Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, в якій просить скасувати арешт, зареєстрований 25.09.2008 року Добромильською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 7970948, на підставі постанови про накладення арешту на майно Головним управлінням МВСУ у Львівській області, 21129-0272/25, 21.08.2008, Головне управління МВСУ у Львівській області слідче управління на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.02.2021 року Позивач звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області про звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що постановою слідчого ОВС СУ ГУ МВСУ у Львівській області від 11.08.2008 року було накладено арешт на вклади, цінності та інше його майно, де б таке не знаходилося з метою забезпечення цивільного позову. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 06.08.2021 року по цивільній справі 455/167/21 замінено відповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. Підставою звернення до суду стало те, що 28.10.2020 року позивач отримав у власність земельну ділянку і під час її оформлення довідався, що на все його майно накладено арешт. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №243268560 від 05.02.2021 року, на невизначене майно, все майно, що належить [PERSON] накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту на майно ГУ МВСУ у Львівській області від 21.08.2008 року. Під час розгляду цивільної справи 455/167/21 судом встановлено наступні обставини. Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2010 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України шляхом менш суворого покарання більш суворим визначено [PERSON] остаточне покарання - 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в цей орган. Запобіжний захід [PERSON] до набрання вироком законної сили залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання, заставу квартира [ADDRESS] [PERSON] . Після набрання вироком законної сили й повернути [PERSON] правовстановлюючі документи на цю квартиру, а заставу скасувати. Позови [PERSON] та ТзОВ «Київ-Захід» задоволено частково, а ЦКС «Анісія» - повністю. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно в користь [PERSON] 5650,00 гривень завданої майнової шкоди та 2000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, а разом 7650,00 гривень. В решті позову відмовлено. Судом встановлено, що арешт накладено на майно позивача в рамках розгляду кримінальної справи, вирок по якій набрав законної сили, де він проходив як обвинувачений. Зазначив, що Позивачем в повному обсязі виконані перед Відповідачем всі зобов`язання та сплачена визначена вироком суду сума. У листі від 13.04.2023 року Старосамбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області зазначено, що на виконанні в них відсутні будь-які виконавчі документи відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Вказаним листом повідомлять також про те, що 17.09.2020 року вищевказаним відділом ДВС було відкрито виконавче провадження АСВП 63059689 відносно [PERSON] , згідно постанови №2667379, виданої Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області від 11.06.2020 року (стягнення штрафу у розмірі 510 грн). 28.12.2020 року дане провадження закрито на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме фактичне виконання рішення в повному обсязі, згідно з виконавчим документом. Враховуючи вищевикладене і те, що арешт на майно позивача був накладений з метою забезпечення кримінального провадження в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна, а також з метою забезпечення виконання рішення про стягнення збитків, завданих злочином, з огляду на відсутність рішень про конфіскацію майна, а також добровільного виконання зобов`язання, відсутність відкритого виконавчого провадження, існування такого арешту впродовж більше як 10 років порушує право власності позивача та не виправдовує легітимної мети втручання у право позивача володіння майном. Позивач в судове засідання не з`явився, подав в канцелярію суду заяву, в якій позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. 07.11.2023 року на електронну адресу суду Відповідач направив заяву в якій вказав, що Позивачем 07.11.2023 йому відшкодовано матеріальну та моральну шкоду згідно вироку Дрогобицького районного суду Львівської області від 03.11.2010 року, а тому Відповідач будь-яких претензій до Позивача не має, визнає позов і декларує свою обізнаність із положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2010 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України шляхом менш суворого покарання більш суворим визначено [PERSON] остаточне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в цей орган. Запобіжний захід [PERSON] до набрання вироком законної сили залишити попередні підписку про невиїзд з постійного місця проживання, заставу квартира [ADDRESS] [PERSON] . Після набрання вироком законної сили повернути [PERSON] правовстановлюючі документи на цю квартир, а заставу скасувати. Позови [PERSON] та ТзОВ «Київ-Захід» задоволено частково, а ЦКС «Анісія» - повністю. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно в користь [PERSON] 5650,00 гривень завданої майнової шкоди та 2000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, а разом 7650,00 гривень. В решті позову відмовлено. У даному кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України у Львівській області О.Б. Закутного від 11.08.2008 року з метою забезпечення цивільного позову (виконання вироку в частині конфіскації майна) накладено арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого [PERSON] , зареєстрованого у с. Росохи Старосамбірського району Львівської області, де б таке не знаходилося. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.02.2021 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1047, та житловий будинок, розташований в [ADDRESS] (а.с.12-15), та які обтяжені арештом, реєстраційний номер обтяження 7970948, дата обтяження 25.09.2008, що накладено Добромильською державною нотаріальною конторою на підставі постанови про накладення арешту на майно Головним управлінням МВСУ у Львівській області, 21129-0272/25, 21.08.2008, Головне управління МВСУ у Львівській області слідче управління, об`єкт обтяження: невизначне майно, все майно, що належить [PERSON] , [INFO] Згідно відповіді Старосамбірського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №1586/2513-14/10214 від 13.04.2023 року вбачається, що на примусовому виконанні відсутні, будь які, виконавчі документи відносно [PERSON] . Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Ухвалення вироку в судовому провадженні було юридичним фактом, який припиняв кримінальні процесуальні відносини. Після цього арешт майна, застосований у кримінальній справі як засіб забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, втрачав відповідну концептуальну властивість. Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, у якій ухвалено вирок, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 766/21865/17. За правилами ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З матеріалів справи вбачається, що Позивачем відшкодовано Відповідачу матеріальну та моральну шкоду, встановлену вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2010 року, у зв`язку з чим, Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти скасування арешту. За викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved