Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-22 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за уточненою позовною заявою [PERSON] до [PERSON] та нотаріуса Кобрусевої Любові Віталіївни Дніпровської районної державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадщину. Справа, згідно автоматизованого розподілу справ між суддями була розподілена до провадження судді Бойко О.М. В листопаді 2021 року первісний позивач [PERSON] звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] та нотаріуса Кобрусевої Любові Віталіївни Дніпровської районної державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадщину. 19 вересня 2022 року позивач [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №174. Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року, внаслідок цих обставин провадження по справі було призупинено до залучення у справі правонаступника позивача. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року було витребувано у Державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] 05 травня 2023 року до суду надійшли матеріали спадкової справи №10/2023 відносно померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 08 травня 2023 року провадження по справі було поновлено та призначено до розгляду питання залучення правонаступника після первісної позивачки, оскільки матеріали спадкової справи надали суду підстави вважати, що обставини, які викликали зупинення провадження у даній справі відпали. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] померла [INFO] , та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем за значеного в заповіті її майна є [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та подала відповідну заяву до матеріалів справи про залучення її у справу в якості правонаступника. Ухвалою суду від 04 липня 2023 року, у справі правонаступницею померлої позивачки [PERSON] , було залучено [PERSON] . В уточнених позовних вимогах позивачка [PERSON] просить суд: -Визнати [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ) такою, що не прийняла спадщину на майно, що належало померлому [PERSON] , померлому [INFO] . -Визнати за [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка мала б належати [PERSON] після смерті [PERSON] , та яка померла [INFO] , яка складається з: -1/2 часки житлового будинку глиновалькового, обкладеного цеглою А-1, загальною площею цілого будинку 100,2 кв.м., з яких житлова площа складає 49,5 кв.м., з житловою прибудовою А'-1, прибудовою а, та відповідної частки слідуючих господарських будівель і споруд: вбиральні цегляної Г, лазні шлакоблочної Е, літньої кухні шлакоблочної Ж, вбиральні цегляної З, входу в пд. И, колодязів К, К', огорожі № 1, 3-8, замощення І, що знаходяться в [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 0,1000 га, що належало [PERSON] , померлому [INFO] ; -з земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на території [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] ; -з земельної ділянки площею 0,0058 гектарів, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] . -Крім того, позивач Соколовська просить суд : Зобов`язати Кобрусеву Любов Віталіївну - нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпровського районного нотаріального округу внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом (серія та номер: 1-3018, 1-3021, 1-3024 виданих 10.10.2019 Дніпровською районною державною нотаріальною конторою (Спадкова справа № 947/2008) щодо виключення [PERSON] з осіб, що мають право на спадщину після смерті [PERSON] , та видати [PERSON] , як спадкоємцю, нові свідоцтва про право на спадщину. -Стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно із договором купівлі-продажу від 26 грудня 1986 року (дублікат договору від 14 березня 2002 року) [PERSON] продала [PERSON] 1/2 частину жилого будинку площею 155 кв. м за адресою: [ADDRESS] . 14.02.2008 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 474838, виданого Підгородненською міської радою, згідно рішення № 1633-15/5 від 16.11.2007 року, за [PERSON] було зареєстровано земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на території [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:044:0070. 14.02.2008 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 474839, виданого Підгородненською міської радою, згідно рішення № 1633-15/5 від 16.11.2007 року, за [PERSON] було зареєстровано земельну ділянку площею 0,0058 гектарів, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:044:0071. [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцями після його смерті, як зазначає нотаріус Кобрусева Л.В., є донька [PERSON] та матір [PERSON] . Спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON] , з врахуванням переобладнання та прибудов до будинку складається з: - 1/2 частини житлового будинку глиновалькового, обкладеного цеглою А-1, загальною площею цілого будинку 100,2 кв.м., з яких житлова площа складає 49,5 кв.м., з житловою прибудовою А'-1, прибудовою а, та відповідної частки слідуючих господарських будівель і споруд: вбиральні цегляної Г, лазні шлакоблочної Е, літньої кухні шлакоблочної Ж, вбиральні цегляної З, входу в пд. И, колодязів К, К', огорожі № 1, 3-8, замощення І, що знаходяться в [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 0,1000 га, що належало [PERSON] , померлому [INFO] ; - з земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на території [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] ; - з земельної ділянки площею 0,0058 гектарів, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] . Приблизно, з березня 2006 року, [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] - у будинку, частина якого належала її померлому синові [PERSON] . Офіційно, з 21.02.2008, у неї була реєстрація місця проживання за адресою: [ADDRESS] . З моменту її переїзду, у частину будинку за адресою: [ADDRESS] , що належала сину [PERSON] , і до його смерті ( [INFO] ), вона з ним проживала у двох, а після його смерті [PERSON] проживала одна за вказаною адресою. Позивач додатково зазначає, що у зазначеній частині будинку також було зареєстровано й іншого її сина - [PERSON] (дата смерті - [INFO] ) з 23.01.2004 по 16.02.2018, проте, він постійно з [PERSON] не проживав. Десь у середині 2007 року, у [PERSON] виявили тяжку хворобу, і виявилось, що він потребував постійного догляду. На той час, [PERSON] вже був розлучений, а [PERSON] вже була людиною похилого віку (1932 рік народження), і, сама потребувала догляду, тому їй було важко доглядати за хворим сином. У зв`язку з цим, [PERSON] звернувся до своєї дочки - [PERSON] , яка на той час проживала окремо (з 2002 року), з проханням про допомогу у догляді за ним. З метою організації переїзду відповідачки [PERSON] у частину будинку де проживали [PERSON] разом із сином, [PERSON] надав згоду на реєстрацію відповідачки, у своєму будинку. Проте, прожив деякий час вона зібрала речі та зникла. З тих пір, і до моменту смерті [PERSON] ( [INFO] ), з ним постійно проживала [PERSON] , яка самостійно здійснювала догляд за ним. Позивач зазначає, що в організації похорон та похованні [PERSON] відповідач [PERSON] участі не брала, будь-яку допомогу з цього приводу не надавала. Місця проживання її [PERSON] не знала, зв`язку з нею не мала. Судом встановлено, що 10 жовтня 2019 року державним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кобрусєвою Л. В. після смерті [PERSON] було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/2 спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] (співвласника спірного домоволодіння) та проведено реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку площею 100,2 кв. м, а також на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 1221411000:02:044:0070, за місцем розташування вищевказаного домоволодіння, та 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер 1221411000:02:044:0071 для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до інформації у свідоцтвах про право на спадщину, що були видані [PERSON] , на іншу частину спадщини свідоцтва про право на спадщину не видані, а другим спадкоємцем вказано [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідачка є такою, що не прийняла спадщину. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, на відміну від [PERSON] , яка не може вважатися такою, що прийняла спадщину. У зв`язку зі скрутним становищем, [PERSON] , у квітні 2008 року, звернувся за допомогою до Підгородненської міської ради за наданням матеріальної допомоги. В Акті обстеження матеріально-побутового положення, складеного 21 квітня 2008 року, комісією, створеною виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровської області зазначено, що [PERSON] не працює, інвалід ІІ групи, непрацездатний, має стан незадовільний здоров`я (пересувається тільки по дому), заробітної плати не має, допомоги не має, аліментів не отримує. У складі сім`ї [PERSON] зазначено тільки мати - [PERSON] , 1932 року народження, а у висновку по підсумкам обстеження матеріально-побутового положення сім`ї [PERSON] , що є частиною зазначеного Акту, зазначено (мовою оригіналу): «… С [PERSON] проживает его мать, [PERSON] , которая за ним ухаживает. Он инвалид ІІ группы, передвигается только по дому и с трудом себя обслуживает. Он не может сам купить продукты, постирать белье, выполнять физический труд по хозяйству. Кроме пенсии других средств не имеет… …Средств на ремонт нет, т.к. значительная часть пенсии [PERSON] тратится на лечение, на приобретение лекарства. Его мать находится в престарелом возрасте, тоже пенсионерка, материально помогать сыну может только на питание. За свою пенсию она приобретает продукты…». Тобто, станом на 21.04.2008, позивач зауважує, що [PERSON] вже не проживала у будинку, за яким має реєстрацію місця проживання. З дня смерті [PERSON] . [PERSON] постійно проживала одна, за своїм місцем своєї реєстрації, у частині будинку, що належала [PERSON] , аж до своєї смерті [INFO] . Але, як до смерті [PERSON] , так і після його смерті, жодної допомоги, як щодо догляду за [PERSON] та за нею, так і щодо обслуговування та утримання частини будинку, з боку відповідачки не надавалося. Навіть за комунальні послуги вона сплачувала теж самостійно зі своєї пенсії та за допомоги позивачки. Тобто, з березня 2006 року, [PERSON] постійно проживала, разом із своїм сином - [PERSON] , в частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , де й була зареєстрована з 21.02.2008 року, до дня