районного суду м. Суми від 11.05.2019 (справа №591/973/19), ВП [NUMBER]; звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на його утримання у зв`язку з навчанням за виконавчим листом Зарічного районного суду м. Суми від 11.05.2019 (справа №591/973/19), ВП [NUMBER], в подальшому; стягнути з відповідача на свою користь сплачені аліменти за ВП [NUMBER] в розмірі 88025,51 грн. за період з 01.07.2022 по 01.03.2023. 06.06.2023 судом постановлено ухвалу про направлення справи для розгляду за підсудністю. 19.07.2023 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 09.08.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача адвокат Нікітченко Є.В. надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтувала тим, що в період з 01.09.2018 по 30.06.2022 відповідач навчався на денній форми навчання за спеціальністю «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка. В подальшому він продовжив навчання та в теперішній час навчається на денній форми навчання здобуття освіти магістерського рівня за спеціальністю 102 «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка. Перехід на наступний освітній рівень навчання не перериває сплату аліментів, а в період між завершенням навчання на одному освітньому рівні і до початку навчання на наступному освітньому рівні аліменти мають стягуватись і не вважаються надлишково отриманими. Третя особа надала пояснення щодо позову, в яких зазначила, що відповідач є студентом 1 курсу навчання денної форми здобуття освіти магістерського рівня вищої освіти спеціальності 102 «Хімія» освітньої програми «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка, закінчення навчання 31.05.2024. Стягувач продовжує навчання, а тому стягнення аліментів продовжується до досягнення ним 23 років. Представник позивача та третя особа надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09.04.2019 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 15.02.2019 на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В судовому рішенні від 09.04.2019 є посилання на довідку, згідно з якою на час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] є студентом 1 курсу навчання на ОКР «Бакалавр» денної форми навчання за спеціальністю «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка, початок навчання 01.09.2018, закінчення навчання 30.06.2022. Згідно з довідкою від 07.10.2022 №61 [PERSON] є студентом 1 курсу навчання денної форми здобуття освіти магістерського рівня вищої освіти спеціальності 102 «Хімія» освітньої програми «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка, початок навчання 01.09.2022, закінчення навчання 31.05.2024. Згідно з довідкою від 04.09.2023 №221 [PERSON] є студентом 2 курсу навчання денної форми здобуття освіти магістерського рівня вищої освіти спеціальності 102 «Хімія» освітньої програми «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка, початок навчання 01.09.2022, закінчення навчання 31.05.2024. Частинами 1, 2 ст.199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За пунктом 19 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» освітня програма - це єдиний комплекс освітніх компонентів (предметів вивчення, дисциплін, індивідуальних завдань, контрольних заходів тощо), спланованих і організованих для досягнення визначених результатів навчання. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про вищу освіту» освітня (освітньо-професійна, освітньо-наукова чи освітньо-творча) програма є єдиним комплексом освітніх компонентів (навчальних дисциплін, індивідуальних завдань, практик, контрольних заходів тощо), спрямованих на досягнення передбачених такою програмою результатів навчання, що дає право на отримання визначеної освітньої або освітньої та професійної (професійних) кваліфікації (кваліфікацій). Освітня програма може визначати єдину в її межах спеціалізацію або не передбачати спеціалізації. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Суд встанволено, що відповідач [PERSON] навчався на ОКР «Бакалавр» денної форми навчання за спеціальністю «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка, закінчення навчання 30.06.2022, після цього відповідач вступив на навчання до 1 курсу навчання денної форми здобуття освіти магістерського рівня вищої освіти спеціальності 102 «Хімія» освітньої програми «Хімія» хімічного факультету КНУ ім. Т.Шевченка, початок навчання 01.09.2022, закінчення навчання 31.05.2024. Навчання відповідача на час розгляду справи триває, відомості про відрахування його з навчального закладу суду не надані. Суд зауважує, що право на утримання відповідача припиняється у разі припинення навчання або у разі досягнення ним повноліття, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. Позивач свої вимоги про припинення стягнення аліментів та звільнення його від обов`язку їх сплати обґрунтував тим, що відповідач 30.06.2022 припинив навчання на ОКР «Бакалавр» денної форми навчання і цей строк визначений судом. При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.05.2023 по справі №753/202347/20, який зазначив, що безпосередній після навчання перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти або безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних начальних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти). При цьому, як вступ (перехід) на наступний освітній рівень навчання, так і вступ (перехід) до іншого навчального закладу після завершення навчання та здобуття певного рівня освіти, пов`язані із певними часовими періодами, протягом яких не відбувається безпосередньо освітній процес, однак триває освітня діяльність, зокрема вступна кампанія (подача документів, здача іспитів, проходження співбесід, видання наказу про зарахування до навчального закладу тощо). Такі процедури, що тривають певні періоди часу, є об`єктивними, нормативно врегульованими та їх тривалість не залежить від волі особи, яка здобуває освіту. Виключення цих періодів із часу, протягом якого повнолітні дочка, син мають право на утримання, не узгоджується із вимогами статті 53 Конституції України, статей 1, 3, 10 Закону України «Про освіту», частини другої статті 199 СК України та є несправедливим. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про припинення стягнення з позивача аліментів на користь відповідача за виконавчим листом Зарічного районного суду м. Суми від 11.05.2019 (справа №591/973/19), ВП [NUMBER], та звільнення його від сплати аліментів на користь відповідача на його утримання у зв`язку з навчанням за виконавчим листом Зарічного районного суду м. Суми від 11.05.2019 (справа №591/973/19), ВП [NUMBER], в подальшому. Крім того, захист прав на майбутнє, як просить позивач не допускається, оскільки захисту підлягають тільки порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Вимога стягнути з відповідача сплачені позивачем аліменти за ВП [NUMBER] в розмірі 88025,51 грн. за період з 01.07.2022 по 01.03.2023 відповідно до ч.1 ст. 188 ЦПК України є похідною від вимоги про припинення стягнення з позивача аліментів і задоволення похідної вимоги залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Оскільки у задоволенні основної вимоги судом відмовлено, то похідна вимога про стягнення сплачених аліментів задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed