Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-26 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказують на те, що 25.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2037. Від даного шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, заявники проживають окремо. 16.10.2023 року сторонами було укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, в якому сторони добровільно вирішили питання з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. Оскільки збереження сім`ї є неможливим, просять суд задовольнити їх заяву та ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 25.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2037. Заявники [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд провести слухання справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, 25.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2037 (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 25.12.2013 року). Від даного шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 14.04.2014 року). Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. По справі встановлено, що 16.10.2023 року сторонами було укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, в якому сторони добровільно вирішили питання з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 10562. Так, відповідно до п. 1.3 Договору місце проживання Дитини Батьки визначили місце проживання Батька за адресою: [ADDRESS] . У разі необхідності зміни місця проживання [PERSON] згода Матері непотрібна. Пунктом 2.1.1. Договору визначено, що Батьки домовились між собою, що усі витрати, пов`язані з утриманням дитини, в тому числі і додаткові витрати на дитину, що можуть бути викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), а також утримання дитини після досягнення нею повноліття, але в зв`язку з продовженням навчання, Батько бере на себе. Відповідно до п. 2.2.2. Договору мати зобов`язується за попередньою домовленістю з батьком, приїхати в місце проживання [PERSON] , або інше спеціально обумовлене Батьками місце, забрати Дитину для проведення спільного дозвілля та повернути її у визначений час у місце проживання, або інше, спеціально обумовлене Батьками місце. Згідно вимог ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд враховує, що регулювання шлюбно сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а заявники не мають наміру та бажання зберегти шлюб. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що слід розірвати укладений між сторонами шлюб.

Outcome: approved