його смерті, включаючи день відкриття спадщини, та продовжувала проживати по день своєї смерті ( [INFO] ), самостійно сплачувала всі необхідні платежі за комунальні послуги, проводила необхідні поточні ремонти, оформлювала усі необхідні документи на майно, що успадковується, та, навіть, самостійно відстоювала інтереси у судах щодо збереження майна, що успадковується, від зазіхання третіх осіб (Справа № 175/343/20). [PERSON] була зареєстрована у спірному будинку, але не зверталася за свідоцтвами про право на спадщину, що належало померлому [PERSON] . Проте, після смерті [PERSON] , відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом (серія та номер: 1-3018, 1-3021, 1-3024 виданих 10.10.2019 Дніпровською районною державною нотаріальною конторою), [PERSON] вступила тільки у 1/2 частину спадщини, та за нею було зареєстровано частину житлового будинку та частини земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] (Спадкова справа № 947/2008). Відповідно до інформації у зазначених свідоцтвах про право на спадщину, на іншу частину спадщини свідоцтва про право на спадщину не видані. Позивач зауважує, що відповідно цивільного законодавства України зазначено, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини без звернення до нотаріуса у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини є постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, вищевказана умова не була дотримана [PERSON] , що підтверджується Актом Обстеження матеріально-побутового положення від 21.04.2008 року та Висновком до нього, де зазначено, що з [PERSON] проживала тільки [PERSON] , яка і здійснювала догляд за ним. У зв`язку з тим, що для нотаріуса на підтвердження факту проживання достатньо тільки довідки про склад зареєстрованих членів сім`ї, останній не з`ясував дійсні обставини справи, тобто дійсного кола осіб, що насправді проживали (а не тільки зареєстровані) із спадкодавцем на час відкриття спадщини, виникла необхідність звернутися до суду для повного та всебічного встановлення обставин справи та поновлення порушених прав позивача. [PERSON] була спадкоємцем першої черги, яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та отримала у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину тільки на 1/2 часку спадщини, отримати свідоцтва на іншу частку спадщини вона не мала можливості у зв`язку з наявністю ще одного спадкоємця [PERSON] [PERSON] , є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , що підтверджується Заповітом від 16.02.2018 року серії ННА 681242, зареєстрованого в реєстрі за №248. У зв`язку з тим, що [PERSON] не може вважатися такою, що прийняла спадщину із підстав, зазначених у позовній заяві, вважає, що за [PERSON] мало бути визнано право власності на решту спадщини у розмірі 1/2 частки, а у зв`язку з її смертю, та враховуючи заповіт, це право власності на решту спадщини у розмірі 1/2 частки має бути зареєстроване за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Не зважаючи на існуючу реєстрацію місця проживання, [PERSON] не проживала за місцем реєстрації, ні до дня смерті спадкодавця, ні у день його смерті, ні після смерті спадкодавця, і по теперішній час, а тому, позивачка [PERSON] стверджує, що [PERSON] не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] на підставі цивільного законодавства України. [PERSON] не зверталася за свідоцтвами про право на спадщину за видачею їй свідоцтв про право на спадщину на майно, що належало померлому [PERSON] . Тому позивачка вважає, що нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області не з`ясував усі обставини, що впливають на розподіл спадщини між усіма спадкоємцями та прийняв неправильне, несправедливе рішення, яке порушувало як права [PERSON] так і її права, як спадкоємця після смерті [PERSON] - [PERSON] . Тому, позивач вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-3018, 1-3021, 1-3024, що видані 10.10.2019 Дніпровською районною державною нотаріальною конторою (Спадкова справа № 947/2008) потребують внесення змін, у частині виключення [PERSON] з осіб, що мають право на спадщину після смерті [PERSON] , та необхідно видати [PERSON] , як спадкоємиці, нові свідоцтва про право на спадщину, що належала померлому [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у зв`язку з тим, що [PERSON] не може вважатися такою, що прийняла спадщину, позивачка додатково вважає, що за нею [PERSON] має бути визнано право власності на решту спадщини у розмірі 1/2 частки. Відповідач [PERSON] відзиву не надала. Відповідач [PERSON] відзиву не надала. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Марченко О.В. підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх. Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце була повідомлена належним чином. Клопотань щодо розгляду справи без її участі не надавала. Правом на подання відзиву не скористалась. Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце була повідомлена належним чином. Надала клопотання щодо розгляду справи без її участі. Правом на подання відзиву не скористалась. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу від 26 грудня 1986 року (дублікат договору від 14 березня 2002 року) [PERSON] продала [PERSON] 1/2 частину жилого будинку площею 155 кв. м за адресою: [ADDRESS] . 