Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

29 вересня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 02.04.2009 року відповідно до наказу №55 від 02.04.2009 року його було прийнято на ДП «Дирекція підприємства, що будується на базі Новокостянтинівського родовища уранових руд». 01.09.2010 року дане підприємство на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України №659 від 26.11.2009 року та наказу ДП «СхідГЗК» №223 від 01.09.2010 року реорганізоване шляхом створення шахти Новокостянтинівська та її приєднання до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Наказом №292 о/с 03.11.2022 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. В умовах впливу особливо шкідливих та особливо важких умов праці на ДП «СхідГЗК» позивач працював 13 років 04 місяці 18 днів. Через вплив особливо важких та особливо шкідливих умов праці та не забезпечення роботодавцем належних, безпечних і здорових умов праці позивачем були набуті професійні захворювання, що підтверджується медичними виписками, висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» та рішенням обласної МСЕК. За висновками лікаря з гігієни праці відділу гігієни праці та атестації робочих місць за умовами праці управління інспекційної діяльності у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці умови праці [PERSON] на робочих місцях Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» за професією завідувача складу вибухових матеріалів підземного відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливі. Умови праці за професією гірника підземного відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливі. 28 березня 2023 року позивачем був отриманий медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність хронічного професійного захворювання від 28.03.2023 року №311. Відповідно до зазначеного медичного висновку у позивача були підтверджені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першо-другої стадії), група В. ЛН другого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Облітеруючий ендартеріїт нижніх кінцівок, ХАН першої-другої стадії. 19 квітня 2023 року відбулось засідання комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за результатами якого було складено протокол та Акт за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. За результатами розслідування було встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло через роботу в умовах впливу шкідливих факторів. Причина виникнення хронічного професійного захворювання: -запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу) у тому числі вміст кремнію діоксину кристалічний SiO2 від 10 до 70% ІІІ клас небезпечності 4,2-4,4 мг/м3 при ГДК=2,0 мг/м3. Виробничий шум: непостійний 89-99 дбА при ГДР=80дбА; -мікроклімат: температура повітря робочої зони +10°С при нормі +13+19°С; +14,8°С при нормі +17+23°С; -рівень відносної вологості 84-93% при нормі 75%. Рішенням МСЕК з 03.05.2023 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60 % безтерміново та видано довідку серії 12ААА №138031 від 03.05.2023 року. Також рішенням йому встановлена третя група інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою серії 12 ААВ №197958 від 03.05.2023 року. Позивач зазначає, що упродовж значного терміну часу відчуває постійний біль у грудній клітці, постійну задишку при незначних фізичних навантаженнях. В нього спостерігається кашель протягом дня з виділенням слизового харкотиння, відчуває періодичні приступи задухи, зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, затерпання та мерзлякуватість у нижніх кінцівках, періодичні судоми у литкових м`язах під час ходи, біль у суглобах, затруднення під час ходи та загальну слабкість, що встановлено під час звернень позивача до медичних закладів та підтверджено висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», що значною мірою погіршує якість його життя. Перебуваючи в молодому віці через набуті професійні захворювання позивач має обмежений спосіб життя, що викликає значні душевні та моральні переживання. З урахуванням перенесених душевних, фізичних та моральних страждань, розміру та їх тривалості, моральна шкода визначена позивачем у розмірі 268400 грн. Саме такий розмір, на думку позивача, є достатнім для сприяння відновлення порушених прав. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 268400 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Представнику відповідача ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до вимог ЦПК України, було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить підпис представника відповідача у розносній книзі, копія якої міститься в матеріалах справи. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 07 листопада 2023 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від ДП "Схід ГЗК" надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП "СхідГЗК" просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. /а.