14.02.2008 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 474838, виданого Підгородненською міської радою, згідно рішення № 1633-15/5 від 16.11.2007 року, за [PERSON] було зареєстровано земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на території [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:044:0070. 14.02.2008 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 474839, виданого Підгородненською міської радою, згідно рішення № 1633-15/5 від 16.11.2007 року, за [PERSON] було зареєстровано земельну ділянку площею 0,0058 гектарів, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:044:0071. [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцями після його смерті, відповідно до свідоцтв про право на спадщину 1-3018, 1-3021 та 1-3024, у спадковій справі 947/2008, є донька [PERSON] та матір [PERSON] (а.с. 10-12) Спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON] , з врахуванням переобладнання та прибудов до будинку складається з: -1/2 частини житлового будинку глиновалькового, обкладеного цеглою А-1, загальною площею цілого будинку 100,2 кв.м., з яких житлова площа складає 49,5 кв.м., з житловою прибудовою А'-1, прибудовою а, та відповідної частки слідуючих господарських будівель і споруд: вбиральні цегляної Г, лазні шлакоблочної Е, літньої кухні шлакоблочної Ж, вбиральні цегляної З, входу в пд. И, колодязів К, К', огорожі № 1, 3-8, замощення І, що знаходяться в [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 0,1000 га, що належало [PERSON] , померлому [INFO] ; (а.с. 10) -з земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на території [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] ; (а.с. 11) -з земельної ділянки площею 0,0058 гектарів, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] . (а.с. 12) Приблизно, з березня 2006 року, [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] - у будинку, частина якого належала її померлому синові [PERSON] . Офіційно, з 21.02.2008, у неї була реєстрація місця проживання за адресою: [ADDRESS] . З моменту її переїзду [PERSON] у частину будинку за адресою: [ADDRESS] , що належала сину [PERSON] , і до його смерті ( [INFO] ), вона з ним проживала у двох, а після його смерті [PERSON] проживала одна за вказаною адресою. В 2007 року, у [PERSON] виявили тяжку хворобу, і він потребує постійного догляду. На той час, [PERSON] вже був розлучений, а [PERSON] вже була людиною похилого віку (1932 рік народження), і, сама потребувала догляду, тому їй було важко доглядати за хворим сином. У зв`язку з цим, [PERSON] звернувся до своєї дочки - [PERSON] , яка на той час проживала окремо (з 2002 року), з проханням про допомогу у догляді за ним. З метою організації переїзду відповідачки [PERSON] у частину будинку де проживали [PERSON] разом із сином, [PERSON] надав згоду на реєстрацію відповідачки, у своєму будинку. Проте, прожив деякий час вона зібрала речі та виїхала з дому. З тих пір, і до моменту смерті [PERSON] ( [INFO] ), з ним постійно проживала [PERSON] , яка самостійно здійснювала догляд за ним. 10 жовтня 2019 року державним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кобрусєвою Л. В. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/2 спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] (співвласника спірного домоволодіння) та проведено реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку площею 100,2 кв. м, а також на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 1221411000:02:044:0070, за місцем розташування вищевказаного домоволодіння, та 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер 1221411000:02:044:0071 для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до інформації у свідоцтвах про право на спадщину, що були видані [PERSON] , на іншу частину спадщини свідоцтва про право на спадщину не видані, а другим спадкоємцем вказано [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідачка є такою, що не прийняла спадщину. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, на відміну від [PERSON] , яка не може вважатися такою, що прийняла спадщину. В Акті обстеження матеріально-побутового положення, складеного 21 квітня 2008 року, комісією, створеною виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровської області зазначено, що [PERSON] не працює, інвалід ІІ групи, непрацездатний, має стан незадовільний здоров`я (пересувається тільки по дому), заробітної плати не має, допомоги не має, аліментів не отримує. У складі сім`ї [PERSON] зазначено тільки мати - [PERSON] , 1932 року народження. Тобто, з березня 2006 року, [PERSON] постійно проживала, разом із своїм сином - [PERSON] , в частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , де й була зареєстрована з 21.02.2008 року, до дня його смерті, включаючи день відкриття спадщини, та продовжувала проживати по день своєї смерті ( [INFO] ). [PERSON] зареєстрована у спірному будинку, але не проживає там та, проте, згідно з матеріалів спадкової справи 947/2008, у березні 2014 року зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що належало померлому [PERSON] до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори. (а.с. 75) 03 червня 2014 року Державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначила причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після батька, [PERSON] померлого [INFO] - відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. (а.с. 83) Тобто, [PERSON] була зацікавлена в отриманні спадщини, проте внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадщину, які знаходились у [PERSON] , не отримала свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [PERSON] , відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом (серія та номер: 1-3018, 1-3021, 1-3024 виданих 10.10.2019 Дніпровською районною державною нотаріальною конторою), [PERSON] вступила у 1/2 частину спадщини, та за нею було зареєстровано частину житлового будинку та по частині земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] (Спадкова справа № 947/2008). Відповідно до інформації у матеріалах спадкової справи 947/2008, свідоцтва про право на спадщину на іншу частину спадщини не видані. [INFO] первісний позивач [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №174. (а.с. 163) Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року було витребувано у Державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] 05 травня 2023 року до суду надійшли матеріали спадкової справи №10/2023 відносно померлої [INFO] [PERSON] . (а.с. 168) Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] померла [INFO] , та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та подала відповідну заяву до матеріалів справи про залучення її у справу в якості правонаступника. Ухвалою суду від 04 липня 2023 року, правонаступником померлої [PERSON] , яка була первісним позивачем, залучено [PERSON] . [PERSON] була спадкоємцем першої черги, яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та отримала у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину тільки на 1/2 часку спадщини, отримати свідоцтва на іншу частку спадщини вона не мала можливості у зв`язку з наявністю ще одного спадкоємця [PERSON] [PERSON] , є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , що підтверджується Заповітом від 16.02.2018 року серії ННА 681242, зареєстрованого в реєстрі за №248. Суд не погоджується із твердженнями позивачки [PERSON] про те, що [PERSON] не може вважатися такою, що прийняла спадщину із підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідно до норми ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, тобто вважає, що цивільним законодавством України зазначено, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини без звернення до нотаріуса у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини є постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд не може прийняти до уваги як належний доказ не проживання відповідача зі спадкоємцем - наданий первісною позивачкою [PERSON] та її правонаступницею [PERSON] - Актом Обстеження матеріально-побутового положення від 21.04.2008 року та Висновком до нього, де зазначено, що з [PERSON] проживала тільки [PERSON] , яка і здійснювала догляд за ним. Факт проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується копією її паспорта та заяви поданих до нотаріуса з метою отримання спадщини (а.с. 75-77) Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, враховуючи вищезазначені норми, [PERSON] має право на отримання спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, як і [PERSON] , оскільки є донькою померлого [PERSON] та фактично зареєстрована за адресою [ADDRESS] ., від спадщини у встановлений законом строк не відмовлялась. (а.с. 75-77) Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] отримала спадщину, від свого померлого сина [PERSON] у розмірі 1/2 від частки. [PERSON] має право на іншу 1/2 частки спадщини після померлого батька [PERSON] , проте спадщину не отримала через відсутність у неї правовстановлюючих документів (а.с. 83). Закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем. Проте, в матеріалах справи відсутні належні обґрунтування чому суд повинен задовольнити позовні вимоги та позбавити права відповідача [PERSON] на спадкове майно після смерті батька. Первісна позивачка [PERSON] та її правонаступниця [PERSON] обґрунтовують свої вимоги лише тим, що [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу та не зверталась до нотаріусу для прийняття спадщини, а отже, на думку позивачів, повинна бути позбавлена 1/2 частки спадщини після смерті її батька [PERSON] . Фактично, це її право власності на спадкове майно, в якій вона має 1/2 частку в силу закону з моменту відкриття спадщини, а згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) в якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 Цивільного кодексу України). Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Однак, для набуття статусу спадкоємця недостатньо зарахування людини до спадкоєм\-ців певної черги чи факту наявності заповіту на її користь. Законодавством України передбачено можливість визнання потенційних спадкоємців негідними у випадку їх недоброчесної поведінки відносно спадкодавця і, відповідно, позбавлення права на отримання у спадщину будь-якого майна або грошових коштів. Внаслідок визнання одного із спадкоємців негідним його частка пропорційно ділиться між іншими спадкоємцями.

Outcome: dismissed