с.53-56/ В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст.153 КЗпП України та ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та настанням у позивача негативних наслідків втрати професійної працездатності. На думку ДП «Схід ГЗК» відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю наявності у позивача моральної шкоди та відсутністю будь-яких доказів наявності зміни психічного стану, підтвердження факту звернення позивача до фахових лікарів, висновків лікаря щодо виявленого діагнозу, який був би встановлений як наслідок фізичних та душевних страждань, а також відсутністю причинного зв`язку між отриманим позивачем професійним захворюванням та порушенням відповідачем умов праці, оскільки у п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання визначено, що хронічне професійне захворювання виникло через тривалий термін роботи в умовах впливу виробничого шуму та фізичного навантаження, що обумовлено технологічним процесом на Новокостянтинівській шахті ДП «Схід ГЗК», тобто відповідач створив всі можливі умови, які від нього залежали, як від роботодавця, для того, щоб місце роботи позивача було, як можна безпечнішим і нешкідливим, як це передбачено ст. 153 КЗпП, оскільки повне усунення шкідливих умов праці неможливе через технологічний процес, про що працівника було повідомлено при прийнятті на роботу, а згодом відповідні повідомлення про шкідливі умови праці проводилися щоразу, коли здійснювалася атестація робочих місць, про що робилися відповідні записи до трудової книжки відповідача. Виходячи з зазначеного, відповідач вважає, що позивач усвідомлював умови своєї праці і повинен був передбачати негативні наслідки для свого здоров`я в майбутньому, оскільки за відповідні шкідливі умови праці він отримував відповідні компенсації та пільги, зокрема збільшену заробітну плату і право на пільгове (дострокове) призначення пенсій за особливі умови праці. Що стосується посилання позивача на позбавлення можливості вести повноцінний спосіб життя, особливості лікування та систематичну необхідність отримання медичної допомоги, внаслідок чого він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, почуття страху, то на думку відповідача, ці доводи є необґрунтованими та таким, що не відповідають дійсності та спростовуються наданою відповідачем Довідкою про результати визначення ступеня втрати працездатності в п.9 якої зазначено, що позивач потребує лікування один раз на три роки, тобто мови про систематичність, в даному випадку, взагалі йти не може та Довідкою до акту огляду МСЕК, якою встановлено інвалідність 3-ї групи і в якій позивачу протипоказана робота в шкідливих умовах праці, тобто жодної причини відмовлятися від повноцінного способу життя лікарі МСЕК не знайшли. Відповідач вважає, що позивачем також не надано доказів того, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня пилу гірничої маси на робочому місці позивача, показників важкості праці, про що позивач пише у позовній заяві, посилаючись на висновки комісії при розслідуванні хронічного професійного захворювання, на підставі яких складено Акт розслідування причини професійного захворювання, в якому навпаки спростовуються доводи позивача про відповідальність підприємства, зокрема в п.20 зазначеного Акту вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи відсутні, таким чином відсутні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання. Відповідач також посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, в якій зазначено, що відшкодування моральної шкоди, як вид відповідальності роботодавця за заподіяну працівникові моральну шкоду, передбачає наявність умов і підстав її настання, яких на практиці налічується чотири, а саме: вина роботодавця, факт порушення роботодавцем законних трудових прав особи, протиправність дій роботодавця та причинний зв`язок протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала. На думку відповідача, позивач у своїй позовній заяві не довів жодної з чотирьох умов, які є підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Також, відповідач вважає, що основний доказ на який посилається позивач, а саме Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, доводить протилежне, що в діях відповідача відсутня вина, протиправна поведінка та порушення роботодавцем законних трудових прав позивача, оскільки в п.17 Акту зазначено, що захворювання виникло через тривалий термін роботи в умовах впливу виробничого шуму та фізичного навантаження, що обумовлено технологічним процесом на Новокостянтинівській шахті ДП «СхідГЗК», а в п.20 Акту встановлено, що осіб, які порушили законодавство про працю не встановлено. Враховуючи викладене відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманням професійного захворювання відмовити у повному обсязі. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до трудової книжки, виданої на ім`я позивача [PERSON] , останній дійсно працював на ДП «СхідГЗК», а саме 02.04.2009 року був прийнятий на ДП «Дирекція підприємства, що будується на базі Новокостянтинівського родовища уранових руд» гірником підземним четвертого розряду на підземну дільницю буро-вибухових робіт, з повним робочим днем в підземних умовах. З 14.09.2010 року переведений на посаду завідувача складу вибухових матеріалів тієї ж дільниці з повним робочим днем в підземних умовах. 05.02.2021 року звільнений за власним бажанням, ст..38 КЗпП України. 07.07.2021 року був прийнятий на посаду завідувача складу вибухових матеріалів дільниці буро-вибухових робіт, із особливо-шкідливими і особливо-важкими умовами праці на підземних роботах. На підставі наказу №292 о/с від 03.11.2022 року позивач був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. /а.с.7,8-17/ Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.04.2023 року було встановлено, що професійне захворювання [PERSON] виникло за таких обставин: робота в умовах впливу шкідливих факторів: несприятливого мікроклімату (охолоджуючого), пилу та виробничого шуму, показники яких перевищують нормативні, при виконанні функціональних обов`язків з використанням засобів індивідуального захисту та відповідно до технологічного процесу на Новокостянтинівській шахті ДП «СхідГЗК». /а.с.18-19/ Згідно з п.14 акту Форми П-4 [PERSON] був встановлений діагноз: 1.Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першо-другої стадії), група В. ЛН другого ступеня. 2. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). 3. Облітеруючий ендартеріїт нижніх кінцівок, ХАН першої-другої стадії. Відповідно до п.18 акту Форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст кремнію діоксид кристалічний SiO2 від 10 до 70% ІІІ клас небезпечності 4,2-4,4 мг/м3 при ГДК=2,0 мг/м3. Виробничий шум: непостійний 89-99 дбА при ГДР=80дбА. Мікроклімат: температура повітря робочої зони +10,6°С при\~нормі +13+19°С;\~+14,8°С\~при нормі\~+17+23°С. Рівень відносної вологості 84-93% при нормі 75%. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №197958 від 03.05.2023 року [PERSON] було при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 02.05.2023 року. Інвалідність встановлена безтерміново. Протипоказана робота в умовах дії пилу, що перевищує, шуму, що перевищує ТДК та ГДР, фізичного перевантаження, несприятливого (охолоджуючого) мікроклімату, підземно. /а.с.20/ Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №138031 від 03.05.2023 року [PERSON] при повторному огляді було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 02.05.2023 року (ХОЗЛ 30%, пригл. 15% ХАН -15%); 10% - трудове каліцтво, безтерміново. Зазначено про потребу в забезпеченні лікарськими засобами, лікування в стаціонарі, санаторно-курортному лікуванні 1 раз на 3 роки. /а.с.21/ Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого, що знаходився на ДСП №230 від 22.09.2022 року, випискою з медичної карти стаціонарного хворого №923 від 21.10.2022 року, випискою №12031 з медичної карти стаціонарного хворого пульмонологічного відділення від 01.11.2022 року, випискою №13726 з медичної карти стаціонарного хворого пульмонологічного хворого від 02.12.2022 року, випискою із медичної карти №860 стаціонарного хворого від 03.04.2023 року, випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 03.04.2023 року, консультативним висновком спеціаліста від 01.11.2022 року, аудіограмою від 01.11.2022 року, випискою із амбулаторної карти висновків ПМО за останні 5 років від 03.04.2023 року. Відповідно до відомостей, викладених у зазначених виписках, позивач має скарги на біль, відчуття холоду в нижніх кінцівках, біль в ікроножних м`язах підсилюється при ходьбі, кашель з виділенням слизової мокроти, періодично сухий, біль та дискомфорт за грудиною, задишку при фізичному навантаженні, головний біль, головокружіння, втрата апетиту, біль в м`язах, серцебиття, пітливість, підвищення температури до 37,9°С, тяжкість в грудній клітці, слабкість, нездужання, зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, затерпання та мерзлякуватість нижніх кінцівок, періодичні судоми в литкових м`язах під час ходи, біль та обмеження рухів у лівоу гомілково-стопному суглобі, періодичний біль та обмеження рухів у колінних суглобах. /а.с.24-34/ Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 10.03.2023 року Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці умови праці [PERSON] на робочих місцях Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» за професією завідувача складу вибухових матеріалів підземного відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливі, за професією гірника підземного відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливі. /а.с.35-38/ Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український Науково-дослідний інститут промислової медицини» №311 від 28.03.2023 року про наявність хронічного професійного захворювання підтверджуються діагнози позивача. /а.с.22-23/ На підставі наявних професійних захворювань 03.05.2023 року обласною МСЕК №2 [PERSON] була призначена індивідуальна програма реабілітації інваліда №233. /а.с.44-46/ Після виникнення професійних захворювань було порушено звичайний для позивача уклад життя, що завдало моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач відчуває постійний гострий біль у грудній клітці, постійну задишку при незначних фізичних навантаженнях. В нього спостерігається кашель протягом дня з виділенням слизового харкотиння, відчуває періодичні приступи задухи, зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, затерпання та мерзлякуватість у нижніх кінцівках, періодичні судоми у литкових м`язах під час ходи, біль у суглобах, затруднення під час ходи та загальну слабкість, що значною мірою погіршує якість його життя. Перебуваючи в молодому віці через набуті професійні захворювання позивач має обмежений спосіб життя, що викликає значні душевні та моральні переживання. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода у розмірі 268400 гривень. Суд під час розгляду цивільної справи керується та застосовує наступні положення Законів. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу. Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Відповідно до вимог\~статті 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як слідує з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Відповідно до частини третьої\~статті 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У пункті 13\~Постанови\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.\~\~У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З огляду на положення ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15). Таким чином, суд, при визначені розміру моральної шкоди оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 60% професійної працездатності безтерміново, призначення позивачу третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача та,

Outcome: partial